Справа № 461/8996/20
Провадження № 1-в/461/167/20
УХВАЛА
06.11.2020 року, суддя Галицького районного суду м. Львова, ОСОБА_1 , за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,
представник медичної установи ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові заяву засудженого:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бараніха, Чуанського району, Магаданської області, РФ, не працюючого, засудженого за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 78, ст. 71 КК України,
про звільнення від покарання за хворобою відповідно до ст. 84 Кримінального кодексу України, -
ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_5 , 29 жовтня 2020 року звернувся до суду із заявою про звільнення його від відбування покарання у зв`язку з захворюванням на тяжку хворобу. У заяві зазначив, що страждає важким онкологічним захворюванням, що унеможливлює його подальшому утриманні в установі виконання покарань.
В судовому засіданні прокурор проти задоволення заяви засудженого заперечила. Пояснила, що ОСОБА_5 , відбуває покарання за вироком суду з 01 квітня 2020 року, строк якого закінчується 01 липня 2024 року. При цьому, останній отримує в лікарні установи симптоматичне лікування, яке здійснюється за державний рахунок; його стан здоров`я підтримується лікарями на належному рівні та не перешкоджає утриманню в установі виконання покарань. Щодо особи засудженого зазначає, що останній веде себе агресивно відносно інших засуджених, та за час відбування покарання (7 місяців) 4 рази до нього було застосовано догану (28 квітня 2020 року, 10 червня 2020 року, 15 червня 2020 року та 12 липня 2020 року).
Лікар Львівської багатопрофільної лікарні № 19 філії Державної установи «Центр охорони здоров`я ДКВС України» у Львівській області в судовому засіданні підтвердив факт тяжкого онкозахворювання засудудженого.
Засудженим було подано до суду заяву, в якій він просив розглядати подання без його участі.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 , засуджений вироком Дзержинським райсудом в місті Кривий-Ріг, 01 квітня 2020 року, за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 78, ст. 71 КК України, до позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 3 (три) місяці. Початок відбування покарання 01 квітня 2020 року, закінчення строку 01 липня 2024 року.
Пунктом 6 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою ст. 539 КПК України, має право вирішувати зокрема питання про звільнення від покарання за хворобою.
Згідно ст. 84 КК України, особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 154 КВК України подання про звільнення від відбування покарання внаслідок іншої тяжкої хвороби надсилається до суду начальником органу або установи виконання покарань. Одночасно з поданням до суду надсилається висновок спеціальної лікарської комісії й особова справа засудженого. У поданні вказуються дані, які характеризують поведінку засудженого під час відбування покарання.
ОСОБА_5 , згідно з представленим висновком лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого від 28 жовтня 2020 року, має тяжкі захворювання, а саме: рак лівого яєчка T2N1M1. Орхіфунікулектомія зліва (08 листопада 2019 року).
Відповідно до порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого спільним Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572, медичному обстеженню з метою підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання підлягають засуджені, які захворіли в УВП, а також особи, які захворіли до засудження, але їх хвороби внаслідок прогресування набули характеру, зазначеного в переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, згідно з додатком 12 до цього порядку.
Зазначене у висновку захворювання дійсно входить до затвердженого переліку.
В той же час, згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 2-3 постанови «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» № 8 від 28 вересня 1973 року, сам факт захворювання засудженого на тяжку хворобу не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання. Вирішуючи питання про звільнення від дальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й ураховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, а також інші обставини.
Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
З урахуванням викладеного, суд встановив, що засуджений ОСОБА_5 , отримує належне лікування та догляд у Міжобласній багатопрофільній лікарні при Львівській установі виконання покарань (№19), проте у разі звільнення останній не зможе самостійно забезпечити собі достатній рівень медичного обслуговування, що призведе до істотного погіршення його стану. Оскільки у ОСОБА_5 , немає засобів для існування, він, на думку суду, може продовжити злочинну діяльність. Таке припущення суду зроблене також з урахуванням 4 доган відносно нього, за 7 місяців відбування покарання.
Отже, суд вважає, що хвороба ОСОБА_5 , за своєю тяжкістю та характером на даний час не перешкоджає відбуванню ним покарання, а отримання постійної професійної медичної допомоги запобігає серйозному погіршенню стану здоров`я та інших тяжких наслідків. Відтак, з метою досягнення мети кримінального покарання, виправлення засудженого, забезпечення його права на належну медичну допомогу за рахунок держави, суд відмовляє у задоволенні заяви ОСОБА_5 .
Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 84 КК України, суд

УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про звільнення від покарання за хворобою відповідно до ст. 84 Кримінального кодексу України.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом семи днів з дня її проголошення.
Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1