Справа № 569/8006/20
УХВАЛА

30 липня 2020 року м. Рівне

Рівненський міський суд у складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу директора ТОВ «Фрут Транс» ОСОБА_4 про часткове скасування арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Рівненського міського суду надійшла скарга директора ТОВ «Фрут Транс» у якій він просить суд частково скасувати арешт на сідловий тягач DAF XF 95.430. реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , та спеціалізований напівпричіп SCHMITZ S 01, реєстраційний номер НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , та передати транспортні засоби ТОВ «Фрут Транс» на відповідальне зберігання.

В обґрунтування скарги зазначено, що у рамках кримінального провадження №0000123 від 20.05.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 25.05.2020 накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: на сідловий тягач DAF XF 95.430, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з спеціалізованим напівпричепом SCHMITZ S 01, реєстраційний номер НОМЕР_3 , належний ТОВ «ФРУТ ТРАНС».
З матеріалів кримінального провадження не вбачається, що відносно вказаного майна існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Сідловий тягач DAF XF 95.430, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з спеціалізованим напівпричепом SCHMITZ S 01, реєстраційний номер НОМЕР_3 , на праві власності належить ТОВ «ФРУТ ТРАНС». Юридична адреса: вул. Щорса, 94, с. Шевченкове, Києво-Святошинського району, Київської області.
Окрім того, з матеріалів справи вбачається що відносно ТОВ «ФРУТ ТРАНС» органом досудового розслідування кримінальне провадження не відкривалось та не повідомлялось про підозру про вчинення будь яких кримінальних правопорушень, передбачених КК України.
Пр розгляді клопотання про накладення арешту на майно суд не врахував вимоги ст. 173 КПК України, що суттєвао позначилось на інтересах інших товариства.

При здійсненні своєї підприємницької діяльності ТОВ «ФРУТ ТРАНС» використовує сідловий тягач DAF XF 95.430, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з спеціалізованим напівпричепом SCHMITZ S 01, реєстраційний номер НОМЕР_3 для перевезення вантажів, а тому на даний час накладення на нього арешту суттєвао позначилось на економічному стані товариства.
В судове засідання представник заявника не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання про часткове скасування арешту на майно без його участі, та задоволити з підстав викладених у ньому.

Прокурор в судовому засіданні розгляд вказаного клопотання покладає на розсуд суду.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів скарги, СУ ВП ГУНП в Рівненській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000123 від 20.05.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

25.05.2020 ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: на сідловий тягач DAF XF 95.430, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з спеціалізованим напівпричепом SCHMITZ S 01, реєстраційний номер НОМЕР_3 , належний ТОВ «ФРУТ ТРАНС».
Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.
Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно п. 1 ч. 6 ст. 100 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
У відповідності до ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення.
Так, згідно ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за по становою прокурора, якщо він визнає таке вилучення безпідставним, а також у випадку, передбаченому ч. 5 ст. 171 КПК України.
При вирішенні питання про арешт майна або його скасування для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Протокол № 1 стаття 1 «Захист власності» говорить «Кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Тим самим у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод чітко встановлено: право власності кожної фізичної і юридичної особи, неурядової організації й групи приватних осіб, повинне поважатися. Тим самим у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод чітко встановлено: право власності кожної фізичної і юридичної особи, неурядової організації й групи приватних осіб, повинне поважатися.

За статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і використання практики Європейського суду з прав людини» практика Європейського суду є джерелом права у національній правовій системі.

З погляду Європейського Суду повага власності основний метод права, міжнародного й внутрішнього дотримання. У Конвенції говориться, що держава зобов`язана дотримувати, виконувати, зміцнювати, захищати й забезпечувати права власності фізичних і юридичних осіб. Порушення Конвенції й Протоколів будуть тоді, коли піде недотримання, невиконання й не забезпечення державою зазначених норм.

Відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з"ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід"ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов"язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( див. п. 46 рішення у справі " Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі " Рябих проти Росії", п. 31 рішення у справі " Марушин проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").
Основною метою ст.. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини ( рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «новоселець кий проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).
Як встановлено слідчим суддею, відносно ТОВ «ФРУТ ТРАНС» органом досудового розслідування кримінальне провадження не відкривалось та не повідомлялось про підозру про вчинення будь яких кримінальних правопорушень, передбачених КК України.
ТОВ «ФРУТ ТРАНС» не є особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діянням підозрювано8го, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила небезпечне діяння.
Окрім того, на даний час у даному кримінальному провадженні всі необхідні судово-криміналістичні експертиза за участю сідлового тягача DAF XF 95.430, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з спеціалізованим напівпричепом SCHMITZ S 01, реєстраційний номер НОМЕР_3 , а також інші слідчі (розшукові) дії виконані.
У зв`язку з чим, суд вважає доцільним повернути вказане майно, не вбачаючи потреби для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

На підставі вище викладеного, враховуючи норми Конституції України, ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2016 року №5 " Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», дослідивши надані матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до задоволення.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 98, 100, 167 -169, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання директора ТОВ «Фрут Транс» ОСОБА_4 про часткове скасування арешту на майно - задоволити.
Скасувати частково арешт накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 25.05.2020, а саме на сідловий тягач DAF XF 95.430. реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , та спеціалізований напівпричіп SCHMITZ S 01, реєстраційний номер НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , та зобов`язати слідчого СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 передати вказані транспортні засоби ТОВ «Фрут Транс» на відповідальне зберігання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1