"31" серпня 2020 р. Справа № 363/3314/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2020 року слідчий суддя Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000083, розпочатому 21.08.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України,
встановив:

у клопотанні начальник сектору дізнання та прокурор порушують питання про накладення арешту на 39 сіток з жилки, а також свіжовиловлену риби виду плоскирка 490 шт., лящ 93 шт., карась 10 шт., плітка 136 шт., судак 11 шт., сом 1 шт., короп 2 шт., чехоня 3 шт., підуст 1 шт., жерех 2 шт. та синець 33 шт., які вилучено слідчим під час огляду 19.08.2020 року в урочищі «Акація» в с. Сухолуччя Вишгородського району Київської області. Клопотання обґрунтовано необхідністю забезпечення збереження зазначеного в клопотанні майна, як речових доказів та недопущення його відчуження.

Прокурор подав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності.
Представник власника майна ПП «Десна-55» ОСОБА_3 подав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, однак наполягав на відмові в задоволенні клопотання, оскільки видобування водних біоресурсів здійснювалось на підставі дозвільних документів, коли вилучення майна зазначеного у клопотанні фактично паралізувало роботу приватного підприємства.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного.

З матеріалів клопотання вбачається, що в рамках кримінального провадження № 0000083 розслідуються обставини незаконного вилову риби виявленого 20.08.2020 року поблизу урочища «Акація» в с. Сухолуччя Вишгородського району Київської області, за ч. 1 ст. 249 КК України.
Зі змісту витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000083 сформованому 21.08.2020 року вбачається, що розслідувані обставини про те, що поблизу с. Сухолуччя виявлено сітку для вилову риби, не містять будь-яких ідентифікуючих даних фізичних чи юридичних осіб, які здійснювали таке видобування водних біоресурсів.
За таких умов, недостатньо визначена подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини), що розслідується в рамках кримінального провадження № 0000083, можуть стати підставою розслідування видобування риби будь-якою фізичною чи юридичною особою.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи вважаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відтак, саме по собі узагальнене твердження про незаконний вилов риби не може бути законною підставою для застосування арешту майна, згідно вимог ст.ст. 2, 9, 16, 132, 170-173 КПК України, коли до матеріалів клопотання долучено дозвіл № 61 на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах, виданий ПП «Десна-55», строк дії якого встановлений з 24.01.2019 року о 24.01.2024 року.
Разом з тим, з висловлених у клопотанні доводів та доданих до нього документів не можна дійти висновку про існування обґрунтованої підзори у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна для третіх осіб, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак у клопотанні та долучених до нього матеріалах, не надано достатніх і належних доказів на підтвердження обставин, на які посилалися слідчий та прокурор.

Доводи сторони обвинувачення про відповідність вилучених сіток та риби, критеріям передбаченим ст. 98 КПК України, не є безумовною підставою для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів.

З наявної в матеріалах клопотання постанови начальника сектору дізнання Вишгородського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 від 21.08.2020 року незрозуміло, яке доказове значення мають вилучені сітки та риба, про які порушується питання їх арешту, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

Разом з тим, в матеріалах клопотання відсутні докази, щодо існування правової підстави для арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів, що свідчить про формальність постанови слідчого про визнання сіток та риби речовими доказами.

Ґрунтовні підстави вважати наявними ознаки згаданого злочину в матеріалах клопотання відсутні.

Не містять матеріали клопотання й будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в права власників майна, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий та прокурор звернулися до суду з клопотанням про накладення арешту.
Згідно ч. 1 ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Відповідно до ч. 2 ст. 113 КПК України будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Тобто доля тимчасово вилученого майна, як об`єкта права власності (ст. 16 КПК України) має бути вирішена у вказані визначені Законом строки.
Однак з даним клопотанням, не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, сторона обвинувачення всупереч вказаних вимог Закону не звернулась та направила таке клопотання поштою.
При цьому вимоги ст. 116 КПК України щодо здачі клопотання на пошту, після тимчасового вилучення майна, застосовані в даному випадку бути не можуть, оскільки прямо суперечать спеціальним імперативним вимогам ч. 5 ст. 171 КПК України та ч. 1 ст. 172 КПК УКраїни, що призвело до штучного порушення визначених імперативних строків і є неприпустимим.

Таким чином клопотання вимогам Закону не відповідає, є необґрунтованим, підстав для втручання в охоронювані законом права, свободи та інтереси суб`єктів господарювання та легітимної мети для цього не встановлено, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 132, 170-175, 371-372 КПК України;

ухвалив:
в задоволенні клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, відсутніми при проголошенні в той же строк з моменту отримання її копії.

Слідчий суддя