Справа № 202/7031/20
Провадження № 1-кс/202/8163/2020
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А
21 грудня 2020 року м. Дніпро
Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про скасування арешту майна, накладеного у рамках кримінального провадження № 0000500 від 21.03.2019 року, яке подане адвокатом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 , -
В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року адвокат ОСОБА_3 звернувся в інтересах ОСОБА_5 з клопотанням, в якому просить скасувати арешт, накладений на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Клопотання обґрунтоване тим, що в провадженні Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження № 0000500 від 21.03.2019 року, в рамках якого накладено арешт на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого з 29.08.2017 року є ОСОБА_5 . 7 серпня 2020 року кримінальне провадження № 0000500 від 21.03.2019 року було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Питання про скасування арешту не вирішено.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав та наполягав на скасуванні арешту майна.

Прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що постанова про закриття кримінального провадження скасована прокурором. На даний час у кримінальному провадженні особі повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, арештоване майно є речовим доказом. Просив у задоволенні клопотання відмовити.

Слідчий суддя, заслухавши доводи учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, наданому прокурором, приходить до висновку, що клопотання про скасування арешту майна задоволенню не підлягає з огляду на наступне:

Слідчим суддею встановлено, що Індустріальним ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000500 від 21.03.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 365-2, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 362, ч.ч. 3, 4 ст. 358, КК України.

В рамках цього кримінального провадження за клопотанням слідчого ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 29.07.2019 року був накладений арешт на нерухоме майно , розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ,шляхом заборони розпорядження ним.

Накладаючи арешт на зазначене майно, апеляційний суд виходив з того, що воно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, а саме є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до положень статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Зокрема, згідно з пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК України).

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому норми частини другої статті 173 КПК України зобов`язують слідчого суддю при вирішенні питання про арешт майна враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу) , розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з частиною 2 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Аналіз наведених норм свідчить, що арешт майна має бути скасований за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, законного представника, інших власників або володільців майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, якщо відпали підстави його застосування або арешт було накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя звертає увагу, що при вирішенні питання про скасування арешту майна в порядку статті 174 КПК України, він не вправі вдаватися до оцінки законності накладення арешту, правильності застосування норм законодавства іншим складом суду (слідчим суддею) під час вирішення питання про арешт майна, а повинен визначати лише існування фактів та обставин, які впливають на обґрунтованість арешту майна, але не були враховані, зокрема у зв`язку з тим, що особа не брала участі під час вирішення питання про арешт, або фактів та обставин, які свідчать, що потреба у подальшому арешті майна відпала.

В своєму клопотанні про скасування арешту, адвокат посилається на те, що кримінальне провадження № 0000500, в рамках якого накладено арешт на майно - карпоплесховище, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , закрито постановою слідчого від 07.08.2020 року.

Між тим, слідчий суддя враховує, що на час розгляду та вирішення клопотання про скасування арешту постановою заступника керівника Дніпропетровсько місцевої прокуратури № 1 від 7 грудня 2020 року постанова слідчого від 7 серпня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000500 скасована та на даний час у вказаному кримінальному провадженні повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 365-2, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 362, ч. ч. 3, 4 ст. 358 КК України ОСОБА_6 .

Враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що постанова про закриття кримінального провадження скасована, з інших підстав, окрім як з підстави закриття кримінального провадження, клопотання про скасування арешту майна не заявлялося, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання.

Керуючись ст. ст. 174, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , відмовити.
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1