н/п 1-в/953/373/20
"01" грудня 2020 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,
засудженого ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» ОСОБА_4 про звільнення від призначеного покарання по закінченню іспитового строку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньоспеціальною освітою, не одруженого, працюючого слюсарем на ПАТ «ХАРП», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06.11.2018 року за ч.1 ст. 289 КК України до 3 років обмеження волі, на підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, -
Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06.11.2018 року ОСОБА_3 було засуджено за ч.1 ст.289 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком 2 роки. На підставі ст.76 КК України на засудженого покладено обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи. Зазначений вирок було прийнято до виконання Київським районним відділом філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області.
09.11.2020 року начальник Київського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 звернулась до суду з клопотанням про вирішення питання про звільнення від призначеного покарання по закінченню іспитового строку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки іспитовий строк засудженого закінчився 06.11.2020 року. Разом з тим, також зазначили, що ОСОБА_3 порушив обов`язок покладений на нього судом згідно ст. 76 КК України, а саме не з`явився на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації 06.02.2019 року без поважної причини. Крім того, в період іспитового строку ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 309 КК України, даний факт зареєстровано в ЄРДР №0000344 від 26.01.2020 року та вказане кримінальне провадження знаходиться на розгляді в Дзержинському районному суді м. Харкова. Вказали, що ОСОБА_3 за місцем мешкання характеризується посередньо. Заходи, передбачені індивідуальним планом роботи із засудженим виконані.
Представник Київського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно та належним чином.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно та належним чином, надав заяву про слухання клопотання без його участі, у якій виклав свою позицію щодо розгляду клопотання.

Засуджений ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердив суду, що на теперішній час відносно нього є відкрите кримінальне провадження за ч.1 ст. 309 КК України, рішення судом ще не прийнято. Просив суд прийняти рішення згідно закону.

Відповідно до абзацу 2 ч.4 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Суд, вислухавши засудженого, дослідивши матеріали справи, вважає подання передчасним та таким, що наразі не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Згідно із визначеною ст. 9 КПК України законністю, як загальною засадою кримінального провадження, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Отже, розглядаючи відповідні подання, суд відповідно до даного принципу має його вирішити у відповідності до вимог закону.

За правилами ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання полягає у відповідному випробуванні засудженої особи протягом чітко визначеного періоду шляхом покладення на неї певних обов`язків та застосування до неї відповідних пробаційних процедур. Метою такого випробовування є перевірка того чи може особа не відбувати вже визначене їй вироком суду покарання.

Зі змісту ч. 3 ст.75 та ч.1ст.78 КК України випливає, що однією з обов`язкових передумов для звільнення засудженого від відбування покарання згідно з цими статтями кримінального закону є невчинення останнім у період іспитового строку, визначеного судом, нового злочину.

Обвинувального вироку у кримінальному провадженні, в якому засуджений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні в період іспитового строку кримінального правопорушення, на час розгляду клопотання не постановлено.

Поряд з цим, для того, щоб суд вирішив питання про звільнення особи від призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку необхідно встановити, що особа саме протягом вказаного іспитового строку не вчинила нового злочину, тобто суд має встановити, що особа витримала випробування та не потребує покарання, яке вже було їй призначене вироком суду, що набрав законної сили.

У разі ж надання суду достатніх відомостей, які не дають змоги таке стверджувати, звільнення засудженого від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку буде передчасним, оскільки такі докази можуть спростовувати факт виправлення особи та те, що вона витримала призначене вироком суду випробовування.

Встановлені факти, що на час розгляду клопотання про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі ч. 1 ст. 78 КК України у Дзержинському районному суді м. Харкова перебуває на розгляді обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 309 КК України вказують на те, що засуджений обвинувачується у вчиненні нових злочинів під час іспитового строку.

Правилами ч. 1 ст. 71 КК України визначено, що у разі якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Зі змісту ч. 3 ст. 78 КК України вбачається, що у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

До розгляду по суті кримінального провадження щодо ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, що мало місце в період іспитового строку, є неможливим вирішення питання про звільнення останнього від призначеного йому покарання за закінченням іспитового строку у зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів невчинення ним злочину у період іспитового строку.

Суд зазначає, що у такому випадку жодним чином не порушується презумпція невинуватості особи, оскільки відповідно до такої презумпції особа вважається невинуватою у вчиненні інкримінованого правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом; підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи; поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою (ст. 17 КПК України).

З аналізу вказаної презумпції слідує, що вона, головним чином, покликана забезпечити права особи, яка не має статусу засудженої особи, на належне поводження з нею як з невинуватою, на закріплення обов`язків саме держави довести вину такої особи, на визначення певних гарантій для такої особи від свавілля.

Проте, як вказано вище, випробування особи протягом іспитового строку стосується вже засудженої особи за вироком суду, який набрав законної сили, і відповідні визначені законом процедури по перевірці того, чи витримала така засуджена особа відповідне випробовування, жодним чином не порушує презумпцію невинуватості.

Презумпції невинуватості не порушує рішення про відмову у звільненні від вже призначеного покарання по закінченню іспитового строку за наявності доказів того, що особа обвинувачується у вчиненні нового злочину в період іспитового строку (що може вказувати на передчасність однозначного висновку, що особа витримала визначене їй судом випробування), оскільки таке рішення жодним чином не стосується заборон та обов`язків, ґарантованих презумпцією невинуватості, воно стосується інших обставин та іншого етапу кримінального переслідування.

Оскільки суду на час розгляду даного клопотання надані відомості, що засуджений обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення у період іспитового строку, провадження за яким перебуває у суді, то це унеможливлює прийняття рішення про звільнення такого засудженого від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку, бо таке рішення буде передчасним без вирішення відповідним судом рішення про винність або невинуватість особи у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Ураховуючи наведене, підстави для звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання, призначеного вироком Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.289 КК України, у зв`язку з закінченням іспитового строку на теперішній час відсутні.

Таке звільнення суд вважає передчасним, оскільки, в разі доведення вини засудженого у вчиненні в період іспитового строку злочину, йому має бути призначено покарання за правилами ст. 71 КК України.

Безпідставне звільнення від покарання особи, яка в період іспитового строку вчинила новий злочин, порушує такі загальні засади кримінального провадження, як законність та рівність перед законом і судом.

На підставі викладеного та керуючись ст. 78 КК України, ст. ст.537,539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання начальника Київського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області про звільнення від призначеного покарання по закінченню іспитового строку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Особову справу № 02/2019 стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повернути до Київського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 7 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя