Єдиний унікальний номер: 940/758/20
Провадження № 1-кп/378/82/20
УХВАЛА

17.09.2020 року Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

потерпілого: ОСОБА_4 ,

представника потерпілих-

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 : ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 : ОСОБА_8 ,

захисника: ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт. Ставище Київської області заяву представника потерпілих та цивільних позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, для забезпечення цивільного позову по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Представник потерпілих та цивільних позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 звернулася до суду із вказаною заявою, просить вжити заходи забезпечення позову у даному кримінальному провадженні шляхом накладання арешту на частину квартири АДРЕСА_1 та на частину автомобіля марки "Опель", чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 посилаючись на те, що на досудовому слідстві 10 червня 2020 року потерпілими подано цивільні позови у даному кримінальному провадженні. Про цьому, позовні вимоги становлять майже 75000 гривень матеріальної шкоди, яка підтверджується квитанціями та відповідно по 1000000 гривень моральної шкоди від кожного позивача. Вважає, що прохальна частина заяви є співрозмірною заявленим позовним вимогам і їх невжиття дійсно може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, невжиття заходів до забезпечення позову є порушенням права позивачів на справедливий судовий розгляд, оскільки за змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод виконання рішення суду є складовою, невід`ємною частиною судового розгляду.

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 та ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 , представник потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_8 та потерпілий ОСОБА_4 заяву підтримали та просять задоволити.

В судовому засіданні прокурор не заперечив проти задоволення зазначеної заяви.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_10 та її захисник ОСОБА_9 заперечили проти накладення арешту на вказане майно, оскільки відсутнє документальне підтвердження належності частки в зазначеному майні обвинуваченій та поділу цього майна між подружжям.

Вивчивши заяву про забезпечення позову та додані до неї матеріали, заслухавши доводи учасників кримінального провадження, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

За п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

У п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України вказано, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. У положеннях ч. 4 цієї ж статті йдеться про те, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд, застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосовувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: перелік майна, на яке накладено арешт; підстави застосування арешту майна; перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення, заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Зі змісту заяви вбачається, що власником частини майна, яке належить арештувати є обвинувачена ОСОБА_10 .. Однак, в матеріалах заяви про забезпечення позову відсутні підтверджуючі документи, необхідні для встановлення факту належності ОСОБА_10 частини квартири АДРЕСА_1 та частки автомобіля марки "Опель", чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , оскільки не надано доказів, що дане майно в цілому, згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України, є спільною сумісною власністю подружжя. Крім того, ОСОБА_6 не надано необхідних доказів, для встановлення статусу даного майна, а також виду та вартості майна, яке належить арештувати. З огляду на це, неможливо встановити, що вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову є співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

З урахуванням мотивів заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, суд вважає, що представником потерпілих та цивільних позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_6 не обґрунтовано необхідність накладення арешту на майно, не надано необхідних підтверджуючих документів його належності обвинуваченій, відтак у задоволенні заяви про забезпечення цивільного позову шляхом накладення арешту на майно слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 56, 170-173, 372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника потерпілих та цивільних позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, для забезпечення цивільного позову, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Ставищенський районний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1