Справа №295/2034/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

провівши відкрите судове засідання в місті Житомирі у кримінальному провадженні №0005350 від 23.12.2019р. про обвинувачення ОСОБА_3 за ч.2 ст.187КК України, -

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 на 60 днів, оскільки він закінчується. В обґрунтування зазначив, що ризики, які існували на час обрання даного запобіжного заходу не змінилися і відсутні підстави для обрання іншого більш м`якого виду запобіжного заходу, так як обвинувачений, який обвинувачується у вчинення тяжких злочинів, може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений та захисник заперечували щодо задоволення клопотання, просили змінити запобіжний захід на домашній арешт, посилаючись на міцні соціальні зв`язки, наявність у обвинуваченого сім`ї, постійного місця проживання, вважають, що ризики прокурором не доведені.

Заслухавши позиції учасників провадження, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст.331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Судове засідання по розгляду кримінального провадження відкладено на 01.02.2021 для ознайомлення прокурора з поданими стороною захисту клопотаннями, термін дії попередньої ухвали закінчується 24.01.2021, підстав для зміни обраного раніше обвинуваченому запобіжного заходу на даний час немає, оскільки він обирався з урахування певних ризиків, зокрема, можливості переховуватися від суду.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Тяжкість злочину, що інкримінується обвинуваченому у сукупності із даними про особу, з огляду на вірогідність переховуватися від суду, дає підстави вважати, що зміна відносно обвинуваченого запобіжного заходу на більш м`який є неможливою та не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду.
Відповідно до ст. 5 п. 3 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Враховуючи, що на даний час розгляд справи триває, та що кримінальне правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому є умисним, тяжким, за своєю суттю є корисливим, що значно підвищує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння. Крім того, обвинувачений офіційно не працевлаштований, тобто суспільно-корисною діяльністю не займається, а тому у суду є достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений може ухилятись від суду. Наявність у ОСОБА_3 2-х малолітніх дітей, постійного місця проживання, не зменшуює існування обґрунтованих ризиків.
У зв`язку з цим, клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на більш м`який задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 331 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19 березня 2021року (включно).
Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом семи днів з моменту оголошення.

Суддя ОСОБА_1