Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/5790/20
1 - кс/490/3387/2020
У Х В А Л А
15 вересня 2020 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 погоджене з прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.м.т. Серпневе, Тарутинського району, Одеської області, громадянина України, з не повною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, дітей не маючого, раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

14.09.2020р. до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 погоджене з прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Згідно вказаного клопотання вбачається, що у провадженні СУ ГУ НП в Миколаївській області, перебувають матеріали кримінального провадження №0000261 від 03.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що приблизно на початку 2020 року, більш точну дату під час досудового розслідування встановити не надалося можливим. ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 від невстановлених досудовим розслідуванням джерел дізналися про наявність у потерпілого ОСОБА_9 грошових коштів, які він виручив від продажу квартири померлих батьків. На цій підставі, у ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 виник злочинний умисел направлений на вимагання грошових коштів у ОСОБА_9 , у сумі 2 000 доларів США, що еквівалентно приблизно 55 000 гривень, під приводом того, що ОСОБА_9 нібито повинен віддати частину коштів від продажу квартири своєму братові, який на даний час відбуває покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

Вступивши у злочинну змову, з метою реалізації умислу на вимагання грошових коштів у ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , розробили злочинний план, відповідно до якого повинні були зустрітися з ОСОБА_9 та висунути йому незаконну вимогу про передачу їм 2 000 доларів США від продажу квартири батьків, як нібито частину коштів від продажу квартири для брата ОСОБА_9 , з погрозою застосування насильства та знищенням його майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на вимагання грошових коштів у ОСОБА_9 за попередньою змовою групою осіб, починаючи з 21.03.2020 року (більш точну дату під час досудового розслідування становити не представилось можливим) ОСОБА_6 , діючи за попередньою злочинною змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , згідно злочинного плану, почали систематично приїжджати до ОСОБА_9 за місцем роботи та шляхом погроз застосування насильства і знищення майна та вимагати грошові кошти у сумі 2 000 доларів США, як нібито частину коштів від продажу квартири, яка призначається братові ОСОБА_9

10.09.2020, приблизно о 12.14 ОСОБА_11 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з метою реалізації спільного злочинного умислу, направленого на вимагання грошових коштів у ОСОБА_9 зустрівся з останнім на автовокзалі в місті Миколаєві за адресою: м. Миколаїв, пр. Богоявленський, 4, та висунув незаконну вимогу передачі йому 2 000 доларів США, погрожуючи застосуванням насильства та каліцтвом.

Далі ОСОБА_8 зателефонував ОСОБА_6 та розповів про те, що ОСОБА_9 не привіз грошей ті взагалі відмовляється їх передавати у майбутньому.

Після цього, приблизно о 12:51, ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , з метою реалізації та доведення до кінця їх спільного злочинного умислу, направленого на вимагання та отримання від ОСОБА_9 грошових коштів, приїхав за вказаною, та разом із ОСОБА_8 доповнюючи злочині дії один одного, почав вимагати грошові кошти та погрожувати застосуванням насильства до ОСОБА_9 , в разі відмови передати на їх вимогу грошових коштів у сумі 2000 доларів США. а також знищенням його майна - станції шино-монтажу за адресою : АДРЕСА_3 , шляхом підпалу.

Не реагуючи на відмову ОСОБА_9 передавати їм гроші, у тому числі у зв`язку з їх відсутністю та відсутністю зобов`язань перед братом, ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_9 , що той повинен найближчим часом знайти гроші та передати їх його людині - ОСОБА_7 , а якщо ні вищевказана станція шино-монтажу буде знищена шляхом підпалу.

Повертаючись додому до міста Вознесеиська, на вимогу ОСОБА_6 , 10.09.2020 приблизно о 15:14, ОСОБА_9 перебуваючи у місті Вознесенськ, біля магазину з назвою «Соколівське пиво», зустрівся з вже очікувавшим його ОСОБА_7 . Під час розмови ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 та спільним із ними злочинним умислом направленим на вимагання грошових котів у ОСОБА_9 , висунув незаконну вимогу передачі грошових кошті у сумі 2 000 доларів США у найкоротший термін, не пізніше 12.09.2020.

12.09.2020 ОСОБА_6 , діючи спільно з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , реалізуючи раніше розроблений план та розподілені обов`язки, зателефонували потерпілому ОСОБА_9 та призначили зустріч в м. Вознесенську, як місце передачі грошових коштів, вимога в передачі, яких неодноразово висловлювалася раніше.

З метою завершення реалізації злочинного умисного, направленого на особисте збагачення, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 прибули 12.09.2020 о 13:30 на територію, прилеглу до будівлі розташованої за адресою: АДРЕСА_4 .

В подальшому ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , діючи згідно розробленого плану, біля вказаної адреси підійшовши до потерпілого ОСОБА_9 , та висловивши вимогу передачі грошових коштів отримали від потерпілого раніше виготовлені несправжні (імітаційні) засоби у вигляді банкнот номіналом 500 гривень (номер та серія ЛИ4452381) кожна в кількості 110 штук на загальну суму 55 000 гривень.

12.09.2020 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

12.09.2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, - у вимаганні, а саме у вимозі передачі чужого майна, з погрозою насильства над потерпілим та знищення його майна, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник проти задоволення клопотання заперечували, просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді застави.

Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно з визначеним Європейським судом прав людини поняття, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.11.2016р. № 5 - 328 кс 16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.

У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.

Підозра ОСОБА_6 у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення є обґрунтованою, оскільки ґрунтується на доказах, здобутих під час досудового розслідування, зокрема:

- заяві потерпілого ОСОБА_9 про вимагання в нього грошових коштів;

- протоколах допитів у якості потерпілого ОСОБА_9 , відповідно до яких останній надав покази відносно обставин вчинення кримінального правопорушення, а саме вимагання в нього грошових коштів групою осіб із погрозою застосування насильства та пошкодження майна шляхом підпалу;

- протоколах аудіо-відео контролю ОСОБА_6 під час якого встановлено причетність до вчинення кримінального правопорушення останнього та ОСОБА_8 та факт вимаганням грошових коштів у потерпілого;

- протоколах аудіо-відео контролю ОСОБА_7 під час якого встановлено причетність до вчинення кримінального правопорушення останнього, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , та факт вимаганням грошових коштів у потерпілого;

- протоколах аудіо-відео контролю потерпілого ОСОБА_9 під час якого встановлено причетність до вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та факт вимаганням грошових коштів у потерпілого;

- протоколах пред`явлення до впізнання за фотокартками за участі ОСОБА_9 ;

- протоколах огляду оптичного носія, який був виданий потерпілим ОСОБА_9 , на яких зафіксовано розмови потерпілого з підозрюваними;

- протоколах огляду за адресою: АДРЕСА_4 , під час якого вилучено імітаційні грошові засоби у вигляді 110 купюр номіналом 500 гривень;

- інших матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" зазначив, що факти які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

За такого, слідчий суддя, приходить до висновку про обґрунтованість підозри по кримінальному провадженню №0000261 від 03.09.2020 року відносно ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

У своєму клопотанні слідчий зазначив як ризики задля запобігання яких необхідне застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою те, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні; вчинити інші кримінальні правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На їх наявність вказує те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення за вчинення якого передбачено покарання від трьох до семи років позбавлення волі, розуміючи наслідки вчиненого може переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Вказаному сприяє те, що ОСОБА_6 не навчається та не працює, не має постійних джерел доходу. Крім того, на даний час Ленінським районним судом м. Миколаєва відносно ОСОБА_6 здійснюється судовий розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000533 від 15.02.2020 за ч. 4 ст. 296 КК України, що також сприяє переховуванню.

Окрім того, ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі, як особисто, так і за допомогою інших осіб, будучи обізнаним про місце мешкання потерпілого, може здійснювати на нього незаконний тиск, з метою відмови від показань або зміни показань, шляхом вмовляння або погроз, що зашкодить кримінальному провадженню. Вказане підтверджується висловлюванням погроз в фізичній розправі, а також погрозами знищення шиномонтажу потерпілого шляхом підпалу. Ураховуючи насильницьких характер вчиненого кримінального правопорушення, а також погрози життю та здоров`ю ОСОБА_9 , ОСОБА_6 здатний на це, що підтверджує вказаний ризик. Аналогічно з цією ж метою ОСОБА_6 може впливати на інших підозрюваних у провадженні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Крім того, відповідно до наявних у матеріалах кримінального провадження даних про особу ОСОБА_6 , відомо, що він раніше притягався до кримінальної відповідальності, на даний час Ленінським районним судом м. Миколаєва відносно ОСОБА_6 здійснюється судовий розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000533 від 15.02.2020 за ч. 4 ст. 296 КК України, знову вчинив тяжке кримінальне правопорушення, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів. Крім того, відповідно до матеріалів провадження ОСОБА_6 позиціонує себе, як особу зі злочинної спільноти, представляється «Бродягою» з майбутнім статусом «Вора». Вказане повністю обґрунтовує даний ризик.

Оскільки досудове розслідування перебуває на початковій стадії та у кримінальному провадженні на даний час не виконано усі необхідні слідчі дії, ОСОБА_6 може вживати заходи, що будуть перешкоджати кримінальному провадженню та встановленню істини у справі, з метою зменшити або уникнути взагалі відповідальності за скоєне.

Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, доведено існування зазначених вище ризиків, що передбачені ст. 177 КПК України.

У той же час, таким ризикам не зможуть запобігти інші передбачені ст. 176 КПК України, запобіжні заходи, крім тримання під вартою, оскільки ОСОБА_6 є особою яка не має постійного місця мешкання у м. Миколаєві, не одружений, не працює, не має міцних соціальних зв`язків та легальних джерел доходу.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суду з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, доведено недостатність для запобігання вказаним ризикам застосування до підозрюваного більш м`яких ніж тримання під вартою запобіжних заходів, а це у свою чергу, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, за яке законом передбачено покарання від трьох до семи років позбавлення волі, що є підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У відповідності до положення п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, у зв`язку з чим, приймаючи до уваги вказані вимоги та те, що кримінальне правопорушення у вчинені якого підозрюється ОСОБА_6 вчинене із погрозою застосування насильства та погрозою пошкодження майна потерпілого у вигляді підпалу належного останньому шиномонтажу, відсутні підстави для визначення відносно ОСОБА_6 застави.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. ст. 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 погоджене з прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати на строк до 09.11.2020р. включно до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На ухвалу протягом п`яти днів з моменту її оголошення до Миколаївського апеляційного суду може бути подано апеляцію, подача якої не зупиняє дії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1