ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9728/20 Номер провадження 11-сс/814/1008/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали скарги захисника ОСОБА_6 діючого в інтересах ОСОБА_7 на бездіяльність Територіального управління ДБР у м. Полтаві, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудового розслідування.

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 19 жовтня 2020 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 19 жовтня 2020 року повернуто скаргу захисника ОСОБА_6 діючого в інтересах ОСОБА_7 на бездіяльність Територіального управління ДБР у м. Полтаві, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Вказане рішення мотивовано тим, що кримінальне провадження №0000626 від 28 серпня 2013 року за ч.2 ст. 286 КК України за обвинуваченням ОСОБА_7 , перебуває на розгляді у Глобинському районному суді Полтавської області, через що обвинувачений має право звернутися до суду першої інстанції, а саме у Глобинському районному суді Полтавської області, де розглядається кримінальна справа.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 19 жовтня 2020 року та прийняти нову ухвалу, якою апеляційну скаргу задовольнити. Зобов`язати уповноважених осіб Слідчого управління ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві внести відомості про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР за ч. 1 ст. 366 та ч. 1 ст. 367 КК України на підстави заяви адвоката ОСОБА_8 , який діє особисто та в інтересах ОСОБА_7 . Зобов`язати уповноваженого слідчого Слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві через 24 год з моменту внесення таких відомостей надати адвокату ОСОБА_6 витяг з ЄРДР.

З рішенням районного суду не погоджується, так як, вважає, що останнє прийняте з порушенням норм кримінально процесуального законодавства.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що суд помилково застосував ч. 2 ст. 303 КПК України, так-як слідчий бездіяльність, якого оскаржується, досудове розслідування не здійснює, він його ще не розпочав. Кримінальне провадження № 0000626 від 28.08.2013 розглядається по суті у Глобинському районному суді Полтавської області, проте слідчий ТУ ДБР, розташоване у місті Полтаві не є його учасником. Також, вважає помилковим застосування судом п. 2 ч. 2 ст. 304 повернувши скаргу, як таку, що не підлягає розгляду в цьому суді.

Зазначив, що слідчий ТУ ДБР, розташоване у місті Полтаві, бездіяльність якого оскаржується, територіально знаходиться у м. Полтаві по вул. Соборності, 37, тому, в силу ч. 1 ст. 306 КПК України, звернувся з скаргою на бездіяльність слідчого до слідчого судді місцевого суду, а саме: Октябрського районного суду міста Полтави (м. Полтава, вул. Навроцького, 5).

Відзначив, що внесення відомостей до ЄРДР не є правом чи забаганкою слідчого чи прокурора, а є їхнім обов`язком.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та ч. 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права .

Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) «кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом». А відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом (ст. 24 Конституції України та ст. 10 КПК України). Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Зокрема, як порушення вимог пункту 1 ст. 6 Конвенції ЄСПЛ розглядає порушення правил територіальної підсудності внаслідок передання справи з одного суду до іншого без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких підстав зміни територіальної підсудності, встановлених у КПК України (див. пункт 98 рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України»).

Згідно ст. 32 КПК України 1. Кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування. Дія цього абзацу не поширюється на кримінальні провадження, що віднесені до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду згідно з правилами статті 33-1 цього Кодексу.

Кримінальні провадження щодо кримінальних правопорушень, що вчинені на території України і віднесені до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду, здійснює Вищий антикорупційний суд.

2. Кримінальне провадження щодо обвинувачення судді у вчиненні кримінального правопорушення не може здійснюватися тим судом, у якому обвинувачений обіймає чи обіймав посаду судді. Якщо згідно з частиною першою цієї статті кримінальне провадження стосовно судді має здійснюватися тим судом, у якому обвинувачений обіймає чи обіймав посаду судді, кримінальне провадження здійснює суд, найбільш територіально наближений до суду, в якому обвинувачений обіймає чи обіймав посаду судді, іншої адміністративно-територіальної одиниці (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя).

3. У разі якщо кримінальне правопорушення, досудове розслідування якого проводилося територіальним управлінням Національного антикорупційного бюро України (крім кримінальних правопорушень, які цим Кодексом віднесені до підсудності Вищого антикорупційного суду), вчинено у межах територіальної юрисдикції місцевого суду за місцезнаходженням відповідного територіального управління Національного антикорупційного бюро України, то кримінальне провадження здійснює суд, найбільш територіально наближений до суду за місцезнаходженням відповідного територіального управління Національного антикорупційного бюро України, іншої адміністративно-територіальної одиниці (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя)

Відповідно до ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Як вбачається з матеріалів провадження, адвокатом ОСОБА_6 здійснюється захист обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідзшань за №0000626 від 28.08.2013 року.

Дане кримінальне провадження розглядається Глобинським районним судом Полтавської області, під головуванням судді ОСОБА_9 щодо обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Під час розгляду судом даного кримінального провадження йому та його клієнту ОСОБА_7 стало відомо про вчинення працівником поліції (слідчим у даному кримінальному провадженні) ОСОБА_10 кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 366 та ч. 1 ст. 367 Кримінального кодексу України.

Тому, адвокат ОСОБА_6 , в інтересах клієнта ОСОБА_7 , 18.09.2020 року на підставі ст. 214 Кримінального процесуального кодексу України звернувся до в.о. Директора Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_11 із Заявою про вчинення працівником поліції ОСОБА_10 кримінального правопорушення (далі по тексту Заява), передбаченого ч. 1 ст. 366 та ч. 1 ст. 367 Кримінального кодексу України.

Проте жодних дій, спрямованих на внесення наданих ним відомостей у поданій заяві до Єдиного реєстру досудових розслідувань не здійснено, досудове розслідування не розпочато.

Після чого, захисник ОСОБА_6 діючи в інтересах ОСОБА_7 звернувся зі скаргою на бездіяльність Територіального управління ДБР у м. Полтаві, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудового розслідування до слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави.

Однак, останньому було повернуто матеріали скарги, оскільки не підлягає розгляду в цьому суді.

Проте такий висновок слідчого судді є помилковим і не узгоджується з вимогами кримінально процесуального законодавства. Скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а орган досудового розслідування ТУ ДБР у м. Полтаві розташований на території Шевченківського району м. Полтави, тобто в межах територіальної юрисдикції Октябрського районного суду м. Полтави.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді не може бути визнана законною, вмотивованою та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню з поверненням справи до суду першої інстанції для виконання вимог ст. ст. 306, 307 КПК України.

Колегія суддів позбавлена можливості прийняти рішення по суті скарги про що він просив в апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду, оскільки слідчим суддею рішення за його скаргою по суті не приймалося.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 409, 422 КПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 19 жовтня 2020 року задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 19 жовтня 2020 року, якою скаргу повернуто особі, що її подала скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4