УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність старшого слідчого СУ ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000335 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 серпня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, яка полягає у неповернення тимчасово вилученого майна,
в с т а н о в и в:
25 вересня 2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , в якій він просив зобов`язати старшого слідчого СУ ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_5 повернути ОСОБА_3 тимчасово вилучене 21 вересня 2020 року майно, за результатами проведеного обшуку у квартирі АДРЕСА_1 .
До початку судового розгляду адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 надіслав заяву (вх. 86748 від 07 жовтня 2020 року) про залишення його скарги без розгляду.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частиною 2 статті 168 КПК України встановлено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно з ч.1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

Частиною 6 ст. 9 КПК України встановлено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, зокрема принцип диспозитивності.

У свою чергу, згідно зі ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. При цьому, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

За таких обставин, з огляду на те, що адвокатом ОСОБА_4 подано до суду заяву, в якій він просив залишити без розгляду його скаргу в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність старшого слідчого СУ ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_5 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, у кримінальному провадженні № 0000335, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 серпня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України слідчий суддя, виходячи з того, що він наділений процесуальними повноваженнями вирішувати виключно ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, приходить до висновку про необхідність залишення без розгляду такої скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 303, 306, 307, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
Скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність старшого слідчого СУ ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000335 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 серпня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, яка полягає у неповернення тимчасово вилученого майна залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1