Ухвала Іменем України
04 грудня 2020 року м. Київ
справа № 199/10038/19 провадження № 51-5830ск20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду

м. Дніпропетровська від 14 квітня 2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 03 вересня 2020 року,
встановив:
За вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду

м. Дніпропетровська від 14 квітня 2020 року

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська та жителя

АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України
(далі КК України) до покарання у виді громадських робіт строком на 160 годин.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03 вересня 2020 року апеляційні скарги прокурора, засудженого ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок районного суду без змін.

За вироком суду ОСОБА_4 27 липня 2019 року приблизно о 18:00,перебуваючи за адресою: вул. Крюкова, 81, м. Дніпро, таємно викрав пральну машинку марки «Вeco» вартістю 4661 грн, що є особистою власністю його матері ОСОБА_5 , розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій матеріальних збитків у розмірі 4661 грн.

У касаційній скарзі засуджений ставить вимогу про скасування вказаних судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину й особі засудженого через суворість. Вказує на те, що призначаючи покарання, суд не врахував належним чином дані про особу засудженого.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додані до неї копії судових рішень, Верховний Суд дійшов такого висновку.
Доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація його дій не оспорюються.
Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому підлягають урахуванню ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як убачається з копій судових рішень, призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого злочину,який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу, а саме те, що він не має судимості в силу ст. 89 КК, за місцем проживання характеризується негативно, веде аморальний спосіб життя, систематично зловживає алкоголем, постійно порушує громадський порядок, притягувався до відповідальності за вчинення домашнього насильства, на обліку в лікаря-психіатра не перебуває, перебував під диспансерно-динамічним наглядом у лікаря-нарколога, однак знятий з обліку у 2009 року за відсутності даних. Обставиною, яка пом`якшує покарання, визнано добровільне відшкодування завданого збитку. Обставинами, які обтяжують покарання, встановлено вчинення злочину щодо особи похилого віку та вчинення злочину щодо особи, з якою ОСОБА_4 перебуває у сімейних відносинах. Також враховано, що потерпіла не має претензій до засудженого.
Взявши до уваги вищезазначені обставини, суд дійшов обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_4 покарання в межах санкції

ч. 1 ст. 185 КК України.

Переглядаючи кримінальне провадження в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) ретельно перевірив доводи, викладені в апеляційній скарзі засудженого, і дав на них мотивовані відповіді, з якими погоджується і суд касаційної інстанції.
Ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованою та повною мірою відповідає приписам статей 370, 419 КПК України.
Переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність оскаржених судових рішень на підставах, зазначених у касаційній скарзі, засуджений не навів, і таких даних зі змісту судових рішень не вбачається.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок

Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська

від 14 квітня 2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду

від 03 вересня 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3