УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2021 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

секретаря ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Шевченківського районного суду м.Києва клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_5 про скасування арешту нерухомого майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 30 жовтня 2018 року, по кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за №0004519

В С Т А Н О В И В:

У провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва надійшло вищезазначене клопотання.

В обґрунтування клопотання заявником зазначено, що слідчими СУ ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0004519 від 25 квітня 2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358 КК України.

При цьому, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2018 р. було задоволено клопотання слідчого СУ ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 , погоджене з прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_2 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004519, про арешт майна на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 28.6 кв., яка належить ОСОБА_5 , із забороною відчужувати та розпоряджатися нею.
Вказаний арешт представник володільця майна вважає накладено необґрунтовано та просить скасувати вказаний захід забезпечення кримінального провадження.
Представник володільця майна адвокат ОСОБА_4 у судове засідання не зявився про час та дату розгляду клопотання повідомлений належним чином..
Прокурор у судовому засіданні з приводу заявленого клопотання заперечував вказавши, що на даний час досудове розслідування тримає та потреба у арешту майна не відпала.
Слідчий суддя, вивчивши доводи клопотання про скасування арешту майна та долучені до нього документи, заслухавши представника володільців майна, приходить до наступного висновку.
Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СУ ГУ НП в м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження за №0004519 від 25 квітня 2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358 КК України..

При цьому ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 30 жовтня 2018 р. було накладено арешт на майно на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 28.6 кв., яка належить ОСОБА_5 , із забороною відчужувати та розпоряджатися нею.
Зі змісту вказаної ухвали слідчого судді вбачається, що нерухоме майно, яке в даному кримінальному провадженні відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, при цьому останнє визнано речовим доказом, а тому, з метою його збереження, у даному кримінальному провадженні накладено арешт на зазначене у клопотанні майно, а тому слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання є обґрунтованим.

Так, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Доводи заявника, що на зазначене нерухоме майно накладено арешт не обгрунтовано, не знайшли свого підтвердження оскільки, як зазначив прокурор у судовому засіданні останнє досі являється предметом розслідуваного кримінального правопорушення, разом з тим жодними доказами, долученими до матеріалів клопотання, які б підтверджували про необґрунтованість накладення арешту заявником надано не було.
Приймаючи до уваги вищевикладене, виходячи із завдань кримінального провадження, беручи до уваги ознаки складу кримінального правопорушення, яке розслідується в межах даного кримінального провадження, а також факт не доведення необґрунтованості застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, як і не надання доказів того, що насьогодні відпали підстави для накладення зазначеного арешту, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_5 про скасування арешту нерухомого майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 30 жовтня 2018 року, по кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за №0004519 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, разом з тим проти неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1