Справа № 364/402/20
Провадження № 1-кс/364/207/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2020 року смт. Володарка

Слідчий суддя Володарського районного суду Київської області, ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Володарка клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 16.07.2020 року звернувся до Володарського районного суду Київської області із клопотанням про скасування арешту майна. Дане клопотання відповідно до ст. 35 КПК України автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень ст. ст. 75, 76 КПК України, було визначено головуючого слідчого суддю по даному клопотанні.

ОСОБА_3 свої вимоги мотивував тим, що СВ Володарського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000091 від 09.05.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 246 ч. 2, ст. 191 ч. 2 КК України. Ухвалою слідчого судді Володарського районного суду Київської області № 364/402/20 було накладено арешт на тимчасово вилучене майно. ОСОБА_3 просив суд скасувати арешт, щодо автомобіля марки «ГАЗ-САЗ» модель «53Б» державний номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився та в заяві просив розгляд проводити без його участі.

В судовому засіданні начальник СВ Володарського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 вказав, що автомобіль необхідний для проведення обміру зрізаної деревини, однак коли буде проведено обмір пояснити не може оскільки невідомо коли уповноважені особи зможуть провести такі дії.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення начальника СВ, дослідивши надані документи, дійшов висновку про задоволення клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Відповідно до ст. ст. 22, 26 КПК України кримінальний процес являється змагальним і диспозитивним, що полягає у вільному подані учасниками процесу до суду доказів на підтвердження своєї позиції та захисту своїх інтересів.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що ОСОБА_3 не є підозрюваним, підозра останньому не вручалась, що також в судовому засіданні ствердив начальник СВ. Начальник СВ не надав жодних доказів на ствердження тих обставин, що обмір деревини неможливо провести без арештованого транспортного засобу, та автомобіль тривалий час перебуває в арешті, тому слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слід задовольнити, оскільки заявник довів, що у застосуванні даного заходу забезпечення у кримінальному провадженні відпала потреба.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 170-174, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати накладений 13.05.2020 року ухвалою слідчого судді Володарського районного суду Київської області в межах досудового розслідування кримінального провадження № 0000091 від 09.05.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 246 ч. 2, ст. 191 ч. 2 КК України, арешт на наступне майно: автомобіль марки «ГАЗ-САЗ» модель «53Б» державний номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Зобов`язати СВ Володарського ВП Сквирського ВП ГУ НП в Київській області повернути майно власнику ОСОБА_3 , на яке скасовано арешт, а саме: автомобіль марки «ГАЗ-САЗ» модель «53Б» державний номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1