Справа № 488/2630/20
Провадження № 1-в/488/130/20
У Х В А Л А
іменем України

07.09.2020 року Корабельний районний суд м. Миколаєва в складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
представника органу з питань пробації ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Корабельного районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській області (далі центр з питань пробації) про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання засудженого
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Миколаєва, із середньою спеціальною освітою, одруженого, працюючого підсобним робітником у ТОВ «Контесса», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , засудженого 12 лютого 2015 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.185, ч.1 ст.309, ч.1 ст.70, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 14 червня 2019 року з Вознесенської виправної колонії №72 за ухвалою Вознесенського районного суду Миколаївської області від 06.06.2019 року на підставі ст. 82 КК України з заміною невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі на виправні роботи строком 1 рік 11 місяців 23 дні з відрахуванням в дохід держави 15% щомісяця із суми його заробітку,
В С Т А Н О В И В:

25 серпня 2020 року центр з питань пробації звернувся до суду із поданням про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання. Відповідно до матеріалів справи та подання, ОСОБА_4 було засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України вироком Заводського районного суду м. Миколаєва 12 лютого 2015 року до 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Ухвалою Вознесенського районного суду Миколаївської області від 06.06.2019 року на підставі ст. 82 КК України ОСОБА_4 було замінено невідбуту частину покарання на виправні роботи строком на 1 рік 11 місяців 23 дні з відрахуванням в дохід держави 15% щомісяця із суми його заробітку.
10.07.2019 ОСОБА_4 поставлений на облік до Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області.
З 20.01.2020 року ОСОБА_4 перебуває на обліку за місцем проживання в Корабельному відділі філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області та продовжує працювати в ТОВ «Котнесса», яка здійснює свою діяльність за адресою: АДРЕСА_2 .
За період відбування покарання не порушував трудову дисципліну, не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, за місцем роботи та проживання характеризується з позитивного боку, до посадових обов`язків відноситься добросовісно.
Станом на 19.08.2020 року ОСОБА_4 відбув частину строку покарання, а саме 13 місяців 1 день.
В судовому засіданні представник центру з питань пробації вказане подання підтримав.
ОСОБА_4 просив подання центру з питань пробації задовольнити, вказав, що сумлінно працює з 17 червня 2019 року. З його заробітної плати здійснюються відрахування в дохід держави. Вважає, що своєю поведінкою довів наявність підстав для його умовно-дострокового звільнення.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що є директором ТОВ Контесса, в якому з 17 червня 2019 року працює ОСОБА_4 відповідно до наказу від 14.06.2019 року. Відрахування із його заробітної плати здійснювалися з липня 2019 року, оскільки тільки 10.07.2019 року він взятий на облік до Заводського районного відділу філії ДУ Центр пробації та 17 липня 2019 року Товариством отримано повідомлення про здійснення відрахувань. При цьому, працівником органу з питань пробації повідомлено про неможливість здійснення відрахувань за минулий місяць.
Прокурор проти задоволення вказаного клопотання заперечувала, пославшись на те, що ОСОБА_4 до вироку, постановленому у 2015 році, був засуджений в 2014 році до позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням, та в період іспитового строку скоїв новий злочин. За такого, на думку прокурора, ОСОБА_4 може бути звільнений від відбування покарання лише відбувши 2/ 3 частини строку покарання, як то визначено п.2 ч.3 ст.81 КК України.
Зі змісту дослідженої судом особової справи засудженого ОСОБА_4 слідує, що ОСОБА_4 був засуджений 27 березня 2014 року Заводським районним судом м.Миколаєва за ч.1 ст.185, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до 4-х років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.
Натомість 12.02.2015 року ОСОБА_4 знову засуджений Заводським районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.185, ч.1 ст.309 КК України із застосуванням ст.ст.70 та 71 КК України до 4-х років та 6-ти місяців позбавлення волі.
Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 06.06.2019 року ОСОБА_4 замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на виправні роботи з відрахуванням в дохід дерджави 15 % щомісяця із суми його заробітної плати. Невідбутий строк один рік 11 місяців 23 дні.
