№ 1-кс/756/1832/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2020 року слідчий суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва клопотання слідчого ОболонськогоУП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_4 про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 травня 2020 року за №0003245 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 365-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідча СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням, погодженим прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_4 , про арешт майна.
В обґрунтування поданого клопотання слідча зазначає, що у провадженні СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003245 від 22.05.2020, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 365-2 КК України.

Слідча вказує, що Місцевою прокуратурою, шляхом проведення моніторингу Інтернет ресурсу, виявлено факт привласнення службовими особами Спеціалізованої дитячо-юнацької спортивної школи олімпійського резерву з вітрильного спорту м. Києва земельної ділянки та об`єктів нерухомого майна по АДРЕСА_1 .

Окрім того, встановлено, що державним реєстратором Київської філії Комунального підприємства Вишеньківської сільської ради «Добробут Гарант» в 2018 році всупереч рішенню Вищого господарського суду України від 23.11.2011 № 41/530-36/404-11/473 зареєстровано право власності за Спеціалізованою дитячо-юнацькою спортивною школою олімпійського резерву на нерухоме майно.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на земельній ділянці кадастровий номер 0:78:215:0005, що за адресою АДРЕСА_1 .

Засновниками школи є три громадські організації: «Київське міське фізкультурно-спортивне товариство «Україна», « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та «Товариство сприяння розвитку вітрильного спорту».

Власником даної земельної ділянки є територіальна громада міста Києва в особі Київської міської ради, яка, в свою чергу, передала дану земельну ділянку в оренду на 25 років Київській міській раді профспілок (теперішня назва Об`єднання профспілок, організацій профспілок у м. Києві «Київська міська рада профспілок») для експлуатації та обслуговування Спеціалізованої дитячо-юнацької спортивної школи олімпійського резерву з вітрильного спорту.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, на вказаній земельній ділянці розміщено об`єкти нерухомого майна, а саме: учбово-адміністративна будівля, А (площа 433,6 кв.м), елінг, Б (площа 737,3 кв.м), гараж, В (площа 41,9 кв.м), гараж, Г (площа 63,0 кв.м), вбиральня, Д.,Е.

Постановою Верховної ради України від 10 квітня 1992 року N 2268-XII та від 4 лютого 1994 року N 3943-XII майно загальносоюзних громадських організацій, в тому числі профспілкових, визнавалось державною власністю.

Водночас, 25.06.2018, державним реєстратором Київської філії комунального підприємства Вишеньківської сільської ради «Добробут-Гарант» ОСОБА_5 всупереч рішенню Вищого господарського суду України від 23.11.2011 № 41/530-36/404-11/473 зареєстровано право власності за Спеціалізованою дитячо-юнацькою спортивною школою олімпійського резерву на вищезазначене нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 .

Посилаючись на те, що на даний час виникла необхідність у накладенні арешту на об`єкти нерухомого майна, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: учбово-адміністративна будівля, А (площа 433,6 кв.м), елінг, Б (площа 737,3 кв.м), гараж, В (площа 41,9 кв.м), гараж, Г (площа 63,0 кв.м), вбиральня, Д.,Е (реєстраційний номер 000), які є предметом кримінального правопорушення, з метою збереження речових доказів та запобігання незаконного відчуження такого нерухомого майна невстановленими особами.

В судове засідання слідча та прокурор не з`явилися, про час та місце проведення якого повідомлялися належним чином.
Разом з цим, прокурор ОСОБА_6 подала через канцелярію суду заяву про розгляд вказаного клопотання у її відсутність, клопотання підтримує та просить задовольнити.
Представник Спеціалізованої дитячо-юнацької спортивної шкоди олімпійського резерву адвокат ОСОБА_7 в запереченнях, поданих через канцелярію суду, просить відмовити в задоволенні поданого клопотання про накладання арешту, а поданою окремо заявою просить проводити розгляд клопотання у його відсутність.

Дослідивши клопотання та матеріали, якими слідча та прокурор обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив наступне.
Як правову підставу для задоволення поданого клопотання слідча посилається на те, що 03.10.2018 року об`єкти нерухомого майна, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: учбово-адміністративна будівля, А (площа 433,6 кв.м), елінг, Б (площа 737,3 кв.м), гараж, В (площа 41,9 кв.м), гараж, Г (площа 63,0 кв.м), вбиральня, Д.,Е. визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0003245 від 22.05.2020.
Проте, процесуальний документ про визнання нерухомого майна, речовим доказом у кримінальному провадженні № 0003245 від 22.05.2020, на яке слідча просить накласти арешт, в поданих суду документах відсутній.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У клопотанні слідчий вказує на єдину підставу накладення арешту на вказане нерухоме майно, що воно може бути використане на користь інших осіб, оскільки його незастосування може призвести до незаконного відчуження, приховування, пошкодження, псування, знищення.
Слідчий суддя зауважує, що матеріали подані в обґрунтування поданого клопотання не можуть слугувати достатньою підставою для накладення арешту на нерухоме майно, оскільки слідчий або прокурор мають довести слідчому судді підставу, мету та обґрунтування необхідності накладення арешту на нерухоме майно.
З матеріалів, якими слідча обґрунтовує необхідність накладення арешту на майно не убачається, що вони визнані речовими доказами, були знаряддям вчинення кримінальних правопорушень, зберегли на собі їх сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Зокрема, з клопотання про накладення арешту на майно та досліджених матеріалів доданих в його обґрунтування, не вбачається мета та обґрунтування необхідності накладення арешту на нерухоме майно.
З огляду на те, що матеріали поданого клопотання не місять доказів можливого відчуження нерухомого майна, на яке слідча просить суд накласти арешт, також з урахуванням того, що з часу набуття права власності, тобто з 25 червня 2018 року СДЮСШ не здійснювала жодних дій та (або) намірів по його відчуженню, а також жодних доказів, що дане нерухоме майно може бути використане на користь інших осіб, або пошкоджене, зіпсоване, матеріали справи не містять.
Слідчий суддя приходить до висновку, що нерухоме майно, на яке слідча та прокурор просять накласти арешт, не визнавались речовими доказами у даному кримінальному провадженні, матеріали поданого клопотання таких доказів не містять, оскільки прокурором та слідчою не доведено та не надано переконливих доказів на підтвердження відповідності даного майна критеріям речових доказів, передбачених ст. 98 КПК України.

Так, згідно п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ» проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. Тhe United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя вважає, що потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у право власності, як арешт нерухомого майна, а саме: учбово-адміністративна будівля, А (площа 433,6 кв.м), елінг, Б (площа 737,3 кв.м), гараж, В ( АДРЕСА_2 , а тому не знаходить підстав для задоволення клопотання про накладення арешту на вказане у клопотанні майно.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 132, 170, 171, 372, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчої Оболонського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_3 , погодженого прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_4 , про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 травня 2020 року за №0003245 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 365-2 КК України, відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1