Провадження № 1-кп/470/144/20
Справа № 470/381/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі прокурора - ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинуваченого - ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Березнегувате кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.05.2019 року за №0000105 стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Висунськ, Березнегуватського району Миколаївської області, громадянина України, офіційно не працюючого, не одруженого, має середню освіту, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.289, ч.1 ст.296 КК України,
ВСТАНОВИВ:
03.05.2019 року приблизно о 10 годині 05 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на подвір`ї домоволодіння за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 ть, побачив потерпілого ОСОБА_8 , який проходив повз його домоволодіння з малолітньою дитиною, вибіг на вулицю та виражаючись нецензурною лайкою, використовуючи малозначний привід, розуміючи характер своїх протиправних дій, діючи з особливою зухвалістю з хуліганських спонукань, підійшов до ОСОБА_9 та умисно кулаком наніс останньому чотири удари по обличчю та ногою два удари в область черевної порожнини, від яких потерпілий впав на землю.
Вказані протиправні дії ОСОБА_6 бачили працівники магазину ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які знаходились на вулиці біля магазину «Світанок», розташованого поряд із домоволодінням ОСОБА_6 , та почали робити зауваження ОСОБА_6 щодо припинення ним протиправних дій стосовно ОСОБА_9 , на що той зреагував не зразу, але потім пішов до свого домоволодіння, яке розташоване напроти місця події, при цьому продовжував кричати в сторону працівників магазину та погрожуючи, що він зараз вернеться до них.
Після цього, ОСОБА_6 на території свого домоволодіння взяв невстановлений предмет схожий на металеве зубило, та продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на грубе порушення громадського порядку, з хуліганських спонукань, 03.05.2019 року приблизно о 10 годині 20 хвилин пішов до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований по АДРЕСА_1 .
Побачивши агресивну поведінку ОСОБА_6 , ОСОБА_10 зачинила вхідні двері магазину із середини, намагаючись таким чином убезпечити себе від протиправної поведінки ОСОБА_12 та запобігти застосуванню до них насильства. Однак, ОСОБА_6 , не дивлячись не те, що двері магазину були закриті, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, умисно, підбіг до зачинених вхідних дверей магазину, почав виражатися нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , погрожуючи фізичного розправою, намагаючись відчинити двері. Оскільки двері магазину були заперті, ОСОБА_6 декілька разів вдарив рукою по дверній ручці і ногою у вхідні двері. Усвідомлюючи, що він не зможе відкрити ці двері та потрапити в магазин, ОСОБА_6 навмисно ударив предметом схожим на металеве зубило по дверній ручці та зламав її. У зв`язку з цим, ОСОБА_6 пошкодив вхідні двері магазина та припинив нормальну діяльність магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на деякий проміжок часу, приблизно 30 хвилин.
В подальшому, 03.05.2019 року приблизно о 11 годині, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до домоволодіння ОСОБА_14 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де вчинив із нею сварку. Під час сварки ОСОБА_6 , побачив біля воріт вказаного домоволодіння транспортний засіб - мопед марки «Альфа», шасі номер НОМЕР_1 , без реєстраційного номеру, з коляскою, в якій знаходились 4 мішка із зерном пшениці, що належали потерпілому ОСОБА_15 . Усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно з корисливих мотивів, маючи намір на заволодіння майном, яке належало ОСОБА_15 , ОСОБА_6 підійшов до цього мопеду марки «Альфа» та тримаючись руками за руль, почав котити вказаний транспортний засіб у невідомому напрямку. В цей час, потерпілі ОСОБА_15 та ОСОБА_14 намагались припинити вказані протиправні дії ОСОБА_6 , в тому числі шляхом утримування транспортного засобу та намаганням забрати мішки з зерном, однак ОСОБА_16 погрожуючи потерпілим фізичною розправою, з метою подолання опору вказаних осіб, наніс ОСОБА_14 , близько 5 ударів руками в область голови, плечей та тулубу, а також не менше одного удару в область лівої руки ОСОБА_15 , чим заподіяв останнім тілесні ушкодження, які відносяться до легкого ступеню тяжкості, які не спричинили короткочасний розлад здоров`я. В цей час свідок ОСОБА_17 намагалась зупинити побиття обвинуваченим своєї мати - потерпілої ОСОБА_14 , однак ОСОБА_6 це не зупинило, він почав погрожувати їй також фізичною розправою та припинив застосовувати силу лише коли йому перестали чинити опір.
Таким чином, подолавши шляхом застосування насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я, опір ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , ОСОБА_6 заволодів належним потерпілому ОСОБА_15 транспортним засобом - мопедом марки «Альфа», шасі номер НОМЕР_1 без реєстраційного номера, з коляскою та 4 мішками зерна пшениці вагою 200 кг, загальною вартістю 950 грн. з розрахунку 4,75 гривень за 1 кг фуражного зерна пшениці. Після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим транспортним засобом та майном на власний розсуд.
Вказаними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.296 КК України - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю; ч.2 ст.289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та з погрозою застосування такого насильства; ч.2 ст.186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та з погрозою застосування такого насильства.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що 03.05.2019 року приблизно о 10 годині перебував у дворі домоволодіння за місцем свого проживання, побачив як по вулиці з магазину йде ОСОБА_9 з малолітньою дитиною. Він підійшов до ОСОБА_9 , однак той його обізвав, у зв`язку з чим обвинувачений штовхнув потерпілого від чого той впав та в подальшому декілька разів завдав удари руками в область голови ОСОБА_9 . Вказані обставини бачили ОСОБА_10 та інша особа, які стояли неподалік від них, біля магазину, та зробили обвинуваченому зауваження, у зв`язку з чим він залишив ОСОБА_9 та пішов до свого двору. Всі ці події тривали близько 5 хвилин. Потім обвинувачений пішов до домоволодіння ОСОБА_14 та прийшовши до її домоволодіння побачив належний ОСОБА_15 мопед з коляскою, на якій лежали якісь мішки, та вирішив забрати мопед за раніше викрадені в нього раніше колеса, повідомивши ОСОБА_15 , що поверне мопед, коли йому той поверне колеса. Коли ОСОБА_6 почав котити мопед до нього підбігли ОСОБА_14 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які напали на нього та почали завдавати тілесні ушкодження, у зв`язку з чим він почав оборонятися та у відповідь наносити удари. Що конкретно вони кричали, обвинувачений не пам`ятає, оскільки в цей день вживав горілку та був дуже п`яний. Пам`ятає що ОСОБА_14 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , намагалися зупинити мопед та кричали віддай мішки, однак ОСОБА_19 зміг подолати їх опір, сів на мопед та покотив його з гори до себе до дому, закотив його в двір, де його в подальшому і виявили працівники поліції. При цьому зазначив, що до магазину взагалі не підходив, в грубій формі на адресу ОСОБА_10 та ОСОБА_13 не висловлювався, їм не погрожував, у вхідні двері магазину не стукався, по них не бив та дверну ручку не ламав.
Захисник ОСОБА_20 підтримала позицію обвинуваченого та зазначила, що в його діях відсутній склад ч.1 ст.296 КК України, оскільки ОСОБА_6 не вчиняв хуліганських дій, а його дії необхідно перекваліфікувати на ч.1 ст.126 КК України, як умисне завдання удару, побоїв або вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, стосовно потерпілого ОСОБА_9 . Також вважає, що дії ОСОБА_6 не вірно кваліфіковані за ч.2 ст.289 КК України, оскільки він лише намагався забрати транспортний засіб для того щоб ОСОБА_15 повернув йому колеса, а тому в діях обвинуваченого вбачається самоправство, передбачене ст.356 КК України. Стверджує, що у ОСОБА_6 не було наміру викрасти мішки з зерном, оскільки їх не бачив та не знав що в них знаходиться, а тому за ч.2 ст.186 КК Украини, його необхідно виправдати. Вважає, що всі протоколи слідчих експериментів проведені за участю потерпілих та свідків, є недопустимими доказами, а тому не можуть бути доказами по справі.

Не зважаючи на часткове визнання вини за епізодом заволодіння транспортним засобом та невизнання вини за іншим обвинуваченням, вина ОСОБА_6 об`єктивно підтверджується наступними доказами.
По епізоду вчинення хуліганський дій за ч.1 ст.296 КК України.
Показами обвинуваченого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні повідомив, що побачив як по вулиці з магазину йде ОСОБА_9 з малолітньою дитиною, підійшов до нього та використовуючи малозначний привід - словесну образу потерпілим в бік обвинуваченого, штовхнув ОСОБА_9 від чого той впав та в подальшому декілька разів завдав удари руками в область голови потерпілому. Вказані обставини бачили ОСОБА_10 та інша особа, які стояли неподалік від них, біля магазину та почали робити обвинуваченому зауваження. При цьому зазначав, що може не все пам`ятати, оскільки в той день знаходився в стані сильного алкогольного сп`яніння.
Також, показами свідка ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні зазначила про те, що 03 травня 2019 року перебувала в приміщенні магазину Світанок з ОСОБА_10 та до них зайшов ОСОБА_9 з малолітньою дитиною, щоб придбати якісь товари. Через деякий час почула крики та вони з ОСОБА_10 вибігли на вулицю. Там вони побачили, що приблизно 10-20 метрів від магазину, напроти будинку де проживає обвинувачений, знаходиться потерпілий ОСОБА_9 , який лежав на землі, а ОСОБА_6 стоїть над ним та наносить йому удари руками та ногами. При цьому ОСОБА_9 кричав: не надо бити, не чіпай мене, а ОСОБА_6 голосно кричав на потерпілого та продовжував бити його. В цей час малолітня дитина, перелякавшись таких дій, залишила ОСОБА_9 та побігла в невідомому напрямку. У зв`язку з цим, вона почала кричати ОСОБА_6 , щоб той припинив свої дії. ОСОБА_6 відреагував не зразу, однак все ж таки припинив побиття потерпілого та направився до себе додому, яке розташовано напроти місця події, при цьому продовжуючи кричати та проявляти агресію. Коли ОСОБА_21 зайшов у двір свого домоволодіння, він продовжив кричати в сторону ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , ходив по двору, погрожуючи, що зараз повернеться до них, щоб забрати свій борг. Всі ці події відбувались приблизно 5-10 хвилин, а потім вона поїхала по своїм справам. При цьому зазначила, що ОСОБА_6 часто веде себе агресивно, в магазині вимагає товари в борг, а коли не отримує бажаного, починає бити по вітринах, кричати та погрожувати, у зв`язку з чим обвинуваченого бояться.
Показами потерпілої ОСОБА_14 , яка в судовому засіданні показала, що 03.05.2019 року в першій половині дня ОСОБА_9 пішов зі своїм малолітнім племінником ОСОБА_22 до магазину. Через деякий час його племінник ОСОБА_22 прибіг до неї додому та сказав, що ОСОБА_6 б`є ОСОБА_9 . Після цього до неї додому прийшов і сам ОСОБА_9 який підтвердив обставини побиття.
Показами потерпілої ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні зазначила про те, що в травні 2019 року в першій половині дня, вона перебувала в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований по АДРЕСА_1 , разом з ОСОБА_11 . Почувши на вулиці крики, вони вийшли з магазину та побачили як ОСОБА_6 стоїть над потерпілим ОСОБА_9 та б`є його руками в область голови. Вона разом з ОСОБА_11 зробили зауваження обвинуваченому, на що той зреагував та зайшов у двір свого домоволодіння. Після цього вона пішла на своє робоче місце, а до магазину прийшла її знайому ОСОБА_13 . При цьому, ОСОБА_10 попросила її залишитись на деякий час, оскільки хвилювалась через те, що може прийти ОСОБА_6 та почати вести себе агресивно. Через деякий час, приблизно хвилин через 15, ОСОБА_13 повідомила, що до магазину йде ОСОБА_6 , який тримає в руці металеву палку. ОСОБА_10 виглянула з магазину на вулицю, побачила як в її напрямку йде ОСОБА_6 з палицею в руках та кричить, у зв`язку з чим вона дуже злякалася, зачинила магазин з середини та намагалась додзвонитися до власника магазину. В цей час, ОСОБА_6 підійшов до магазину почав нецензурно висловлюватися на її адресу, погрожував, стукав в зачинені двері та кричав щоб його впустили. При цьому, він не чого не просив, а висловлював тільки погрози. В подальшому ОСОБА_6 декілька разів вдарив рукою та металевою палкою по дверній ручці вхідної двері та пошкодив її, чим заблокував двері, після цього пішов. Всі ці події тривали приблизно 10 хвилин. Вони не могли вийти з магазину та до магазину також ніхто з покупців не міг зайти, оскільки вхідні двері були пошкоджені, у зв`язку з чим магазин не працював значний проміжок часу. Зазначила, що від вказаних дій ОСОБА_6 вона дуже злякалась та перехвилювалась, в неї тремтіли руки. Повідомила, що коли ОСОБА_6 знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, він завжди веде себе агресивно, зухвало, чіпляється до людей, у зв`язку з чим в селі його побоюються.
Показами свідка ОСОБА_13 , яка в судовому засіданні зазначила про те, що 03 травня 2019 року в першій половині дня, вона зайшла до магазину ІНФОРМАЦІЯ_2 до своєї знайомої ОСОБА_10 . З її слів вона дізналась, що ОСОБА_10 відмовилась дати в борг цигарки ОСОБА_6 , а через деякий час обвинувачений побив ОСОБА_9 на вулиці біля магазину, на що ОСОБА_10 зробила обвинуваченому зауваження. Також ОСОБА_10 попросила її залишитись на деякий час, оскільки боялась, що може прийти ОСОБА_6 та вести себе агресивно. Через деякий час, приблизно через 10 хвилин, вона побачила, що до магазину йде ОСОБА_6 та в руках тримає щось схоже на металеву палицю, про що вона сказала ОСОБА_10 та остання закрила вхідні двері магазину. ОСОБА_6 підійшов до зачинених дверей магазину, був агресивно налаштований, намагався потрапити у середину, вимагав щоб відкрили двері, вдарив раз чи два чимось по дверній ручці, після цього пішов. Всі ці події тривали приблизно 10 хвилин. Вийти з магазину та зайти до магазину було не можливо, оскільки вхідні двері були пошкоджені, та магазин не працював приблизно 30 хвилин. При цьому, не пам`ятає чи виражався ОСОБА_6 нецензурно та чи погрожував, оскільки вона злякалась та може не все запам`ятала. Однак зазначила, що була налякана такими діями ОСОБА_6 та хвилювалась, що він може їй нашкодити.
Свідок ОСОБА_23 , в судовому засіданні показала, що магазин ІНФОРМАЦІЯ_2 належіть їй та її чоловіку на праві власності та розташований у дворі їх домоволодіння. В травні 2019 року в першій половині дня, вона почула крики та зайшла з внутрішньої сторони хати до магазину де побачила ОСОБА_6 , який стояв біля вхідних дверей магазину з зовні, вів себе дуже агресивно, смикав двері, зламав дверну ручку та пішов в невідомому напрямку. Через вказані дії обвинуваченого припиналась нормальна робота магазину, вхідні двері ремонтували приблизно 20 хвилин. Повідомила, що ОСОБА_10 дуже сильно злякалась, вона вся тремтіла. Вказує, що ОСОБА_6 майже завжди веде себе агресивно та зухвало, особливо коли знаходиться в стані алкогольного сп`яніння. Зазначає, що ОСОБА_6 часто приходить до магазину щоб отримати в борг деякі товари, однак йому відмовляли так як він не повертає борги, у зв`язку з чим він починає себе вести агресивно, б`є по вітринах, нецензурно висловлюється в бік продавців, погрожує їм, тому вони його й бояться.
Крім показів обвинуваченого, потерпілих та свідків, вина ОСОБА_6 також підтверджується письмовими доказами.
Витягом з ЄРДР №0000105, згідно якого до реєсту 03.05.2019 внесено відомості з правовою кваліфікацією за ч.2 ст.289 та ч.1 ст.296 КК України, а 21.05.2019 року за ч.2 ст.186 КК України (т.1 а.п.100-101).
Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10.05.2019 року згідно якого, ОСОБА_9 звернувся із заявою про те, що ОСОБА_6 03.05.2019 року знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , спричинив йому фізичний біль (т.1 а.п.145).
Протоколом огляду місця події від 10.05.2019 року з якого вбачається, що місцем вчинення кримінального правопорушення стосовно ОСОБА_9 є ділянка місцевості, розташована навпроти домоволодіння АДРЕСА_1 (т.1 а.п.146-148).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 14.05.2019 року та переглянутого в судовому засіданні відеозапису слідує, що потерпілий ОСОБА_9 на місці відтворив дії, обставини подій, механізм спричинення йому ударів та показав, звідки він з племінником пішов до магазину, де його перестрів ОСОБА_6 , який вів себе агресивно та почав до нього чіплятись, як ОСОБА_6 чотири рази вдарив його в обличчя рукою та двічі ногою в живіт, від чого він впав. Показав де саме з магазину вийшли продавці та кричали щоб обвинувачений припинив його побиття. Потім показав куди після цього пішов ОСОБА_6 , а саме до свого домоволодіння яке було напроти, а потерпілий пішов з місця події до домоволодіння ОСОБА_14 . Зауважив, що ОСОБА_6 при його побитті нічого не казав та не пояснював (т.1 а.п.247-249).
Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.05.2019 року з якого слідує, що ОСОБА_10 звернулась із заявою про те, що ОСОБА_6 03.05.2019 року близько 11.00 години перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , грубо порушував громадський порядок, виражався нецензурною лайкою на її адресу, погрожував фізичною розправою та металевим предметом схожим на зубило бив по дверях магазину, чим зупинив його роботу на 30-35 хв. (т.1 а.п.140).
Протоколом огляду місця події від 03.05.2019 року, з якого вбачається, що місцем події є магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 » розташований за адресою: АДРЕСА_3 . При огляді встановлено, що на вхідних дверях магазину відсутня дверна ручка та замок (т.1 а.п.142-144).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 07.05.2019 року та переглянутого в судовому засіданні відеозапису слідує, що потерпіла ОСОБА_10 на місці відтворила дії, обставини подій, які сталися 03.05.2019 року, та показала звідки обвинувачений прийшов до магазина. Показувала, як вона закрила двері, після того як ОСОБА_13 повідомила їй, що до магазину йде обвинувачений, тримаючи в руці металеву палицю. На місці показала двері до яких підійшов ОСОБА_6 , почав стукати у двері руками і ногами, застосовуючи ненормативну лексику, погрожувати їй. Після цього, показала на вхідні двері які були пошкоджені діями ОСОБА_6 та повідомила, що у зв`язку з цим двері вони не змогли відчинити, що припинило роботу магазину хвилин на 30. Після цього показала напрямок куди пішов ОСОБА_6 (т.2 а.п.1-3).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 07.05.2019 року та переглянутого в судовому засіданні відеозапису слідує, що свідок ОСОБА_13 на місці відтворила дії, обставини подій та розповіла, що 03.05.2019 року була свідком подій, як ОСОБА_6 голосно кричав на території свого домоволодіння. Після цього вона перебувала в магазині, почула звуки, виглянула на вулицю та побачила ОСОБА_6 який йшов до них з металевим прутом. На місці показала напрямок звідки він прийшов до магазину та де вона в цей час знаходилась, показала двері по яких бив обвинувачений та показала механізм завдання ударів, а саме лівою рукою по дверній ручки і ногою в двері, а також наслідки таких дій - зламана дверна ручка та заблоковані двері до магазину, через що магазин не працював деякий час. При цьому повідомила, що ОСОБА_6 був дуже агресивний, погрожував їм, та якщо б вони не закрили вхідні двері магазину, ОСОБА_6 міг би їх покалічити. Після цього показала напрямок куди пішов ОСОБА_6 (т.2 а.п.4-8).
Наведеними вище доказами спростовується твердження ОСОБА_6 про те, що до магазину Світанок він взагалі не підходив, в двері не стукався, не виражався ненормативною лексикою на адресу жінок, які знаходились в магазині - ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , не погрожував їм та дверну ручку не ламав.
Також є безпідставними твердження захисника про те, що ОСОБА_21 не вчиняв хуліганських дій, а його дії необхідно перекваліфікувати на ч.1 ст.126 КК України, як умисне завдання удару, побоїв або вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, стосовно потерпілого ОСОБА_9 ..
В судовому засіданні на підставі наданих показів потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_23 , а також досліджених письмових доказів, які узгоджуються між собою, встановлено, що дії ОСОБА_6 полягають саме в умисній і явній неповаги до суспільства, грубому порушенні громадського порядку, яке супроводжується особливою зухвалістю. При цьому, ОСОБА_6 усвідомлюючи, що його дії помітні для оточуючих, із застосуванням насильства щодо потерпілого ОСОБА_9 в присутності його малолітнього племінника ОСОБА_22 (сина потерпілого ОСОБА_15 ), реакцією на зауваження свідків подій ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що виразилося в пошуку дома і знаходженні обвинуваченим предмета схожого на металеве зубило та продовження агресивної поведінки біля магазину, посягаючи на правоохоронювані цінності, задля збереження яких підтримується громадський порядок, що зачіпає інтереси інших осіб, з застосування ненормативної лексики словесно ображаючи жінок, які зачинилися в магазині - ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , та відчували тривогу за своє життя і здоров`я, оскільки після зроблених зауважень ОСОБА_6 побачили як він йде в їх сторону з металевою палицею, сильно перехвилювалися через такі дії ОСОБА_6 , однак останнього це не спинило та він, тривалий час уперто не припиняючи своїх дій, намагався зламати вхідні двері та потрапити в магазин, у зв`язку з чим пошкодив майно та заблокував нормальну роботу магазину на деякий час.
Тобто такі дії обвинуваченого беззаперечно повинні бути кваліфіковані за ч.1 ст.296 КК України, про що також йдеться у роз`ясненнях в пунктах 3, 4, 5 Пленуму Верховного суду України № 10 від 22.12.2006 року Про судову практику у справах про хуліганство.
По епізодам заволодіння транспортним засобом за ч.2 ст.289 КК України та відкритому викраденні чужого майна за ч.2 ст.186 КК України.
Показами самого обвинуваченого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні пояснив, що 03 травня 2019 року приблизно о 11 годині прийшов до домоволодіння потерпілої ОСОБА_14 , побачив мопед з коляскою на якій лежали мішки, належний ОСОБА_15 , та вирішив його забрати. Коли він почав котити мопед до нього підбігли ОСОБА_14 , ОСОБА_17 та ОСОБА_15 , які напали на нього та почали завдавати тілесні ушкодження, у зв`язку з чим він оборонявся та у відповідь наносив удари. Після цього, він покотив мопед з гори до себе до дому, закотив його у двір, де його в подальшому і виявили працівники поліції. Що конкретно кричали ОСОБА_14 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 ,, обвинувачений не пам`ятає, оскільки був в стані сильного алкогольного сп`яніння, пам`ятає що вони намагалися зупинити мопед та кричали віддай мішки.
