ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження № 11-кп/807/77/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст.185 ч.3 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0003220, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 квітня 2019 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Приморська Запорізької області, громадянина України, не одруженого, з базовою загально-середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого;

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и л а:

вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 квітня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 не обирався.

Стягнуто з ОСОБА_7 процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, на суму 1 716 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 400 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, 400 грн. у відшкодування моральної шкоди, а всього стягнуто 800 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 5 000 грн. у відшкодування матеріальної шкоди.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку суду першої інстанції, 27 вересня 2018 року приблизно о 01 годині 00 хвилин, знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 вирішив вчинити крадіжку чужого майна, відразу після чого ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом відчинення замку вхідних дверей за допомогою викрутки, яку мав при собі, проник в гараж, розташований у дворі будинку АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав майно, що належить ОСОБА_10 , а саме перфоратор фірми «Практул» вартістю 500 грн., ножний насос вартістю 100 грн., набор ключів в кількості 25 головок вартістю 300 грн., а всього на загальну суму 900 грн. Після цього ОСОБА_7 залишив місце скоєння злочину та розпорядився викраденим майном на свій власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 900 грн.

Крім того, на початку жовтня 2018 року приблизно о 02 годині 00 хвилин, знаходячись в гаражному кооперативі «Політ», розташованому за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Штурманська, ОСОБА_7 вирішив вчинити крадіжку чужого майна. Відразу після цього, в той же день, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом відчинення замку воріт за допомогою викрутки, яку мав при собі, проник в гараж № НОМЕР_1 , розташований в гаражному кооперативі «Політ» за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Штурманська, звідки таємно, повторно викрав майно, що належить ОСОБА_11 , а саме вісім спінінгів з котушками вартістю 1 200 грн. за один спінінг, а всього на суму 9 600 грн., чотири пластикові вудки вартістю 600 грн. за одну вудку, а всього на суму 2400 грн., шість підставок для вудок вартістю 200 грн. за одну підставку, а всього на суму 1 200 грн., рибальські снасті в чемодані вартістю 2 500 грн., а всього на загальну суму 15 700 грн. Після цього ОСОБА_7 залишив місце скоєння злочину та розпорядився викраденим майном на свій власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 15 700 грн.

Крім того, 12 жовтня 2018 року приблизно о 21 годині 00 хвилин, знаходячись на четвертому поверсі гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_7 вирішив вчинити крадіжку чужого майна, відразу після чого останній, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, через незачинені двері проник в підсобне приміщення, розташоване на четвертому поверсі гуртожитку за адресою: АДРЕСА_4 , звідки таємно, повторно викрав підлітковий велосипед фірми «ARKUS JULKA 20 дюймів» вартістю 400 грн., що належить ОСОБА_8 . Після цього ОСОБА_7 залишив місце скоєння злочину та розпорядився викраденим майном на свій власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 400 грн.

Крім того, 18 жовтня 2018 року приблизно о 02 годині 00 хвилин, знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_5 , ОСОБА_7 вирішив вчинити крадіжку чужого майна. Відразу після цього ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом відчинення замку воріт за допомогою викрутки, яку мав при собі, проник в гараж, розташований у дворі будинку АДРЕСА_5 , звідки таємно, повторно викрав майно, що належить ОСОБА_12 , а саме велосипед фірми «Formula Breeze 26 дюймів 18» вартістю 1 200 грн. та велосипед фірми «Kinetic Profi 26 дюймів 15» вартістю 2 100 грн. Після цього ОСОБА_7 залишив місце скоєння злочину та розпорядився викраденим майном на свій власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 3 300 грн.

Крім того, 19 жовтня 2018 року приблизно о 01 годині 00 хвилин, знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_6 , ОСОБА_7 вирішив вчинити крадіжку чужого майна. Відразу після цього ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження замку вхідних дверей за допомогою викрутки, яку мав при собі, проник в господарське приміщення, розташоване навпроти будинку АДРЕСА_6 , звідки таємно, повторно викрав майно, що належить ОСОБА_9 , а саме велосипед фірми «Optimabikes Gravity AM DD 27,5 дюймів 19» вартістю 5 000 грн. та хлібопічку фірми «DELFA DBM938» вартістю 750 грн. Після цього ОСОБА_7 залишив місце скоєння злочину та розпорядився викраденим майном на свій власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 5 750 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений, посилаючись на невідповідність призначеного йому покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та його особі внаслідок суворості, просить вирок змінити, на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що при призначенні йому покарання суд врахував, що він раніше не судимий, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв у розкритті злочинів, повністю визнав свою вину, має постійне місце проживання, характеризується задовільно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Однак, при цьому судом першої інстанції не було враховано, що всі крадіжки він вчинив через скрутне матеріальне становище і необхідність проведення операції його жінці, з якою він перебуває у фактичних шлюбних відносинах. Крім того, вчиненими ним злочинами не було завдано істотної шкоди інтересам держави та суспільства, він зобов`язався відшкодувати усім потерпілим заподіяну шкоду та повністю визнав цивільні позови, а тому суд мав право на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням. Обвинувачений запевняє, що вчинив злочин останній раз і має намір стати на шлях виправлення, зобов`язується до розгляду апеляційної скарги відшкодувати спричинену потерпілим шкоду та офіційно працевлаштуватися.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, та вислухавши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, правильність кваліфікації його дій, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому колегією суддів, у відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, не переглядаються.

Порушень ст. 370 КПК України щодо обґрунтованості і вмотивованості винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, зазначених у вироку суду, колегія суддів не вбачає.

Доводи обвинуваченого про необґрунтоване незастосування положень ст.ст. 75, 76 КК України при призначенні йому покарання не є слушними, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України особі, що вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, призначив його, враховуючи тяжкість вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують покарання, та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» звертає увагу на те, що призначаючи покарання, суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При вивченні особи обвинуваченого судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_7 раніше не судимий, не працює, не відшкодував потерпілим матеріальну шкоду, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Також судом було враховано ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим ОСОБА_7 злочинів, які відносяться до тяжких, його відношення до скоєних злочинів, думку потерпілих та висновок органу пробації про неможливість виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним повторних кримінальних правопорушень без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , згідно ст. 66 КК України, суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції не встановив.

Зваживши зазначені обставини, міськрайонний суд дійшов правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 3 ст. 185 КК України.

Доводи обвинуваченого про те, що крадіжки він вчинив через скрутне матеріальне становище і необхідність проведення операції його жінці, з якою він перебуває у фактичних шлюбних відносинах, а також, що вчиненими ним злочинами не було завдано істотної шкоди інтересам держави та суспільства та він зобов`язався відшкодувати усім потерпілим заподіяну шкоду та повністю визнав цивільні позови, не можуть бути визнані колегією суддів достатньо вагомими підставами для зміни вироку та пом`якшення призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, оскільки вказані обставини істотно не знижують ступінь тяжкості вчинених ним злочинів.

Твердження апелянта, що він вчинив злочин останній раз і має намір стати на шлях виправлення, зобов`язується до розгляду апеляційної скарги відшкодувати спричинену потерпілим шкоду та офіційно працевлаштуватися, колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки за час перебування кримінального провадження на розгляді в суді апеляційної інстанції (з 03.06.2019 року) обвинувачений ОСОБА_7 так і не надав апеляційному суду жодних доказів на підтвердження того, що він повністю чи хоча б частково відшкодував спричинену потерпілим шкоду та офіційно працевлаштувався.

Отже, з урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України, по доводах, зазначених в його апеляційній скарзі, не вбачається.

Застосований судом розмір покарання призначений правильно, є відповідним до скоєного, справедливим та достатнім, і колегія суддів не вважає його надмірно суворим, тому підстави для зміни вироку і звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням відсутні.

Призначене судом першої інстанції покарання, з яким згодна колегія суддів, відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути безумовною підставою для скасування судового рішення, колегія суддів не встановила.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 квітня 2019 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її оголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4