З 14.06.2019 року ОСОБА_4 прийнятий на роботу до ТОВ Контесса, приступив до роботи 17.06.2019 року.
Відрахування із заробітної плати здійснені з липня 2019 року. В липні 2019 року у відбутий строк покарання зараховано 11 днів.
Окрім того, станом на час розгляду даного подання, здійснено відрахування і за серпень 2019 року, тобто станом на 31.08.2020 року відбутий строк покарання становить 13 місяців 11 днів.
Відповідно до ч.1 ст.43 КВК України, строк покарання у виді виправних робіт обчислюється роками, місяцями і днями, протягом яких засуджений працював і з його заробітку провадилося відрахування. Число днів, відпрацьованих засудженим, має бути не менше числа робочих днів, які припадають на кожний місяць встановленого судом строку покарання. Початком строку відбування покарання вважається день, з якого фактично розпочато відрахування із заробітку засудженого.
Згідно з ч.2 ст.45 цього ж Кодексу, відрахування відповідно до судового рішення починаються з наступного дня після надходження судового рішення та повідомлення на підприємство, в установу чи організацію, але не раніше ніж судове рішення набрало чинності.
Згідно з п.11 Постанови Пленуму ВСУ Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання
більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 року, при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого, покарання якому було пом`якшено
згідно з актом амністії, помилування або за рішенням суду,
фактично відбута частина покарання повинна обчислюватись виходячи
з покарання, встановленого актом амністії, помилування або
рішенням суду.
Відповідно до ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання, в тому числі у виді виправних робіт, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
При цьому строк відбутого покарання за минуванням якого можливе застосування умовно-дострокового звільнення визначається положеннями частини 3 ст. 81 КК України.
Так, відповідно до положень п.1 ч.3 ст.81 КК України, на яку посилається представник органу з питань пробації, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване лише після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних правопорушень, або за необережний тяжкий злочин.
Відповідно до санкцій ч.2 ст.185 та ч.1 ст.309 КК України, а також положення ст.12 КК України, вчинені ОСОБА_4 кримінальні правопорушення, не є тяжкими, зокрема, кримінальне правопорушення за ч.2 ст.185 КК є нетяжким, за ч.1 ст.309 КК України є проступком.
Як вказує прокурор до ОСОБА_4 не може бути застосоване положення п.1 ч.3 ст. 81 КК України, адже 27.03.2014 року він судимий за умисні злочини до позбавлення волі.
В той же час, з аналізу положень ст. 81 КК України слідує, що умовно-дострокове звільнення за п.2 ч.3 ст. 81 КК України вказує на необхідність відбуття 2/ 3 частини покарання стосовно тих осіб, які фактично відбували покарання у виді позбавлення волі і до його відбування скоїли новий злочин.
В даному ж випадку, ОСОБА_4 за викором суду від 27.03.2014 року хоча і засуджений до позбавлення волі, проте звільнений від відбування покарання з іспитовим строком.
Тобто, така умова як особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі відсутня. Аналіз даної норми вказує на те, що така вимога ставиться до осіб, які фактично відбували покарання у виді позбавлення волі в розумінні Глави 15 Розділу ІІІ КВК України.
За наведеного суд вважає, що у даному випадку підлягають застосуванню положення п. 1 ч.3 ст. 81 КК України.
Як вбачається за матеріалів справи засуджений ОСОБА_4 відбув більше половини покарання, зокрема станом на 31.08.2020 року 13 місяців 11 днів.
Характеризується добре, не допускає порушення трудової дисципліни, проводиться належне відрахування із заробітку засудженого в дохід держави, тобто останній своєю сумлінною працею довів своє виправлення.
За вказаного, суд дійшов висновку про задоволення подання Корабельного районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській області про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання у виді виправних робіт.
Враховуючи викладене, на підставі п.1 ч. 3 ст. 81 КК України,

У Х В А Л И В:

Подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Заводського районного суду м. Миколаєва 12 лютого 2015 року за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, та якому невідбута частина покарання ухвалою Вознесенського районного суду Миколаївської області від 06 червня 2019 року на підставі ст. 82 КК України була замінена на виправні роботи строком на 1 рік 11 місяців 23 дні з відрахуванням в дохід держави 15% щомісяця із суми його заробітку, умовно-достроково на невідбутий строк покарання станом на час звернення, зокрема станом на 19.08.2020 року - 10 місяців 22 дні.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд на протязі 7 діб з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1