ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2362/20 Справа № 176/2663/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7
обвинуваченого (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000875 за апеляційною скаргою прокурора П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 27 травня 2020 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-30.11.2004 року Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.190 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст.75,76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;
-10.09.2015 року Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки 3 місяці, ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22.01.2018 року звільнений на підставі ЗУ "Про амністію у 2016 році";
-11.09.2019 року Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді арешту на строк 3 місяці; покарання відбуто з 19.12.2019 року по 19.03.2020 року;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В с т а н о в и л а:

Вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 27 травня 2020 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 місяців арешту.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з моменту його фактичного затримання.
Судом також вирішено долю речових доказів та питання розподілу процесуальних витрат.
Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним в тому, що він повторно 13.10.2019 року, в період часу з 02 год. 00 хв. до 03 год. 10 хв., більш точний час не встановлено, знаходячись в приміщені кафе «Старе Місто», що розташоване за адресою: Площа Миру, За в м.Жовті Води Дніпропетровської області, побачив, що на одному зі стільців в приміщені вищевказаного кафе знаходиться жіночий рюкзак чорного кольору, що належить потерпілій ОСОБА_10 . У цей час у ОСОБА_8 , виник раптовий умисел на таємне викрадення чужого майна, і скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, реалізуючи свій раптово виниклий прямий умисел, керуючись корисливими мотивами та корисливою метою, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, скориставшись відсутністю власника, можливих свідків та очевидців, діючи на досягнення свого злочинного умислу, відкрив вищевказаний рюкзак, з якого взяв, тобто викрав, належний потерпілій ОСОБА_10 , мобільний телефон марки ХІОМІ REDMI 7 чорного кольору, вартість якого згідно висновку експерта судово-товарознавчої експертизи № 3787/19 від 13.11.2019 року становить 2399 гривень 20 копійок.
Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_8 покинув місце вчинення злочину, обернувши викрадене майно на свою користь та розпорядився ним на свій розсуд, тим самим завдав потерпілій ОСОБА_10 , матеріальну шкоду на вищезазначену суму.
Своїми умисними діями ОСОБА_8 спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальний збиток, що згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 3787/19 від 13.11.2019 становить 2399 грн. 20 коп.

Прокурор не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 27 травня 2020 року щодо
ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі.
В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що судом неналежно було досліджено особу обвинуваченого, не враховано, що він раніше засуджувався за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, з 2015 року ОСОБА_8 має не зняті та непогашені судимості, в більшості своїй відбував реальну міру покарання у виді арешту та позбавлення волі на певний строк, ніде не працює, не має постійного законного джерела доходу, що є причиною вчинення ним злочинів проти власності, а також забезпечення власного існування за рахунок протиправного заволодіння чужим майном, не має міцних соціальних зв`язків, а саме не перебуває у зареєстрованому шлюбі, утриманців немає, офіційно не працевлаштований, що підвищує ризик вчинення ним інших аналогічних злочинів.
Вважає, що вирок суду першої інстанції не можна визнати законним і обґрунтованим, оскільки таке покарання суперечить загальним засадам його призначення, а виправлення ОСОБА_8 неможливе без відбування реальної міри покарання у вигляді позбавлення волі.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.
Обвинувачений заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.
В судових дебатах сторони підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддю доповідача, думки учасників судового провадження, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Виходячи із вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів перевіряє судове рішення в межах поданих апеляційних скарг.
Як убачається з вироку суду, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 було здійснено на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
При цьому, суд першої інстанції дотримався вимог норм ч. 3 ст. 349 КПК України, допитав обвинуваченого, і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оскаржувались.
На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до ст. 404 ч. 1 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оскаржувались і стосовно яких, відповідно до вимог ст. 349 КПК України, докази не досліджувались.
Доведеність вини ОСОБА_8 та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 185 КК України в апеляційній скарзі також не оспорюється.
Так, суд першої інстанції, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до вимог ч. 1 ст. 337 КПК, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Судом чітко дотримано ст. 17 ЗУ від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», де передбачено, що при розгляді справ суду застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Судом першої інстанції повністю враховано і п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Як вбачається з вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до положень ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Згідно вимог ст. ст.50,65 КК України та положень п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а також з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 185 КК України - вірна та ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, та оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.
Як убачається з вироку, при обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який є особою раніше судимою та вчинив злочин під час не знятої та не погашеної судимості, по місцю проживання характеризується посередньо, з боку рідних та сусідів відносно його поведінки в побуті до Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області заяви та скарги не надходили, спиртними напоями не зловживає, підтримує зв`язки з особами, які були раніше засуджені, до адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з 2005 року перебуває на обліку лікаря-нарколога з приводу наркотично-опійної залежності, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, які визнав обставинами, що обтяжують покарання, та рецидив злочинів як обтяжуючу покарання обставину.
Крім того, судом було враховано і досудову доповідь на обвинуваченого, складену провідним інспектором П`ятихатського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» від 20.12.2019 року, згідно якої ОСОБА_8 має посередню характеристику, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як дуже високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як високий, а тому зроблено висновок про неможливість виправлення обвинуваченого без позбавлення волі на певний строк.
Тож, в даному випадку колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обвинуваченому ОСОБА_8 необхідно призначити покарання з ізоляцією від суспільства у виді арешту, за відсутності підстав для застосування ст..ст. 69, 75 КК України, строком на 3 місяці.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що наведені судом обставини ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та даних судового розгляду справи, та вважає, що при призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, передбачених Кримінальним кодексом України, дотримався принципу індивідуалізації покарання, врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані по особу ОСОБА_8 та призначив покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги прокурора про наявність підстав для призначення обвинуваченому більш суворого покарання у вигляді позбавлення волі колегія вважає необґрунтованими, оскільки судом оцінено всі докази по справі у їх сукупності та у вироку обґрунтовано зазначено всі мотиви прийнятого ним рішення.
Виходячи з наведеного, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни вироку суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не вбачає.
На підставі вищевикладеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_9 - залишити без задоволення.
Вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 27 травня 2020 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4