Деражнянський районний суд Хмельницької області
Справа № 673/522/20
Провадження № 1-кп/673/28/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2021 р.м.Деражня

Деражнянський районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючий - суддя ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 та обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000049, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.03.2020 року, за яким обвинувачується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Мазники, Деражнянського району, Хмельницької області, зареєстрована та жителька АДРЕСА_1 , українка, громадянка України, не працююча, маюча на утриманні трьох малолітніх дітей, раніше не судима, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

17.03.2020 року, близько 12 год. 00 хв., ОСОБА_4 знаходячись на території власного домогосподарства, що по АДРЕСА_1 , достовірно знаючи, що ОСОБА_5 , перебуває на роботі в Мазниківській сільській раді та знаючи про місце зберігання ключа від вхідних дверей належного ОСОБА_5 житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 , прийняла рішення про вчинення крадіжки з вказаного будинку грошових коштів.

Тоді ж, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, з метою незаконного особистого збагачення та наживи, усвідомлюючи протиправний та суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, через хвіртку прийшла до домоволодіння ОСОБА_5 , що по АДРЕСА_1 .

У подальшому, ОСОБА_4 , перебуваючи на території домогосподарства ОСОБА_5 , яке розташоване по АДРЕСА_1 , достовірно знаючи про відсутність власниці та впевнившись, що за її діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, діставши із схованки біля приміщення веранди будинку ключ від вхідних дверей, відкрила ним вхідні двері та через них проникла в приміщення будинку.

Перебуваючи в кімнаті, що знаходиться у правому ближньому куті будинку від входу, ОСОБА_4 , зі столу біля шафи, рукою взяла поліпропіленовий файл із грошовими коштами в сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень, купюрами номіналом по 200 та 500 гривень, які належать ОСОБА_5 , помістивши їх до зовнішньої кишені власного одягу, після чого, разом із вказаними грошовими коштами покинула приміщення будинку, і таким чином таємно їх викрала, чим заподіяла потерпілій майнову шкоду на вказану суму.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням в житло, ОСОБА_4 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнала повністю та дала показання, що дійсно 17.03.2020, вона при зазначених у обвинувальному акті обставинах, близько 12 год. діставши із схованки біля приміщення веранди будинку ключ від вхідних дверей, відкрила ним вхідні двері та через них проникла в приміщення будинку, належного ОСОБА_5 та у подальшому, перебуваючи у одній із кімнаті будинку таємно умисно зі столу біля шафи викрала належні потерпілій грошові кошти в сумі 50000 грн.

Обвинувачена щиро розкаялася у вчиненому, в знак чого добровільно передала потерпілій ОСОБА_5 свою банківську карту на яку надходять гроші у вигляді соціальних виплат на дітей, якою остання користується знімаючи відповідні кошти в рахунок погашення завданої їй злочином шкоди, внаслідок чого на даний час вже відшкодовано потерпілій 24 300 грн. збитків, що підтверджується відповідною банківською випискою по рахунку, не рахуючи раніше повернутих коштів в сумі 20 400 грн., тому просила суд її суворо не карати, оскільки вона зрозуміла свою помилку.
Сторони погодились на скорочений порядок дослідження доказів та визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин які ніким не оспорюються, правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції не виявлено.

Так, під час розгляду даної кримінальної справи, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України та при відсутності заперечень учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом також з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, і що сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З огляду на викладене, дії обвинуваченої ОСОБА_4 судом кваліфікуються за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, тому її винуватість у вчиненні інкримінованого злочину суд визнає доведеною.

При призначенні покарання обвинуваченій, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, вивченням особи обвинуваченої ОСОБА_4 встановлено, що вона на «Д» обліку в лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, не є інвалідом, по місцю фактичного проживання характеризується позитивно, депутатом місцевих рад не являється, раніше не судима, одружена, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштована, стан здоров?я в цілому нормальний, матеріальне становище скрутне.

Разом з тим, досудовою доповіддю органу пробації Деражнянського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області вчинення обвинуваченою повторного кримінального правопорушення та ризик її небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній.

Окрім цього, з огляду на мотивацію до позитивних змін, виявлену органом пробації в поведінці та стилі життя обвинуваченої, в досудовій доповіді також зазначено, що виправлення особи без позбавлення волі можливе за умови здійснення з боку органів пробації нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню обвинуваченою повторних кримінальних правопорушень.

Крім того, суд також бере до уваги, що хоча вчинений обвинуваченою злочин відноситься д о категорії тяжких злочинів, потерпілою заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, судові витрати відсутні, запобіжний захід обвинуваченій не обирався, речові докази вилучені та знаходяться на відповідальному зберіганні у визначеної особи.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої судом визнаються повне визнання нею вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.
Так, вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до обвинуваченої ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 29 600 грн. та моральної в сумі 20 000 грн., суд бере до уваги фактичне повернення потерпілій грошових коштів в сумі 20 400 грн., які визнані речовими доказами та знаходяться в неї на відповідальному зберіганні, а також практичне відшкодування обвинуваченою 24 300 грн. за рахунок соціальних виплат із своєї банківської карти, яке здійснювала потерпіла ОСОБА_5 самостійно з дозволу ОСОБА_4 , що в сумі становить 44 700 грн. (20 400 + 24 300 грн.), тому в цій частині позов підлягає задоволенню лише в сумі 300 грн.(50 000 - 44700 = 300 грн.).

Водночас, визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, завданої потерпілій ОСОБА_5 , суд враховує характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань потерпілої, тимчасове погіршення її матеріального стану, певний стрес, пережитий нею внаслідок злочину, витрачені зусилля по додатковій організації її життя, у зв`язку із завданою моральною шкодою і вимушеним втягненням її в сферу кримінального судочинства, ступінь вини обвинуваченої ОСОБА_4 , яка завдала морального болю потерпілій, однак, вжила активних та дійових заходів по її відшкодуванню.

З огляду на зазначені обставини, керуючись вимогами розумності та справедливості, суд визначає розмір відшкодування завданої потерпілій ОСОБА_5 з боку обвинуваченої ОСОБА_4 моральної шкоди в розмірі 2 000 грн.

Враховуючи викладене, суд вважає, що обвинуваченій слід призначити покарання у виді позбавлення волі, ближче до нижчої межі санкції інкримінованої їй статті Особливої частини КК України, як необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Разом з тим, з огляду на те, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції її від суспільства, остання, у відповідності до ст. 75 КК України, може бути звільнена від відбування покарання з випробуванням із встановленням мінімального за тривалістю іспитового строку.

Водночас, відповідно положень ст. 76 КК України, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд покладає на засуджену обов`язок - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання; - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
Долю речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України, - передавши їх потерпілій.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 75, 76, 100, 368, 370 та 374 КПК України, ст.ст. 65-67 КК України, суд ,

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

Долю речових доказів по справі, якими являються грошові кошти в сумі 10 500 грн. та грошові кошти в сумі 9 900 грн., які були добровільно видані ОСОБА_4 (згідно постанови слідчого про долучення до кримінального провадження речових доказів (документів) від 24.03.2020, передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 залишити їй, як власниці.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково та стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 300 грн. та моральну шкоду в сумі 2 000 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався, судові витрати по справі відсутні, заходи процесуального примусу не застосовувалися.

Дане судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Хмельницької області через Деражнянський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, яка негайно після проголошення вручається безпосередньо обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1