ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1642/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0005168 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь, Донецької облаісті, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, 2007 та 2018 років народження, офіційно не працюючого, інваліда 3 групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 11.07.2008 року Калинінським районним судом м. Донецька за ч. 4 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 21.10.2013 року Волноваським районним судом Донецької області за ст. 391, ст.71 КК України до 1 року позбавлення волі; 11.07.2017 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 125, ст.70 КК України до 2 років 2 місяців 10 днів обмеження волі.
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України,
з участю сторін кримінального провадження: прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_12 обвинуваченого ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В:
11.07.2019 року приблизно о 04 год. 52 хв. за адресою м. Київ, вул. Урлівська, 36, працівниками поліції було зупинено ОСОБА_5 який викликав підозру. Підійшовши до останнього в порядку ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», працівники поліції, які відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», ст. ст. 1,2 Закону України «Про Національну поліцію», є працівниками правоохоронного органу, були одягнені в однострій із закріпленими нагрудними знаками та виконуючи свої службові обов`язки, визначені ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» висунули усну вимогу показати документи, що посвідчують особу, на що ОСОБА_5 почав виражатись нецензурною лайкою, поводив себе агресивно та намагався дістати з сумки предмет схожий на пістолет. Після чого працівники поліції неодноразово висунули ОСОБА_5 законні вимоги припинити протиправні дії. Однак ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що співробітники поліції є працівниками правоохоронного органу, знаходяться при виконанні своїх службових обов`язків, ігноруючи їх законні вимоги, вів себе агресивно, нецензурно лаявся на їх адресу, погрожував їм фізичною розправою та поводив себе по відношенню до них вкрай агресивно. На чисельні законні вимоги припинити протиправні дії останній не реагував. У зв`язку із цим співробітники поліції, діючи згідно зі ст.ст. 43, 44 Закону України «Про Національну поліцію» застосували до ОСОБА_5 заходи примусу - фізичний вплив, спеціальний засіб - кайданки, однак останній під час його затримання за скоєне правопорушення, діючи умисно, вчинив опір працівникам правоохоронного органу шляхом активної фізичної протидії - пручався, намагався збити працівників поліції з ніг, руками хапав за формений одяг, штовхався та виривався.
Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України не визнав та суду показав, що тієї ночі дружина попросили його вийти у магазин, щоб купити води для дитини. По дорозі він зустрів працівників поліції, один з яких спитав куди він напрвляється та чи є у нього заборонені предмети, він відповів, що йде у магазин, заборонених предметів немає. Тоді інший поліцейський почав застосовувати до нього фізичну силу, а саме викручувати руки за спину та одягнув кайданки, також в цей момент він відчув що йому щось поставили до сумки. Після цього його посадили до машини, та почали шукати понятих. У цей момент він зміг дістати із сумки предмет який йому підкинули працівники поліції, як виявилося пістолет, та кинув його під сидіння водія. Коли прийшли поняті почався огляд його сумки, однак нічого забороненого у ній не було, тоді працівник поліції вимкнув нагрудну камеру, пішов до автомобіля де невдовзі під ковриком знайшов пістолет. Жодного опору працівникам поліції він не чинив.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, його вина у вчиненні цього злочину у повному обсязі доведена під час судового розгляду кримінального провадження та підтверджується наступними доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_10 будучи допитаним в судовому засіданні суду показав, що 11.07.2019 року він разом з напарником - ОСОБА_11 , були на чергуванні та здійснювали патрулювання вулиць у Дарницькому районі м. Києва. Близько 5 години ранку вони помітили чоловіка який поводив себе підозріло. Вони зупинилися, вийшли з службового автомобіля, представились, та попросили вказаного чоловіка надати документи, однак вказаний громадянин почав сильно нервувати, поводив себе аресивно, виражався нецензурою лайко, висловлював погрози. У сумці у чоловіка був предмет схожий на пістолет, який він намагався дістати. Вони попередили його, щоб він залишався на місці, бо в противному разі до нього буде застосовано фізичний вплив. Однак чоловік не реагував та почав відходити від них, тоді вони вирішили затримати останнього та одягнути на нього кайданки. Вказаною особою виявився ОСОБА_5 , який в процесі затримання чинив опір та намагався нанести їм удари, виривався.

Потерпілий ОСОБА_11 будучи допитаним в судовому засіданні суду показав, що 11.07.2019 року він та ОСОБА_10 були на чергуванні і помітили чоловіка який перебував у стані алкогольного сп`яніння та вів себе підозріло. Вони вирішили зупинися та перевірити його документи. В ході спілкування вказаний громадянин яким виявився ОСОБА_5 вів себе агресивно, нервував, висловлювався нецензурною лайкою. Під час його поверхневого огляду було виявлено предмет схожий на пістолет, у зв`язку з чим було прийнято рішення про затримання останнього. В ході одягнення на ОСОБА_5 спецзасобу "кайданок", останній продовжив поводити себе агресивно, погрожував фізичною розправою, чіплявся за форменний одяг та намагався наносити їм удари і пручався.

Свідок ОСОБА_13 будучи допитаним в судовому засіданні суду показав, що працює в Департаменті Управління патрульної поліції м. Києва. 11.07.2019 року був на чергуванні. Ближче до ранку по рації поступив сигнал, що затриманий чинить опір. Так як його екіпаж знаходився неподалік вони під`їхали на підкріплення. Коли вони прибули, на місці були працівники поліції ОСОБА_10 та ОСОБА_11 які проводили затримання особи якою виявився ОСОБА_5 . Останній чинив опір працівникам поліції, намагався повалити їх на землю, постійно погрожував. У сімці у ОСОБА_5 було виявлено предсмет схожий та пістолет.

Свідок ОСОБА_14 будучи допитаним в судовому засіданні суду показав, що тієї ночі він та ОСОБА_13 приїздили на допомогу колегам які в той час затримували ОСОБА_5 . Коли вони прибули на місце на ОСОБА_5 були одягненні кайданки, останній поводив себе дуже агресивно, у грубій формі звертався до колег, постійно намагався вирватися, після чого вони посадили його у машину та охороняли до приїзду слідчо-оперативної групи. У сумці затриманого було виявлено предмет схожий на пістолет.

Свідок ОСОБА_15 будучи допитаним в судовому засіданні суду показав, що працює у Департаменті патрульної поліції м. Києві. У літку 2019 року, точної дати він непам`ятає, орієнтовно у середені літа 2019 року, він приїздив на допомогу колегам які в той час затримували ОСОБА_5 . Коли він прибув на місце на ОСОБА_5 були одягненні кайданки, останній поводив себе агресино, погрожував працівникам поліції, намагався вирватися. Також йому відомо, що колеги виявили у ОСОБА_5 предмет схожий на пістолет.

Також вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, окрім його показань та показань потерпілих і свідків підтверджується наступними доказами.

Даними які відображені у протоколах прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11.07.2019 року (т.1 а.п. 100-101,102-103), з яких вбачається, що 11.07.2019 року приблизно о 04 год. 00 хв. за адресою: м. Київ, вул. Урлівська, 36, під час несення служби працівниками поліції ОСОБА_10 та ОСОБА_11 був виявлений ОСОБА_5 , який під час перевірки документів, почав чинити опір та намагався втекти при цьому погрожував фізичною розправою.

Даними які зафіксовані на оптичному носії (DVD-R диск, 4.7 GB, 16х s/n ), (т.1 а.п. 98) з яких вбачається, що безпосередньо після подій які описані в обвинувальному акті обвинувачений ОСОБА_5 знаходиться у службовому автомобілі праціваників поліції та поводить себе агресивно і неадекватно, безперервно висловлюється в адрес працівників поліції нецензурною лексикою, погрожує останнім.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, заслухавши позиції прокурора та захисника, провівши судові дебати і заслухавши останнє слово обвинуваченого суд приходить до висновку про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Так, не викликає жодного сумніву той факт, що 11.07.2019 року приблизно о 04 год. 52 хв. ОСОБА_5 був за адресою АДРЕСА_3 та спілкувався із працівниками поліції ОСОБА_10 і ОСОБА_11 . Вказаний факт не опорює сам обвинувачений і підтверджують потерпілі.

Потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в судовому засіданні підтведили, що під час перевірки документів ОСОБА_5 поводив себе агресивно, нервував, нецензурно лаявся, ігнорував їх законні вимоги, погрожував фізичною розправою. При спробі припинити його незаконні дії та одягнути на нього кайданки ОСОБА_5 чинив опір, пручався, намагався вирватися та повалити працівників поліції з ніг, хапав руками за форменний одяг.

Факт опору ОСОБА_5 працівникам поліції під час виконання ними службових обов"язків також підтвердили свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Надаючи оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він не здійснював опору працівникам поліції, суд ставиться до таких показань критично та розцінює їх виключно як позицію захисту.

Так, із відеозапису який місться у матеріалах справи вбачається, що обвинувачений, який безпосередньо після подій, що описані в обвинувальному акті знаходиться у службовому автомобілі працівників поліції, поводить себе агресивно і неадекватно, безперервно висловлюється в адрес працівників поліції нецензурною лексикою, погрожує останнім.

Хоча вказаний відеозапис, було зроблено уже після затримання і він не відображає прямих проявів опору працівникам поліції, однак з поведінки обвинуваченого у комплексі з іншими доказими, можна зроби висновок про категоричне небежаня ОСОБА_5 підкорятися вимогам праціників поліції. Також інформація відображена у вказаному відеозаписі доповнює та підтверджує показання потерпілих і свідків про чітко виражену агресивну поведінку ОСОБА_5 .

Факт виконання 11.07.2019 року приблизно о 4 год.52 хв. працівниками поліції ОСОБА_10 та ОСОБА_11 своїх службових обов"язків, є очевидним та ніким із учасників процесу під сумнів не ставиться тому судом детально не аналізується.

Також не викликає жодних сумнів у суду той факт, що ОСОБА_5 неодмінно розумів, що спілкується із працівниками поції, які предявляючи йому певні вимоги знаходяться при виконанні своїх службових обов"язків.

Аналізуючи документи, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 , зокрема попередні вироки, якими останній неодноразово та періодично засуджувався починаючи із 2001 року, суд не може не звернути увагу на той факт, що ОСОБА_5 вироком Волноваського районного суду Донецької області від 21.10.2013 року був визнаний винним та засуджений за ст.391 КК України, а саме за злісну непокору вимогам адміністрації виконання покарань, що в комплексі із показаннями потерпілих і свідків, а також інформацією відображеною на оптичному носії (DVD-R диск, 4.7 GB, 16х s/n ), (т.1 а.п. 98), яка в повному опсязі відображає стиль поведінки ОСОБА_5 та його відношення до оточуючих, зокрема працівників поліції, дозволяє суду зробити висновок про вибір ОСОБА_5 чітко вираженої антисоціальної моделі поведінники, при якій він пртиставляє себе суспільству в цілому та представникам державної влади зокрема і є схильним до вчиненя злочинів пов"язаних із непокорою законним вимогам представників владних інститутів.

Всі досліджені та проаналізовані судом докази беруться судом до уваги і жодних сумніві щодо їх допустимості чи належності суд не вбачає.

Доводи захисника ОСОБА_12 про те, що в судовому засіданні не доведено поза розумним сумнівом провину ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.342 КК України, суд оцінює критично та не бере до увги, оскільки комплекс досліджених у судовому засіданні доказів дозволяє зробити категоричний висновок про те, що ОСОБА_5 вчинив опір працівникам поліції при виконанні ними своїх службових обов"язків шляхом активної фізичної протидії, а саме пручався, намагався збити працівників поліції з ніг, руками хапав за форменний одяг, штовхався та виривався.

Щодо доводів обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_12 про відсутність пістолета про який повідомляють потерпілі, а також про відсутність кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , а відповідно і кримінально-правої оцінки його дій у цій частині, то у відповідності до ст.337 КПК України судовий розглядиться проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, тому суд позбавлений можливості перевіряти обставини поза межами висунутого обвинувачення.

Таким чином, суд, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих (розшукових) дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган, безпосередньо дослідивши, надані докази стороною обвинувачення, давши їм належну оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, приходить до висновку, що обвинуваченого ОСОБА_5 слід визнати винуватими у вчинені інкримінованого йому злочину.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 342 КК України, як опір працівникам правоохоронного органу, під час виконання ними службових обов`язків.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 згідно ст. 66 КК України не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 згідно ст. 67 КК України є рецедив злочинів.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який будучи раніше неодноразово судимим, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення і перевиховання не став, та вчинив новий злочий, свою вину у вчиненні злочину, який йому інкриміновано не визнав, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, посередньо характеризується за місцем проживання, та приходить до висновку, що покарання ОСОБА_5 слід призначити у виді позбавлення волі у межах санкції передбаченої ч. 2 ст. 342 КК України, також враховуючи те, що обвинувачений є одруженим, має на утриманні двох малолітніх дітей 2007 та 2018 років народження, є інвалідом 3 групи по зору, а також те, що покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засудженого, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 полеження ст.ст.75,76 КК України звільнивши останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку однак у максимальних межах, і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, а також у повній мірі відповідатиме вимогам ст.ст.50,65 КК України.
Процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов не заявлявся. Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Підсумовуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 65,66,67 КК України, ст.ст. 342-380 КПК України,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року 10 місяців позбавлення волі. У відповідності до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного прокакарання з випробуванням, якщо він протягом 3 років не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки. Згідно із ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов"язки: періодично з"являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: