03.07.2019
Справа № 494/814/16-к
Провадження 1-кп/522/426/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 року колегія суддів Приморського районного суду м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 ,

- ОСОБА_3 ,

за участю секретаря - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в кримінальному провадженні, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Березівки, Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ч.1 ст.89 КК України,
обвинувачуваного у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
потерпілого - ОСОБА_8 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

03.07.2019 р. в судовому засіданні захисником ОСОБА_7 заявлено клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 міри запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування клопотання захисник посилається на те, що ОСОБА_5 , перебуває під вартою три з половиною років та він відбув те покарання яке передбачено санкцією статті. Крім того, вказав на те, що у ОСОБА_5 є постійне місце проживання, він виявив ініціативу щодо примирення з потерпілим, компенсував останньому витрати на лікування.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та вказав на те, що ризики передбачені ст. 177 КПК України враховані судом при обранні йому міри запобіжного заходу не відпали.

Потерпілий ОСОБА_8 , також просив змінити обвинуваченому міру запобіжного заходу та вказав на те, що обвинувачений він виявив ініціативу щодо примирення з ним, компенсував йому витрати на лікування.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання свого захисника та просив його задовольнити.

Розглянувши клопотання, заслухавши думку учасників процесу, суд вважає що воно підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до п.9 листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04.04.2013р. № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», виключно (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладеним на нього процесуальних обов`язків.

Крім цього, вищезазначений лист ВССУ посилається на правову позицію ЄСПЛ в рішенні у справі « Харченко проти України». Відповідно до п.71 якого практика тримання обвинувачених під вартою виключно на підставі того, що обвинувальний висновок подано до суду першої інстанції, є порушенням пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та є несумісною з принципом юридичної визначеності та принципом захисту від свавілля, принципу верховенства права. Що відображено у рішенні ЄСПЛ у справі «Єлоєв проти України» ( 974_433) ( Yeloyev v. Ukraine), №17283/02, п.50, від 06 листопада 2008 року).
Також практика ЄСПЛ встановлює, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення обвинуваченим тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, але при цьому, Суд неодноразово зазначив, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою ( рішення у справі « Єчус проти Литви»).
У своїх рішеннях ЄСПЛ також звертає увагу на те, що тяжкість злочину, вчиненого обвинуваченим та ризик його ухилення від слідства чи суду залишається єдиними підставами для відмови суду у задоволенні клопотань про звільнення. Проте згідно з п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, а тому прокурор у своєму клопотанні має навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою, які мають бути чітко сформульовані ( рішення ЄСПЛ від 23 вересня 1998 року у справі « І.А. проти Франції).
На цей час не встановлено виняткових обставин, які б виправдовували подальше обмеження права обвинуваченого на життя та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

При зміні міри запобіжного заходу ОСОБА_5 , суд враховує, що ризики передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані судом при обранні йому міри запобіжного заходу, на теперішній час значно зменшилися.

Вирішуючи питання про зміну ОСОБА_5 запобіжного заходу суд також враховує, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим; вік та стан його здоров`я ; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання .

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_5 не судимий в силу ст. 89 КК України, протягом тривалого часу перебуває під вартою, не чинить перепони в проведенні судового розгляду, має постійне місце проживання, виявив ініціативу щодо примирення з потерпілим та компенсував йому витрати на лікування.

При цьому, метою застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту, є запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Суд вважає, що захисником, під час розгляду клопотання, надано достатньо доказів, для зміни обвинуваченому ОСОБА_5 міри запобіжного заходу з покладенням на нього процесуальних обов`язків передбачених ст. 194 КПК України.

З урахуванням вищевикладеного, оцінюючи всі встановлені обставини, суд приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 під час судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 331, 376 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 , про зміну запобіжного заходу відносно обвинувачуваного ОСОБА_5 задовольнити.

Змінити ОСОБА_5 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, за адресою: АДРЕСА_1 .
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не залишати місце проживання, без дозволу суду;

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у кримінальному провадженні.

ОСОБА_5 звільнити з-під варти в залі суду.

Строк дії ухвали обчислюється з моменту її оголошення, тобто з 03.07.2018 р. та припиняє свою дію 31.08.2019 р.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_5 , прокурору та направити уповноваженій службовій особі місць ув`язнення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3