ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1708/20 Справа № 204/8443/20 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
затриманої ОСОБА_7 ,
перекладача ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах затриманої ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2020 року щодо
ОСОБА_7 (мовою паспорту ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки Російської Федерації, уродженки м. Дніпропетровська,
якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі (екстрадиційний арешт) до його фактичного передачі правоохоронним органам Російської Федерації, тривалістю не більш ніж 12 місяців,-
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2020 року клопотання керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_10 про застосування екстрадиційного арешту ОСОБА_7 (мовою паспорту ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи до її фактичної передачі правоохоронним органам Російської Федерації, тривалістю не більше ніж 12 місяців.
Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_7 є громадянкою Російської Федерації, та відповідно до постанови Анапського міського суду м. Анапа Російської Федерації від 09.06.2016 року громадянці Російської Федерації ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та 19.02.2020 року оголошено в міжнародний розшук з метою арешту та екстрадиції для притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 159 Кримінального кодексу Російської Федерації у кримінальній справі № 15241357 за вчинення: шахрайських дій в особливо великому розмірі, також в матеріалах справи знаходиться запит Генерального прокурора Російської Федерації про видачу громадянки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 КК Російської Федерації.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах затриманої ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати як необґрунтовану та відмовити у задоволенні клопотання керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_10 про застосування екстрадиційного арешту, просить звільнити ОСОБА_7 з- під варти.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що надані прокурором документи мають суттєві протиріччя в частині кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 4 ст, 159 КК РФ, що впливає на закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, так, ст. 190 КК України містить 4 диспозиції заволодіння майном шляхом обману (шахрайства) і передбачає різні види і розміри покарань в залежності від кваліфікуючих ознак.

Зазначає, що відповідно до наданих документів кримінального провадження, існує лише одна кваліфікуюча ознака розмір завданої шкоди, саме тому, на питання про закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності і відповідно можливості або неможливості екстрадиції буде впливати кваліфікація дій ОСОБА_7 саме за кримінальним законодавством України, як це прямо передбачено п. 3 ч. 1 ст. 589 КПК України.

Посилається на те, що ч.ч. 2, 3, ст. 190 КК України мають наступну ступінчасту градацію розміру шкоди, що впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого, а відповідно на ступінь тяжкості інкримінованого діяння, розмір покарання і як результат - на строк давності.

Для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації правопорушень з 01.07.2020 р застосовується сума в 1 098,5 грн.

Вказує на те, що відповідно до санкції ч. 2 ст. 190 КК України, передбачене максимальне покарання до 3-х років позбавлення волі (злочин невеликої тяжкості і строк давності - 5 років з моменту вчинення) , розмір значною шкоди становить від 109 850 грн. до 274 625 грн., а санкція за ч. 3 ст. 190 КК України передбачає максимальне покарання до 8-ми років позбавлення волі (тяжкий злочин, строк давності 10 років з моменту вчинення), значна шкода визначається в сумі від 274 625 грн до 659 100 грн. Тому, для вирішення питання про можливість екстрадиції необхідно встановити розмежування між строками давності в 5 і 10 років.

Посилається на те, що у постанові СО Відділу МВС в Росії по місту Анапі від 21.08.2015 року № 15241357 зазначено, що договір з потерпілим, ОСОБА_7 уклала 30.11.2013 року, тобто подія сталася без 24-х днів 7 років тому, проте в постанові не вказано, коли саме ОСОБА_7 отримала кошти від потерпілого, тому з тексту постанови можна зробити висновок, що гроші отримані в момент підписання договору, якщо інше не описано, а всі сумніви повинні трактуватися на користь підозрюваного.

Таким чином, відповідно до кваліфікації підозри ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 190 КК України, закінчився строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, тому екстрадиція ОСОБА_7 неможлива, що робить неможливим і застосування екстрадиційного арешту.

Також зазначає, що ОСОБА_7 незаконно трималася під вартою після затримання, так як станом на 06 годину 05 хвилин 06.11.2020 року ОСОБА_7 утримувалася під вартою понад встановлені 60 годин, оскільки затримана вона була згідно із протоколом затримання 03.11.2020 р. о 18 год. 05 хв.

Окрім цього, зазначає, що клопотання прокурора про застосування тимчасового арешту від 04.11.2020 р і його текст не містить жодного обґрунтування поважності подачі його до суду протягом нерозумного строку з урахуванням роботи ІТТ і можливості доставити затриману ОСОБА_7 до слідчого судді до закінчення 60 годин після затримання.

Посилається на те, що права ОСОБА_7 були порушені під час затримання, оскільки протокол затримання складався на українській мові.

Крім того, зазначає, що відсутні ризики, передбачені КПК України, необхідні для застосування екстрадиційного арешту, так як ОСОБА_7 має постійне місце проживання в будинку, який зареєстрований на матір - ОСОБА_11 не змінювала місце проживання більше 3-х років, має міцні соціальні зв`язки, не переховувалася від органів міграційної служби або поліції України, не переховувалася від слідства в РФ, перетнула кордон України легально при відсутності будь-якого обвинувачення або розшуку, доказів приховування від слідства в РФ, як і доказів повідомлення її про наявність кримінальної справи у РФ не надано, до матеріалів не додано мінімально необхідні документи, що підтверджують розмір збитку (розписки, банківські виписки, висновок експертизи тощо).

Також на час розгляду клопотання про екстрадиційний арешт ОСОБА_7 була незаконно затримана в порядку ст. 208 КПК України 13.12.2020 р. о 18 г. 15 хв. одразу після звільнення із СІЗО 4 - за спливом строку тимчасового арешту. За клопотанням захисту ОСОБА_7 була звільнена в залі суду з під варти за усною вказівкою слідчого судді і чекала продовження засідання звільнена, хоча мала можливість залишити приміщення суду, отже поведінка затриманої підтверджує відсутність бажання переховуватись і спростовує наявність ризиків.

Повторне затримання підзахисної після спливу строку тимчасового арешту незаконне, так як після першого затримання з підстав знаходження особи у міжнародному розшуку, такий розшук припиняється, оскільки особа вважається розшуканою і з розшуку знімається.

