Справа № 387/314/20
Провадження № 1-кп/396/162/20
УХВАЛА
03.08.2020 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участі сторін кримінального провадження:
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.2, ч.3 ст. 185 КК України.
Прокурором в судовому засіданні заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 строком на 60 днів, з метою уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що були підставою для застосування щодо обвинуваченого такого запобіжного заходу, оскільки строк запобіжного заходу продовжений судом закінчується 29.08.2020 року, а у зв`язку з плановою відпусткою головуючого судді неможливо розглянути дане кримінальне провадження до цієї дати.
Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечили, та просили змінити запобіжний захід обвинуваченого на більш м`який, а саме домашній арешт в тому числі і цілодобово не заперечує, а також просить врахувати його стан здоров`я.
Суд, заслухавши думку прокурора щодо доцільності продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, думку самого обвинуваченого, його захисника, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Стаття 177 КПК передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обирати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Клопотання про продовження строку тримання під вартою має бути розглянуто до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч. 3 ст. 199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою у продовженні строку тримання під вартою має бути відмовлено (ч.4, 5 ст. 199 КПК України).
Водночас, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Пунктом 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Тобто, у розумінні практики Європейського суду з прав людини сама тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.2, ч.3 ст. 185 КК України, з яких ч.3 ст.185 КК України відноситься до тяжкого злочину, а інші - до злочинів середньої тяжкості.
Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого, суд враховує також вимоги пунктів 3 і 4 ст. 5 Конвенції та практику Європейського суду з прав людини, зокрема і Рішення Європейського суду з прав людини від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» та від 12 січня 2012 року у справі «Тодоров проти України», згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може слугувати підставою для запобіжного ув`язнення. Для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
При вирішенні питання щодо продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує також, що обвинувачений є повнолітньою особою, має професійно-технічну освіту, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно не працює, не одружений, має на утриманні малолітню дитину, але матеріали справи не містять доказів, скаржиться на стан здоров`я, але підтверджуючих доказів щодо стану здоров`я, стороною захисту не подано, раніше судимий: 29.10.2014 року Добровеличківським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.277 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, в силу ст. 89 КК України визнається таким, що не має судимості. При цьому суд враховує відсутність міцних соціальних зв`язків та осіб, які можуть поручитися за явку обвинуваченого до суду, посилання обвинуваченого на бабушку з якою проживав, суд не може прийняти до уваги, так як від останньої жодних клопотань та характеризуючих даних не надходило та проживаючи з якою останній вчинив 14 епізодів крадіжок, а також оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_3 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі не продовження щодо нього строку тримання під вартою, а також те, що перебуваючи на волі він може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, так як обвинувачується в 14 епізодах корисливих злочинів, не працює, немає доходів для утримання, та обвинувачується у вчиненні злочинів в період перебування під домашнім арештом в межах іншого кримінального провадження.
У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що домашній арешт неможлтиво застосувати до особи, відносно якої було застосовано домашіній арешт а особа продовжива вчиняти кримінальні правопорушення, вчинивши 14 епізодів крадіжок в короткий час та в яких останній стверджує обгрунтовано підозрюється, а тому ризики передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати.
Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно п.1 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 331, 336 КПК України, суд, -
Відкласти судовий розгляд кримінального провадження на 15.09.2020 року на 13.00 годину.
Обвинувачений ОСОБА_3 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.
У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 такі обов`язки:
- прибувати за першою вимогою суду;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому проживав, а саме м.Помічна Добровеличківського району Кіровоградської області, без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання чи роботи.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, строк дії яких встановити до 01.10.2020 року.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_3 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
Копію ухвали направити ДУ "Кропивницький слідчий ізолятор", для негайного виконання.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження для відома.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 03.08.2020 року.

Головуючий: ОСОБА_1