УХВАЛА
Іменем України

17.12.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, проживаючого до арешту за адресою: АДРЕСА_1

про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, -

встановив:

Засуджений звернувся до суду з клопотанням про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, відповідно ч. 5 ст. 72 КК України.

Засуджений в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду клопотання. Подав заяву, у якій просив розглядати справу без його участі, у зв`язку з чим суд проводить розгляд справи у його відсутність.

Прокурор підтримав клопотання засудженого про зарахування строку попереднього ув`язнення згідно вимог ч. 5 cт. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 27.03.2016 року по 05.12.2016 року.

Дослідивши матеріали особової справи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається, зокрема, строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження.

Статтею 532 КПК України передбачено, що вирок або ухвала суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Велика Палата Верховного Суду у висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах щодо застосування ч. 5 ст. 72 КК України, викладеному у постанові від 29.08.2018 у справі №663/537/17 у п. 103 зазначила, що у випадку, якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений вироком Киширського міського суду Московської області від 22.11.2016 року за ч. 3 ст. 30, ч.5 ст. 228.1 КК РФ до 9 років позбавлення волі. Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислюється з 22.11.16. У строк покарання зараховано час перебування під вартою з 27.03.16 по 21.11.16. Указаний вирок набрав законної сили 05.12.16 згідно розпорядження даного суду № 570 від 14.12.16.

Відповідно ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 19.09.17 р. вирок Киширського міського суду Московської області від 22.11.2016 року приведений у відповідність із законодавством України. Визначено, що ОСОБА_3 при продовженні відбування покарання на території України повинен відбувати покарання за злочин передбачений ч.1 ст. 15, ч.3 ст. 307 КК України у виді дев`яти років позбавлення волі, без конфіскації майна. У строк відбування покарання зараховано час перебування під вартою з 27.03.16 по 21.11.16.

Згідно ухвали Київського апеляційного суду від 05.02.19 р. ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 19.09.17 р. змінено та визначено, що при продовженні відбування покарання на території України ОСОБА_3 повинен відбувати покарання за злочин передбачений ч.1 ст. 15, ч.3 ст. 307 КК України із застосуванням ч.3 ст. 68 КК України у виді восьми років позбавлення волі, без конфіскації майна. В решті ухвала залишена без змін.

За таких обставин, з урахуванням висновку Верховного Суду, викладеному у справі №663/537/17 від 29.08.2018, щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, засудженому у строк покарання слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з 27.032016 року по 05.12.2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання засудженого задовольнити.

Зарахувати засудженому ОСОБА_3 у строк покарання за вироком Червоноармійського районного суду Житомирської області від 27.07.2018 року строк попереднього ув`язнення з 27.03.2016 року по 05.12.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, протягом того ж строку з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя