Справа № 148/409/18
Провадження №11-кп/801/187/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
судді-доповідача: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000076, за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 25.11.2020, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Брацлав, Немирівського району, Вінницької області, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, учасник бойових дій, раніше судимого Тульчинським районним судом Вінницької області 11 січня 2019 року за ст. 263 ч. 1 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення та призначено йому покарання за ч. 4 ст. 296 КК України у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного покарання ОСОБА_6 частково приєднано покарання невідбуте ним згідно вироку Тульчинського районного суду Вінницької області від 11.01.2019 року і остаточне покарання ОСОБА_6 призначено у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки.
На підставі ч.1ст.76 КК України покладено на ОСОБА_6 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання і роботи.
На підставі п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покладено на засудженого ОСОБА_6 обов`язок, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_6 , в межах кримінального провадження № № 0000076 від 15 лютого 2018 року, не обирався.
Вирішено питання з речовими доказами та процесуальними витратами.

За участю прокурора ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 , 14.02.2018 року близько 17.00 годин зайшов до будинку свого знайомого ОСОБА_9 , який проживає в АДРЕСА_2 , де в приміщенні будинку разом із знайомими ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителем АДРЕСА_1 , розпивали алкогольні напої, під час цього на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, між ОСОБА_10 та ОСОБА_6 виник конфлікт в ході якого ОСОБА_10 звинувачував ОСОБА_6 у вчиненні крадіжки його речей, даний конфлікт супроводжувався взаємними словесними образами. Далі, під час сварки, ОСОБА_6 , безпричинно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, проявляючи явну неповагу до суспільства, яка виразилась в ігноруванні елементарних правил поведінки, моральності та добропристойності, з метою самоствердитись за рахунок приниження інших осіб, в присутності сторонніх людей, нічого не пояснюючи, підвівся та взявши з тумбочки в праву руку кухонний ніж, наблизився до ОСОБА_10 , який сидів навприсідки навпроти та вказаним ножем наніс йому один удар в ліву половину грудної клітки на задній поверхні. В результаті хуліганських дій ОСОБА_6 , ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді, ножового непроникаючого поранення грудної клітки в ділянці нижнього кута лівої лопатки, що згідно висновку судово-медичного експерта № 19 від 27.02.2018 року виникло від дії колюче-ріжучого предмета і по ступеню тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі прокурор просить змінити вирок, через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, виключивши з резолютивної частини вироку вказівку про призначення ОСОБА_6 остаточного покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання та вказати на призначення остаточного покарання ОСОБА_6 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання, призначеного вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 11.01.2019, у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
У резолютивній частині вироку вказати, що початок іспитового строку ОСОБА_6 обчислювати з 25.11.2020, тобто з моменту проголошення вироку.
В решті вирок залишити без змін.
Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд не вірно застосував положення ч. 4 ст. 70 КК України, обравши неправильний порядок призначення покарання, та не визначив початок строку відбування покарання обвинуваченому.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив змінити вирок суду в резолютивній частині, вказавши про призначення остаточного покарання ОСОБА_6 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за попереднім вироком та визначити початок строку відбування покарання з 25.11.2020, з моменту ухвалення вироку, захисника ОСОБА_8 , яка не заперечила проти задоволення апеляційної скарги, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження та доводами апеляційної скарги апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
В своїй апеляційній скарзі прокурор не оскаржує правильність встановлених судом фактичних обставин, правильність кваліфікації дій обвинуваченого та доведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення, тому в цій частині вирок суду не переглядається.
Що стосується правильності застосування ч. 4 ст. 70 КК України та визначення початку строку відбування покарання, то апеляційний суд дійшов наступного.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення, у тому числі вирок суду, має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Як визначено ч. 2 ст. 370 КПК України, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом.
У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» та п. 29 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» акцентовано увагу судів на необхідності точного виконання вимог закону про зміст резолютивної частини обвинувального вироку, яка повинна бути викладена чітко та ясно, щоб при виконанні вирок у не виникало сумнівів щодо виду та розміру покарання, призначеного судом, та змісту інших рішень, викладених у цій частині вироку.
Проте, наведені вимоги залишились поза увагою Немирівського районного суду Вінницької області у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 .
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
З аналізу зазначених вище норм кримінального закону вбачається, що,
застосовуючи правила ч. 4 ст. 70 КК України, суд визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань за декількома вироками, тобто до уваги береться покарання, що раніше було призначено попереднім вироком в повному його розмірі, а не невідбута його частина, як то визначено ст. 71 КК У країни.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_11
раніше судимий вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від
11.01.2019 за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки. Злочин, за який його засуджено оскаржуваним
вироком, вчинено ОСОБА_12 14.02.2018, тобто до ухвалення попереднього вироку.
Разом з тим, незважаючи на вимоги закону України про кримінальну
відповідальність, Немирівський районний суд Вінницької області, призначивши
ОСОБА_13 покарання за ч. 4 ст. 296 КК України та прийшовши до
правильного переконання про необхідність призначення йому остаточного
покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, обрав
неправильний порядок призначення покарання, а тому фактично визначив спосіб призначення покарання, який регламентується ст. 71 КК України (часткового приєднання невідбутої частини покарання), а не ст. 70 КК України (складання призначених покарань).
Крім того, відповідно до вимог ст. 374 КПК України та роз`яснень, що
містяться в п. 29 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від
24.10.2003, в резолютивній частині обвинувального вироку, з поміж іншого, суд
ухвалює рішення про початок строку відбування покарання.
Проте, ухвалюючи вирок щодо ОСОБА_14 , Немирівський районний
суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону,
оскільки, ухваливши обвинувальний вирок щодо обвинуваченого, не визначив
початок строку відбування призначеного йому покарання, що суперечить вимогам кримінального процесуального закону (ст. 374 КПК України) та впливає на правильність судового рішення.
За наведених підстав апеляційний суд приходить до висновку про необхідність змінити вирок Немирівського районного суду щодо ОСОБА_14 , в частині застосування ч. 4 ст. 70 КК України та визначення початку строку відбування покарання обвинуваченому.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора задовільнити.

Вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 25.11.2020 щодо ОСОБА_6 змінити в частині застосування ч. 4 ст. 70 КК України та початку строку відбування покарання та зазначити на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_6 остаточне покарання шляхом часткового складання призначеного покарання з покаранням, призначеним вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 11.01.2019, у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Початок іспитового строку ОСОБА_6 обчислювати з 25.11.2020.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду на протязі 3 місяців.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4