Провадження №11-сс/801/515/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
24 липня 2020 рокум. Вінниця
13.07.2020 до Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 14 липня 2020 року клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задоволено.
Застосовано до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді - тримання під вартою.
Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто з 11.00 год 14.07.2020 р. до 11.00. год 11.09.2020 р.
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
У разі внесення застави, на ОСОБА_4 будуть покладені наступні обов`язки:
прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
Якщо ОСОБА_4 не виконає покладені на нього обов`язки, то застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України, і до останнього буде застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Ухвала підлягає негайному виконанню органом досудового розслідування.

Захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання ст. слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 24 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 задоволено частково.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 14 липня 2020 року скасовано.

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задоволено частково.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що полягає у забороні залишати житло кожної доби за адресою: АДРЕСА_1 до 20 вересня 2020 року, але не довше строку досудового розслідування.

Також ухвалою апеляційного суду відповідно до ст. 194 КПК України покладені на підозрюваного ОСОБА_4 визначені в ухвалі обов`язки на строк дії ухвали про запобіжний захід.

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_4 вимоги ст. 181 КПК України та порядок її виконання.

Мотивом прийняття такого судового рішення суду апеляційної інстанції стало те, що апеляційний суд погодився з доводами апеляційної скарги захисника про те, що з урахуванням наведених у клопотанні прокурора доказів встановлено наявність достатніх підстав вважати обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України. Разом з тим, колегія суддів дійшла висновку про те, що застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя не в повній мірі дотримався вимог ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Колегією суддів апеляційного суду при розгляді апеляційної скарги враховані вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, дані про його особу в їх сукупності, а саме те, що він не має судимості, має міцні соціальні зв`язки, має місце постійного проживання, одружений і на його утриманні знаходяться двоє малолітній дітей 2017 року народження.

Окрім того, з моменту фактичного повідомлення ОСОБА_4 про підозру та проведення ряду процесуальних дій, у тому числі обшуку житла підозрюваного минуло близько року, за цей час він проживаючи в іншій області, неодноразово добровільно з`являвся до слідчого у м. Вінницю з м. Одеса, давав пояснення, добровільно надав зразки ДНК для проведення експертного дослідження, добровільно з`явився на судове засідання для застосування запобіжного заходу. Таким чином немає підстав вважати, що він може ухилятися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків чи інших осіб, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З таким рішенням апеляційного суду не погоджуюсь та вважаю, що в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 слід було відмовити, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання слідчий суддя обґрунтовано прийняв до уваги, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пункт 5 ч.2 ст. 183 КПК України регламентує, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