Заслухавши доповідь судді, доводи затриманої та захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.
При вирішенні питання про видачу осіб (екстрадицію), які вчинили кримінальне правопорушення, суд повинен керуватись вимогами ст.ст. 573594 КПК та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до вирішення питання про її видачу (екстрадиційний арешт) та порядок застосування такого запобіжного заходу регламентований ст.584 КПК України.
Відповідно до статті 584 КПК України після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.
Разом із клопотанням на розгляд слідчого судді подаються:
1) копія запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи (екстрадицію), засвідчена центральним органом України;
2) документи про громадянство особи;
3) наявні матеріали екстрадиційної перевірки.
Як слідує з матеріалів провадження 03.11.2020 року о 18 годин 05 хвилин, за адресою: м. Дніпро, вул. Павла Кедріна, 29, затримано громадянку Російської Федерації ОСОБА_7 (мовою паспорту ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка відповідно до даних перевірки за обліками інформаційно-пошукової системи е-ASF2 Генерального секретаріату Інтерполу (картка №2018/55922-1) перебуває в міжнародному розшуку за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 КК Російської Федерації, а саме: за вчинення шахрайських дій в особливо великому розмірі.
Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2020 року до ОСОБА_7 застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб. На даний час вона утримується в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».
Згідно ч. 7 ст.584 КПК України після одержання клопотання слідчий суддя встановлює особу, пропонує їй зробити заяву, перевіряє запит про видачу та наявні матеріали екстрадиційної перевірки, вислуховує думку прокурора, інших учасників.
У відповідності до ч.8 ст.584 КПК України при розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст.370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону ним були дотримані у повному обсязі.
Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) щодо ОСОБА_7 , вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні прокурора і дійшов вмотивованого висновку про необхідність задоволення клопотання керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_10 про застосування екстрадиційного арешту та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи до її фактичної передачі правоохоронним органам Російської Федерації, тривалістю не більше ніж 12 місяців.
Зокрема, прокурор у встановленому законом порядку надав слідчому судді матеріали екстрадиційної перевірки з копією повідомлення Генеральної прокуратури Російської Федерації, з якого слідує, що ОСОБА_7 розшукується правоохоронними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.159 КК Російської Федерації.
Постановою старшого слідчого СВ відділу Міністерства внутрішніх справ Росії по місту Анапа від 28 листопада 2015 року ОСОБА_7 оголошено в розшук.
Постановою Анапського міського суду Краснодарського краю від 09.06.2016 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Інкримінований ОСОБА_7 злочин відповідає злочину, передбаченому ч.4 ст. 190 КК України, і є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк не менше одного року, а саме від 5 до 15 років позбавлення волі із конфіскацією майна.
Строк давності притягнення до відповідальності за інкримінований ОСОБА_7 злочин відповідно до ст. 49 КК України не закінчився.
Враховуючи те, що ОСОБА_7 не є громадянкою України, статусу біженця не має, перебуває у міжнародному розшуку правоохоронних органів іноземної держави, інкримінований їй злочин за законодавством України відповідає злочину, передбаченому ч.4 ст.190 КК України, і є екстрадиційним, строки давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, відповідно до ст.49 КК України, не закінчились, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) до її фактичної передачі правоохоронним органам Російської Федерації.
Крім того, з оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий суддя відповідно до вимог ч.8 ст.584 КПК України, не досліджуючи питання про винуватість та не перевіряючи законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно ОСОБА_7 , перевірив наявність підстав, які згідно зі ст.584 КПК України є підставою для застосування екстрадиційного арешту та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.
Враховуючи наведене, слідчий суддя при розгляді даного клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування екстрадиційного арешту, та при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Посилання на те, що права ОСОБА_7 були порушені під час затримання, оскільки протокол затримання складався на українській мові, є необґрунтованими, так як зауважень при затриманні від ОСОБА_7 не заявлялось, їй було роз`яснено право на участь перекладача в присутності захисника, будь-яких клопотань ОСОБА_7 не мала, крім того, вона уродженка м. Дніпропетровська. Також, при розгляді справи слідчим суддею під час судового засідання зауважень щодо відсутності перекладу клопотання на російську мову не заявлялось .
Доводи в апеляційній скарзі захисника, що на час розгляду клопотання про екстрадиційний арешт ОСОБА_7 була незаконно затримана в порядку ст. 208 КПК України є необґрунтованим, так як відповідно до ч. 6 ст. 582 КПК України затримана особа негайно звільняється у разі якщо протягом шістдесяти годин з моменту затримання вона не доставлена до слідчого судді для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу тимчасового або екстрадиційного арешту. Слідчим суддею були дотримані зазначені норми, та звільнено з-під варти ОСОБА_7 .
Посилання в апеляційній скарзі щодо того, що ризики, передбачені КПК України, які необхідні для застосування екстрадиційного арешту, відсутні, так як ОСОБА_7 має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки, не переховувалася від органів міграційної служби або поліції України, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки слідчим суддею фактично враховані обставини, передбачені ч.2 ст. 585 КПК України, а саме : тяжкість покарання, відомості про ухилення особи від правосуддя, вік, стан здоров`я, наявність у ОСОБА_7 посвідки на постійне місце проживання та наявність за нею постійного місця реєстрації, наявність міцних соціальних зв`язків.
Доводи щодо неправильної кваліфікації та відсутності документів, що підтверджують розмір шкоди, не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ч. 8 ст. 584 КПК України слідчий суддя не перевіряє правильність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави. Слідчий суддя правильно встановив, що інкримінований злочин за законодавством Російської Федерації відповідає ч. 4 ст. 190 КПК України, а тому доводи захисника є безпідставними.
За таких обставин зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення та спростовуються вищевикладеним.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, застосований судом запобіжний захід щодо затриманого відповідає вимогам КПК України, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах затриманої ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2020 року , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2020 року , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ ________ __________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3