Справа № 635/3160/20
Провадження № 1-в/635/419/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2020 року селище Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурор ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 засуджений за вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 06 жовтня 2016 року за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі.

ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою та просить замінити невідбуту частину його покарання більш м`яким, відповідно до ст. 82 КК України, посилаючись на те, що за час відбування покарання в ДУ «Темнівська випрана колонія (№100)» він має заохочення від адміністрації установи виконання покарань; стягнень та доган не має.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти заміни невідбутої частини покарання засудженого ОСОБА_4 більш м`яким посилаючись на те, що останній за час відбуття покарання не став на шлях виправлення, тому застосування до нього ст. 82 КК України є недоцільним.
Представник державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд без його участі заяви про заміну невідбутої частини покарання ОСОБА_4 більш м`яким.

ОСОБА_4 подав суду заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, заслухавши прокурора, розглянувши заяви представника державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» та засудженого, дослідивши матеріали особової справи ОСОБА_4 приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець селища Решетилівка Полтавської області, громадянина України, має середньо-спеціальну освіту, неодружений, не працевлаштований, засуджений за вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 05 травня 1999 року за ст. 215-4 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнений 28 жовтня 1999 року на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію»; вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 20 грудня 2002 року за ч. 2 ст. 296 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнений 19 червня 2004 року за відбуттям строку покарання; вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 09 серпня 2005 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки; вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2009 року за ч. 1 ст. 122 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 19 березня 2013 року за ч. 1 ст. 185, ст. 71 КК України до штрафу в розмірі 850,00 гривень; вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 06 жовтня 2016 року за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі, проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 09 лютого 2017 року вирок Решетилівського районного суду Полтавської області від 06 жовтня 2016 року залишено без змін, зараховано ОСОБА_4 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 19 червня 2016 року до 09 лютого 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку покарання: 19 червня 2016 року. Кінець строку покарання: 29 жовтня 2022 року.
З 19 червня 2016 року ОСОБА_4 тримався в «Полтавській установі виконання покарань (№23)», де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.
У період з 04 березня 2017 року до 03 квітня 2019 року ОСОБА_4 відбував покарання в державній установі «Кременчуцька випрана колонія (№ 69)», де характеризувався позитивно, за що мав 4 заохочення, стягнень не мав.

З 04 квітня 2019 року ОСОБА_4 відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія № 100». За час відбування покарання характеризується посередньо, стягнень не має, з метою стимулювання правослухняної поведінки заохочувався адміністрацією установи два рази; до промислової зони установи не працевлаштований з власних міркувань. За висновком адміністрації установи спільно зі спостережною комісією при Харківській районній державній адміністрації Харківської області, ОСОБА_4 за час відбування покарання на шлях виправлення не став, застосування до нього ст. 82 КК України не доцільно.

02 травня 2019 року комісією державної установи «Темнівська виправна колонія № 100» розглядалося питання щодо можливого застосування ст. 82 КК України у відношенні ОСОБА_4 , за результатами розгляду останньому відмовлено у застосуванні вказаної заохочувальної норми, як особі, яка не стала на шлях виправлення.
Згідно до ч. 1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення; заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим: п. 3 не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила нове умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.
Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Враховуючи, що вищевказані обставини у їх сукупності не дають підстав вважати, що засуджений ОСОБА_4 став на шлях виправлення, оскільки за час відбування покарання у ДУ «Темнівська виправна колонія № 100» з 02 травня 2019 року характеризується посередньо, не працевлаштований, заохочувався адміністрацією установи лише з метою стимулювання правослухняної поведінки, тому відсутні передбачені ч. 3 ст. 82 КК України підстави для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким і суд відмовляє в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 .
Керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 82 КК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні заяви ОСОБА_4 щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області.

Суддя ОСОБА_1