Справа № 463/1984/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/862/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2020 року у м.Львові.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 23 липня 2020р. про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, -

за участю заявника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 23 липня 2020р. відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_7 від 14 лютого 2020 року про закриття кримінального провадження №0001015 від 03 жовтня 2019 року.
На цю ухвалу ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

На підтвердження своїх апеляційних вимог ОСОБА_6 покликається, що оскаржувана ухвала винесена без участі захисника, незважаючи на заявлене ним клопотання про забезпечення його захисником, чим істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону. Не погоджується із постановою слідчого про закриття кримінального провадження, оскільки висновки слідчого не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Суд першої інстанції не взяв до уваги те, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження містить неправдиві дані. Зокрема, у постанові зазначено, що кримінальне провадження закрито відносно прокурора та слідчого без зазначення прізвищ, однак у цій постанові вказано, що відомості про вчинене кримінальне правопорушення були внесені на підставі ухвали слідчого судді щодо слідчого ОСОБА_8 , діям якого не надано оцінки у ході досудового розслідування. Зазначає, що слідчий у постанові про закриття кримінального провадження покликається на дані відеозапису, при цьому у постанові зазначено про те, що первинний відеозапис відсутній. Покликання у постанові про закриття кримінального провадження на недоцільність дослідження даного відеозапису слідчого експерименту відповідно до рішення Сихівського районного суду м. Львова, спростовується даними вироку цього ж суду від 07.12.2017р. Апелянт зазначає, що не відповідає дійсності і покликання у постанові на те, що апеляційним судом було задоволено його клопотання та досліджено даний відеозапис.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_6 підтримав подану апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів, та просив таку задоволити.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_6 , дослідивши матеріали скарги та ухвалу слідчого судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

Щодо апеляційних вимог ОСОБА_6 щодо порушення права на захист, то колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 є засудженим у іншому кримінальному провадженні № 000333 від 16.04.2017 року вироком Сихівського районного суду м.Львова від 07 грудня 2017 року за п.4 ч.2 ст.115, ч.1 ст.129 КК України до 15 років позбавлення волі (справа № 441/845/17), вказаний вирок переглядався апеляційною та касаційною інстанцією і вирок залишено в силі.
Водночас, у даному кримінальному провадженні № 0001015 від 03 жовтня 2019 року ОСОБА_6 є заявником, і тільки.
Як вбачається з журналу судового засідання від 18 травня 2020 року (а.с.61) та пояснень заявника ОСОБА_6 , останній, під час розгляду скарги по суті, подав клопотання про призначення йому захисника. При цьому, слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання заявника ОСОБА_6 , та провів подальший розгляд скарги без участі захисника.
Відповідно до ст.20 КПК України підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.
Як встановлено колегією суддів, у даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 не є підозрюваним, обвинуваченим, виправданим чи засудженим, тобто не є особою, яка захищається від підозри або обвинувачення, а є лише заявником, крім того у даному провадженні не передбачена обов`язкова участь захисника в порядку ст.52 КПК України, а тому призначення захисника саме заявнику не передбачена чинним кримінальним процесуальним законодавством.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що відмова слідчого судді у задоволенні клопотання заявника ОСОБА_6 про призначення йому захисника є вмотивованою, оскільки не суперечить положенням чинного законодавства,
Щодо перевірки правильності судового рішення по суті скарги, то вивчивши постанову слідчого та висновки ухвали слідчого судді, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про те, що постанова слідчого від 14.02.2020 року про закриття кримінального провадження № 0001015 за ч.1 ст.367 КК України відповідає вище вказаним вимогам КПК України та викладені в ній висновки слідчого відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Крім цього, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого та слідчого судді про те, що фактичні дані, зібрані в межах кримінального провадження, жодним чином не підтверджує вчинення органом досудового розслідування (працівниками поліції та прокуратури) кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України.
Так, слідчий суддя вірно встановив, що попереднє кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за п.4 ч.2 ст.115,ч.1 ст.129 КК України було розслідувано у порядку передбаченому КПК України, останньому висунуто обвинувачення, яке було предметом розгляду судом присяжних, під час судового слідства судом першої інстанції перевірялися усі докази, в тому числі протокол слідчого експерименту за участі ОСОБА_6 , під час якого він у присутності захисника розповів про обставини вчинення інкримінованого злочину. За наслідками розгляду кримінального провадження суд прийшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у інкримінованих діях і вироком суду 07.12.2017 року його було засуджено за п.4 ч.2 ст.115,ч.1 ст.129 КК України до 15 років позбавлення волі, та за наслідками апеляційного і касаційного перегляду вирок залишено без змін.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 23.07.2020 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження слід залишити в законній силі, оскільки така є обґрунтованою та вмотивованою, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 не спростовують правильних висновків слідчого судді.

Керуючись ст.ст.376, 405, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 23 липня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_7 від 14 лютого 2020 року про закриття кримінального провадження №0001015 від 03 жовтня 2019 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: