1 із 2 Справа № 303/5640/18
Провадження № 1-в/303/286/20
Ухвала
09 грудня 2020 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючої ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево клопотання захисника ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України,
В С Т А Н О В И В:
До суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку стосовно ОСОБА_4 .
Клопотання мотивоване тим, що вироком Мукачівського міськрайонного суду від 16 жовтня 2018 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України, за якою призначено йому покарання у виді 3(трьох) років позбавлення волі. На підставі статті 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені частиною 1 статті 76 КК України.
Після закінчення строку відбування покарання з випробуванням, звернувшись до органу пробації з усною заявою про подання ними клопотання про звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання, захиснику було повідомлено, через те, що в провадженні Мукачівського міськрайонного суду розглядається кримінальне провадження відносно останнього про вчинення ним кримінального правопорушення за частиною 4 статті 185, частиною 2 статті 289 КК України .
Не погоджуючись з позицією філії ДУ «Центр пробації» захисник покликається на принцип презумпції невинуватості закріплений також у багатьох міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та які згідно до частини 1 статті 9 Конституції України, частини 1 статті 19 Закону України від 29 червня 2004 № 1906-IV «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства України. Так, у статті 11 Загальної декларації прав людини зазначається, кожна людина, обвинувачена у вчиненні злочину, має право вважатися невинною доти, і її винність не буде встановлена в законному порядку шляхом прилюдного судового ляду, при якому їй забезпечують усі можливості для захисту. Згідно з ч. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права кожен обвинувачений у кримінальному злочині має право вважатися невинним, поки винність його не буде доведена згідно із законом.
Враховуючи те, що іспитовий строк, визначений ОСОБА_4 вироком Мукачівського міськрайонного суду від 16 жовтня 2018 року, закінчився і відносно останнього немає обвинувального вироку, який набув законної сили, про вчинення нового злочину, вважає за необхідне звільнити засудженого від призначеного покарання, припинити нагляд за ним та зняти з обліку у Мукачівському міськрайонному відділі філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області.

2 із 3
Засуджений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_3 в судове засідання не прибули, подали заяви про розгляд справи без їх участі, просили задоволити клопотання.
Прокурор просив розглянути клопотання про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку ОСОБА_4 без його участі, про що подав заяву.
Представник Мукачівського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області в судове засідання не прибув, від нього надійшла заява, в якій просить розглянути справу без участі їхнього представника, залишив клопотання на розсуд суду.
Вимогами частини 5 статті 539 КПК України визначається - неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Вивчивши надані суду докази слід прийти до наступного.
У відповідності з вимогам статті 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.
Встановлено, що вироком Мукачівського міськрайонного суду від 16 жовтня 2018 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України, за якою призначено йому покарання у виді 3(трьох) років позбавлення волі. На підставі статті 75 КК України засудженого звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені частиною 1 статті 76 КК України.
Частиною 1 статті 78 КК України визначено, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.
Слід зазначити, що чинне законодавство закріплює одним із основоположних принципів кримінального судочинства - презумпцію невинуватості, відповідно до якого ніхто не може бути визнаний винним у вчиненні злочину, а також підданий кримінальному покаранню, інакше як за вироком суду й у порядку, визначеному том. Будь-яке втручання у права людини має ґрунтуватися на положеннях ну, а отже, - відповідати принципу законності, який передбачає абсолютний новий захист та є засадничим компонентом правової системи.
Принцип презумпції невинуватості закріплений також у багатьох міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та які відповідно до статті 9 Конституції України, статті 19 Закону України від 29 червня 2004 № 1906-IV «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства України.
Зокрема, в статті 11 Загальної декларації прав людини зазначається, кожна людина, обвинувачена у вчиненні злочину, має право вважатися невинною доти, і її винність не буде встановлена в законному порядку шляхом прилюдного судового ляду, при якому їй забезпечують усі можливості для захисту. Аналогічна норма міститься статті 6 Конвенції про захист з людини та основоположних свобод (Конвенція).
У цьому аспекті слід зазначити, що правильне розуміння вимог Конвенції визначено у рішеннях Європейського суду з прав людини, що містять правові позиції щодо суті положень зазначеного міжнародно-правового акта, а також змісту та обсягу гарантованих ним прав. Так, Європейський суд з прав людини у справі «Барбера, Мессегеу і Джабардо проти Іспанії» зазначив, що пункт 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, оскільки зв`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.
Таку ж позицію висловив Конституційний Суд України, згідно з якою сам факт порушення кримінальної справи щодо конкретної особи, затримання, взяття під варту, пред`явлення їй обвинувачення не можна визнати як кримінальну відповідальність, оскільки

3 із 3
особа не несе кримінальної відповідальності, доки її не буде визнано судом винною у вчиненні злочину і вирок суду не набере законної сили (Рішення від 27 жовтня 1999 року у справі № 1-15/99).
Також слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 22 квітня 2010 року у справі «Фатуллаєв проти Азербайджану» зазначив, що презумпція невинуватості, втілена в пункт 2 статті 6 Конвенції, є одним із елементів справедливого кримінального судочинства, що забороняє передчасне висловлювання як самим судом, так і представниками інших органів влади думки, що особа, яка «обвинувачується у кримінальному злочині», є винною до того, як це доведено в законному порядку.
При цьому Європейський суд з прав людини послідовно дотримується підходу, відповідно до якого принцип презумпції невинуватості порушується, якщо судове рішення або твердження офіційної особи щодо особи, яка обвинувачується в скоєнні злочину, схиляє до думки про те, що вона винна до того, як її винуватість була встановлена в законному порядку. Аналогічні порушення було констатовано у справах «Шагін проти України», «Грабчук проти України» та інших.
Зважаючи на те, що станом на сьогодні, відсутній обвинувальний вирок суду про визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні нового злочину, дане клопотання є підставним та підлягає задоволенню.
Керуючись ч.1 ст. 78 КК України, ст. 372, ст. 537, ст. 539 КПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання захисника ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку ОСОБА_4 - задоволити.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України звільнити від відбування покарання призначеного вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 жовтня 2018 року.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом 7-ми днів із дня проголошення.

Головуюча ОСОБА_1