Справа № 275/1343/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Брусилів подання Брусилівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирський області про приведення у відповідність до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року,вироку Брусилівського районного суду Житомирської області від 27 грудня 2019 року щодо ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

На підставі п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України Брусилівський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області звернувся до суду з поданням про приведення згідно з ч. 1 ст. 5, ч. 3 ст. 74 КК України у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VIII, вироку Брусилівського районного суду Житомирської області від 27.12.2019 року, ухваленого щодо ОСОБА_3 , в частині призначення йому покарання за ч. 2 ст. 309 КК України.
У поданні орган з питань пробації вказував на те, що згаданим вироком суду ОСОБА_3 був визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та останньому призначене покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 ОСОБА_3 звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки.
Законом України № 2617-VIII від 22.11.2018 року внесені зміни в санкцію частини 2 статті 309 КК України та встановлено, що незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах, караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.

Отже, вважає, що Закон України № 2617-VIII від 22.11.2018 року має зворотну дію у часі, оскільки пом`якшує кримінальну відповідальність, що є підставою для приведення вироку Брусилівського районного суду Житомирської області від 27.12.2019 року у відповідність із вказаним законом в частині призначеного ОСОБА_3 покарання.
Прокурор, представник установи «Центр пробації» та засуджений в судове засідання не з`явились, надали заяви, якими подання органу пробації підтримали, просили його задовольнити та судовий розгляд проводити в їх відсутність.
Дослідивши матеріали подання, суд приходить до наступних висновків.
Вироком Брусилівського районного суду Житомирської області від 27 грудня 2019 року ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та останньому призначене покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 ОСОБА_3 звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки. Вирок набрав законної сили 28 січня 2020 року.
01.07.2020 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018 року, яким внесені зміни в Кримінальний Кодекс України, у тому числі й в санкцію частини 2 статті 309 КК України.
Згідно із вищевказаним законом санкція частини 2 статті 309 КК України на даний час передбачає покарання у вигляді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк до трьох років.
Отже, покарання у вигляді позбавлення волі строком у 3 роки 6 місяців, яке було призначене ОСОБА_3 вироком Брусилівського районного суду Житомирської області від 27.12.2019 року за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, є більш суворим, ніж покарання, передбачене діючою редакцією ч. 2 ст. 309 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Пунктом 13 частини 1 ст. 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Таким чином, Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018 року має зворотну дію у часі, а тому клопотання органу з питань пробації підлягає задоволенню, а вирок Брусилівського районного суду Житомирської області від 27.12.2019 року стосовно ОСОБА_3 підлягає приведенню у відповідність до змін, внесених вказаним законом, в частині призначеного покарання.
Згідно ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Оскільки призначена засудженому ОСОБА_3 міра покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі перевищує санкцію ч. 2 ст. 309 КК України в новій редакції, міру покарання ОСОБА_3 за вироком Брусилівського районного суду Житомирської області від 27.12.2019 року слід знизити до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 372, 537 ч. 1 п. 13, 539 КПК України, ст.ст. 5 ч. 1, 74 ч. 3 КК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Подання в.о. начальника Брусилівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області про приведення вироку Брусилівського районного суду Житомирської області від 27.12.2019 року, ухваленого щодо ОСОБА_3 , в частині призначення покарання за ч. 2 ст. 309 КК України, у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року №2617-VIII, - задовольнити.

ОСОБА_3 вважати засудженим вироком Брусилівського районного суду Житомирської області від 27 грудня 2019 року до покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України та звільненням ОСОБА_3 від відбуванням покарання строком на 2 (два) роки та покладенням на нього обов`язків періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Ухвалу може бути оскаржено через суд, що її ухвалив, до Житомирського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1