н/п 1-кп/766/1373/20
У Х В А Л А
про продовження строку дії запобіжного заходу
у вигляді «тримання під вартою»

30.07.2020 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області колегіально в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю секретаря: ОСОБА_4

прокурора: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

під час закритого судового засідання з розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000027 від 27.01.2017 р., за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 149, ч. 1 ст. 14 ч. 3 ст. 153, ч. ч. 1, 2 ст. 156, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 301, ч. ч. 2, 3 ст. 302, ч. ч. 3,4 ст. 303, ч. 2 ст. 307 КК України, -

в с т а н о в и в:
У провадженні Херсонського міського суду Херсонської області з 08.07.2020 р. (колегії суддів у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 щодо якого ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.03.2017 р. обрано запобіжний захід у вигляді «тримання під вартою», востаннє продовжений ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області строком від 19.06.2020 р. строком до 18.08.2020 р.

Згідно вимог ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу, а тому на обговорення учасників судового засідання судом поставлено питання доцільності продовження строку тримання обвинувачених під вартою, оскільки даний строк спливає 18.08.2020 р., проте до цієї дати розгляд справи з об`єктивних причин завершити не можливо.

Так, Прокурор під час судового розгляду при вирішенні питання щодо доцільності подальшого тримання обвинувачених під вартою зазначив, що ризики які існували на момент обрання найбільш суворого запобіжного заходу не зменшились, а обставини, що стали підставою для тримання обвинуваченого в умовах ізоляції залишаються актуальними протягом всього розгляду провадження.
Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 заперечили проти необхідності продовження раніше обраного запобіжного заходу, вважаючи тримання обвинуваченого під вартою необґрунтовано тривалим, а ризики заявлені стороною обвинувачення такими, що втратили свою актуальність.
Враховуючи характер інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, мету і підстави застосування запобіжних заходів, визначених ст. 177 КПК України, суд дійшов висновку про необхідність продовження тримання обвинуваченого під вартою. Так з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за санкцією одного з яких можливе призначення покарання у вигляді «позбавлення волі» строком від 8 до 15 років.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 199 КПК України, суд при вирішенні питання щодо доцільності подальшого тримання під вартою обвинуваченого, повинен враховувати зокрема таке: чи не зменшився заявлений ризик або чи не з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; встановити наявність обставин, які перешкоджають завершенню провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Оцінюючи наявність ризиків, які можуть стати підставою для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує можливість обвинуваченого переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків, допит яких на даному етапі судового розгляду не розпочато, та щодо однієї з яких застосовано заходи безпеки; переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також при вирішенні питання суд бере до уваги у сукупності обставини, які передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, яке може бути застосоване до обвинуваченого у разі доведення обсягу обвинувачення під час судового розгляду; відсутність беззаперечних відомостей про міцність соціальних зв`язків обвинуваченого; відсутність до затримання постійного місця роботи, що було б запорукою існування офіційних джерел доходів та запобіжником до вчинення інших протиправних дій з метою особистого збагачення; вчинення протиправних дій щодо неповнолітніх протягом тривалого часу; судом також враховуються вік та стан здоров`я обвинуваченого, які не перешкоджають подальшому утриманню в умовах ізоляції від суспільства, оскільки даних на підтвердження неможливості утримання обвинуваченого під вартою до суду не надходило, що дає можливість зробити висновок про те, що його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення.

Обставини, на які посилаються як обвинувачений, так і захисник не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами, які б могли бути запорукою належної процесуальної поведінки та надали б можливість застосувати до обвинуваченого запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Отже, запобіжний захід був обґрунтовано застосований з урахуванням даних про особу обвинуваченого, тяжкості злочину, який йому інкримінується та інших обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу, передбачених ст. ст. 176-178, 183, 193-194, 196 КПК України, оскільки вищевказане в своїй сукупності, вказує на наявність ризиків, які були підставами для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не перестали існувати, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти ризикам його можливого впливу на потерпілих та свідків, з метою зміни ними показань, та можливості переховування від суду.

Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого у вигляді взяття під варту, на даному етапі провадження не зменшились.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілої, свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Враховуючи вищевикладене, оцінивши у сукупності всі обставини, з метою запобігти спробам обвинуваченого ухилитися від суду, від виконання процесуальних дій, перешкодити встановленню істини у справі, забезпечити виконання ним процесуальних рішень, суд не знаходить підстав для зміни щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу на менш суворий, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, вважає доцільним, продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу щодо кожного строком на 60 діб (до 28 вересня 2020 р.)

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194, 197, 199, 331, 369, 371, 372, 376 КПК України, п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд, -

п о с т а н о в и в:
* Продовжити строк «тримання під вартою» ОСОБА_6 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Джамбул, Казахської РСР) обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 149, ч. 1 ст. 14 ч. 3 ст. 153, ч. ч. 1, 2 ст. 156, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 301, ч. ч. 2, 3 ст. 302, ч. ч. 3,4 ст. 303, ч. 2 ст. 307 КК України, на 60 днів до «28» вересня 2020 р. включно, що є не більше, ніж шістдесят днів з дати прийняття попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Копію ухвали направити для виконання до Державної установи «Північна виправна колонія (№90)».

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3