Справа № 761/58/21
Провадження №1-кп/761/1931/2021
В И Р О К
іменем України

20 січня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_2 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві, судове засідання у кримінальному провадженні № 00073337 від 24 листопада 2020 рокущодо:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Енергодар Запорізької області, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення, звільнений 10 жовтня 2018 року з Вольнянської виправної колонії Запорізької області,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, на шлях виправлення не став та повторно вчинив нове кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.
Так, 24 листопада 2020 року приблизно о 12 год. 55 хв. ОСОБА_3 , знаходячись за адресою: м. Київ. вул. Вокзальна, 5, вживав спиртні напої з раніше невідомим йому ОСОБА_6 . Під час спільного розпиття спиртного, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, а саме майна ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливим мотивом, з метою обернення на свою користь та заради особистого збагачення за рахунок викраденого майна, ОСОБА_3 24 листопада 2020 року приблизно о 13 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , підійшов до ОСОБА_6 , щоб попрощатись. Наблизившись до ОСОБА_6 , обійняв останнього та, непомітно для нього, дістав з кишені його штанів мобільний телефон «Самунг Гелексі Стар», чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартістю 425 (чотириста двадцять п`ять) грн., із сім-картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_3 , яка матеріальної цінності для потерпілого не становить та гроші в сумі 150 гривень, які дістав з внутрішньої кишені куртки ОСОБА_6 та поклав їх до кишені власної куртки.

В подальшому, з метою доведення до кінця злочинного умислу, направленого на вчинення повторного, таємного викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись у подальшому викраденим майном на власний розсуд.

А всього, ОСОБА_3 повторно, таємно викрав майно, що належить ОСОБА_6 на загальну суму 575 (п`ятсот сімдесят п`ять) грн.

Такі дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування були кваліфіковані за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч. 2 ст. 185 КК України, визнав у повному обсязі та показав, що дійсно, за вказаних в обвинувальному акті обставин, він вчинив дане кримінально каране діяння. ОСОБА_3 зокрема заявив, що він у повній мірі усвідомив кримінально-протиправний характер своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому, просив суд суворо не карати.

Слід зазначити, що показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Після роз`яснення учасникам судового розгляду наслідків застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, вони підтвердили відсутність оспорюваних ними обставин по справі та погодилися, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі викладеного, пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення, визнане судом повністю доведеним, воно ніким не оспорюється.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_3 своїми умисними протиправними діями, які виразились у таємному викрадені чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нового кримінального правопорушення.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_3 вид та розмір покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке віднесене до нетяжкого злочину, обставини їх вчинення, характер його діяння, форму й ступінь вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Зокрема, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_3 є раніше неодноразово судимою особою за вчинення злочинів проти власності, неодружений, на обліку у лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не перебуває, негативно характеризується ДНЗ «Бердянський центр професійно-технічної освіти», ДУ «Вільнянська виправна колонія № 20».

Обставиною, яка, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшує покарання ОСОБА_3 , є щире каяття.

Обставин, які б, відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжували покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_3 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше судимий, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, не має постійного місця проживання, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.

При цьому, враховуючи вказані вище обставини суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_3 ст. 75 КК України.

Таке покарання стосовно ОСОБА_3 є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою до набрання вироком законної сили не вбачається.

Долю речових доказів необхідно вирішити у порядку, встановленому ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

До набрання вироком суду законної сили, щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити діючим, обраний йому раніше запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ "Київський слідчий ізолятор".

Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту його затримання, а саме з 24 листопада 2020 року.

Речові докази: мобільний телефон «Самунг Гелексі Стар», чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 та гроші кошти в сумі 69 грн., (які зберігаються в пакетах № ЕХР 0198360, № ЕХР 0198361 в камері схову Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві) передати у володіння та розпорядження потерпілого ОСОБА_7 .

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк із моменту отримання його копії, з урахуванням положень ч.2 ст. 394 КПК України. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Шевченківського
районного суду м. Києва ОСОБА_1