З оглянутих судом матеріалів кримінального провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_4 лише в силу ст. 89 КК України є особою раніше не судимою, а також підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, за який у разі доведення його винуватості передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, що дає достатні обґрунтовані підстави для вирішення питання про обрання йому запобіжного заходу саме у вигляді взяття під варту.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор, слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру оголошену ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Так, на час розгляду клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення обґрунтована, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: Зафіксованими 25.04.2019 в ході проведеного огляду місця події території складських приміщень за адресою фактичного здійснення діяльності ТОВ «СХК «ВІННИЦЬКА ПРОМИСЛОВА ГРУПА» та, відповідно, місцем вчинення кримінального правопорушення; і вилученими слідами і речовими доказами, де поблизу віконної рами складського приміщення, звідки була вчинена крадіжка майна, виявлено та вилучено дві картонні вирізки з відображенням слідів взуття, а також в п`ять слідів взуття та один фрагмент сліду взуття, три фрагменти металевої решітки та шнурок до взуття, які належним чином упаковані, та в подальшому визнані речовими доказами у кримінальному провадженні (протокол ОМП від 25.04.2020)., Показаннями представника потерпілого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні ТОВ «СХК «ВІННИЦЬКА ПРОМИСЛОВА ГРУПА» з приводу відомих йому обставин вчинення крадіжки, родових та індивідуальних ознак викрадених предметів (найменування, призначення, місце і час виготовлення, матеріал, клейма, товарні знаки, упаковка та ін.) (Протокол допиту представника потерпілого від 08.08.2019)., Показаннями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які являються охоронцями території ТОВ «СХК «ВІННИЦЬКА ПРОМИСЛОВА ГРУПА», з якими проведено впізнання за фотознімками та які повідомляють про обставини виявлення ними автомобілів біля території СХК в період вчинення злочинів (Протоколи допиту від 26.04.2019)., Показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які повідомили про обставини продажу належних їм автомобілях марки «MERCEDES-BENZ Sprinter», державний номерний знак НОМЕР_1 , та марки «RENAULT Trafic», державний номерний знак НОМЕР_2 (Протоколи допиту від 08.05.2019 та 21.05.2019 відповідно)., Висновком експерта від 16.07.2019 № 404 за результатами проведення судової трасологічної експертизи, згідно якого один зі слідів взуття на вирізці з цупкого паперу (умовно понумерований в ході дослідження за № 1) придатний для встановлення групової належності, а вирішення питання щодо придатності для ідентифікації досліджуваного сліду можливе лише за умови проведення порівняльного дослідження при наявності взуття, яким міг бути залишений досліджуваний слід; а на торцевих поверхнях фрагментів металевих стрижнів № 1, 2, 3 наявні сліди дії знаряддя зламу (сліди перекусу)., Висновком експерта від 25.09.2019 № 499 за результатами проведення судової трасологічної експертизи, згідно якого шість слідів взуття, які було виявлено та сфотографовано 25.04.2019 під час ОМП придатні для встановлення групової належності взуття, що їх залишило по загальних ознаках, а вирішення питання щодо придатності для ідентифікації досліджуваних слідів можливе лише за умови проведення порівняльного дослідження при наявності взуття, яким могли бути залишені досліджувані сліди., Висновком експерта від 26.07.2019 № 152 за результатами проведення судової одорологічної експертизи, згідно якого зразок запаху, наданий на дослідження та вилучений зі шнурка до взуття в ході проведення 25.04.2019 ОМП придатний для ідентифікації особи., Виявленими та вилученими в ході проведення санкціонованих обшуків за місцями проживання фігурантів кримінального провадження речами і документами, які в подальшому визнано речовими доказами у кримінальному провадженні (в т.ч. взуття, мобільні телефони, сім-картки до мобільних телефонів, інше) (протоколи обшуку від 15.08.2019)., Висновком експерта від 15.11.2019 за № 596 за результатами проведення судової трасологічної експертизи, згідно якого слід взуття, зображений на аркуші паперу, що вилучений 25.04.2019 в ході проведення огляду місця події за фактом крадіжки засобів захисту рослин зі складського приміщення за адресою: АДРЕСА_2 (умовно понумерований в ході дослідження під № 1), залишений кросівком на ліву ногу з пари взуття (умовно понумерованого в ході дослідження під № 7), яке було вилучено у ОСОБА_4 , а слід взуття, умовно понумерований в ході дослідження під № 7 та вилучений там же на аркуші цупкого паперу, залишений групою взуття, до групи якої належить ця ж пара взуття, умовно понумерована в ході дослідження під № 7, що була вилучена у ОСОБА_4 , Висновком експерта від 30.04.2020 № 233 за результатами проведення судової одорологічної експертизи, згідно якого зразок запаху, виділений зі шнурка до взуття, що був вилучений в ході проведення огляду місця події від 25.04.2019, має спільне джерело походження зі зразками запаху, відібраними в т.ч. у ОСОБА_12 , Опрацьованою інформацією, вилученою в порядку тимчасового доступу в операторів мобільного зв`язку в порядку тимчасового доступу, з чого встановлено, що телефони із абонентськими номерами, що перебували у використанні ОСОБА_4 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , фіксувались в зоні дії базових станцій в районі м. Одеси, вдень 24.04.2019 та 25.04.2019, а на час руху до та з місця злочину та в період вчинення крадіжки, сеанси відсутні. (довідка про опрацювання номерної інформації № 1370/18/02-2019 від 12.08.2019).

Задовольняючи клопотання ст. слідчого про застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, відповідно до вимог т. 178 КПК України, слідчий суддя правильно та обґрунтовано встановив та виходив з того, що ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак в силу ст. 89 КК України вважається особою не судимою, має постійне місце проживання, одружений, а також враховано його матеріальний стан, стан його здоров`я та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Переконаний, що в судовому засіданні як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції прокурором було належним чином обґрунтовано доведеність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що:

-підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисного корисливого тяжкого злочину, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не має постійного місця роботи та джерела доходів, тому є всі підстави вважати, що останній перебуваючи на волі з метою уникнення відповідальності за вчинене може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого, експертів та спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Стан здоров`я та вік ОСОБА_4 дозволяє утримувати його під вартою.

Таким чином прокурором доведено обґрунтованість та необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
З огляду на викладене, вважаю, що суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 .

При цьому, переконаний, що застосований ухвалою Вінницького апеляційного суду запобіжний захід у виді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_4 у даному випадку не може запобігти ризикам, визначеним в ст.177 КПК України.

Поза увагою як слідчого судді, так і колегії суддів залишилась та обставина, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 185 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, а тому усвідомлюючи наслідки злочину, за яким він підозрюється, строк покарання, тому є достатні обґрунтовані підстави вважати що останній може переховуватись від органів досудового розслідування/суду та виїхати за кордон, що ускладнить розгляд кримінального провадження. У зв`язку з вищевикладеним вважаю, що у даному випадку підозрюваному необхідно застосувати запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою.

Наявність соціально стримуючих чинників у підозрюваного ОСОБА_4 , у тому числі наявність на утриманні двох малолітніх дітей, відсутність згідно ст. 89 КК України у нього судимостей, враховуючи обставини події, поведінку підозрюваного як під час події, так і відразу після неї, не виключають обґрунтованості клопотання слідчого про необхідність у даному випадку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Слід також зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).

Суддя Вінницького
апеляційного суду ОСОБА_14