Також, показами потерпілої ОСОБА_14 , яка в судовому засіданні показала, що 03.05.2019 року вона разом з ОСОБА_15 отримали зерно на елеваторі, приїхали до її домоволодіння, а мопед з 4 мішками пшениці, які лежали в колясці, залишили біля будинку. Після цього, приблизно о 11 годині до її будинку прибіг ОСОБА_6 , який шукав свою сестру та був дуже збуджений, агресивно настроєний, оскільки знаходився в стані алкогольного сп`яніння, та хотів зайти у двір, однак вона його не пустила. Після цього, ОСОБА_6 розвернувся та каже, що тоді я забираю у вас мопед, що стояв біля двору, та почав його котити. Однак ОСОБА_14 схопила мопед за багажник та не давала ОСОБА_6 його забрати, у зв`язку з чим він кілька разів вдарив її в область голови та плече, від чого вона отримала тілесні ушкодження на голові, плечу та пальці руки. На мопеді також лежали мішки з пшеницею та вона намагалось їх стягнути з мопеду та кричала щоб віддав хоч мішки, а мопед забирай, на що обвинувачений відповів що забере все. ОСОБА_14 намагалась допомогти її донька ОСОБА_17 , постійно обороняючи її та відштовхуючи ОСОБА_6 . Однак обвинувачений будучи сильнішим, подолавши їх опір, сів на мопед, відкотив його, завів та поїхав на ньому в невідомому напрямку. При цьому, ОСОБА_6 виражався нецензуроною лайкою на її адресу та погрожував їй фізичною розправою. Обвинувачений на той час ні про які колеса не згадував та вимог щодо повернення уявного боргу не пред`являв.
Показами потерпілого ОСОБА_15 , який в судовому засіданні підтвердив покази ОСОБА_14 та пояснив, що він на своєму власному мопеді отримав зерно пшениці вагою 200 кг, які знаходились в 4 мішках, загрузив на мопед з коляскою та разом з ОСОБА_14 приїхали до неї додому, а мопед залишили біля двору. Коли він почув крики, вибіг у двір та побачив, що ОСОБА_8 намагається силою забрати мопед з коляскою на якій лежать мішки, а потерпіла ОСОБА_14 не давала йому це зробити, хопалась за багажник мопеда, а ОСОБА_21 з метою подолання її опору наносив їй удари руками. При цьому, ОСОБА_17 намагалась захистити свою матір ОСОБА_14 , однак безрезультатно. Він за цією подією спостерігав з двору домоволодіння, оскільки боявся ОСОБА_6 так як раніше він його бив. Однак дивлячись на те, що ОСОБА_6 б`є жінку, вискочив на двір до мопеда, намагаючись захистити потерпілу, при цьому отримав від ОСОБА_6 удар ногою в ліву руку, від чого утворився синець, та почав кричати ОСОБА_14 , щоб вона припинила чинити опір, хай він забирає все, а вони визовуть поліцію. Після цього, ОСОБА_6 сів на мопед, відкотив його, завів та поїхав на ньому в невідомому напрямку. В подальшому мопед з мішками пшениці був вилучений за місцем проживання ОСОБА_6 . При цьому наголошував, що як він так і ОСОБА_14 просили ОСОБА_6 щоб той віддав мішки з пшеницею, однак обвинувачений відмовив та сказав що забирає все. При цьому, ОСОБА_6 виражався нецензуроною лайкою та погрожував ОСОБА_14 , ОСОБА_17 та йому. Обвинувачений коли забирав мопед, нічого не казав про причини через які він забирає у потерпілого мопед, та про будь-які борги не повідомляв. Мопед належить ОСОБА_15 на праві власності, оскільки він його купив приблизно 7 років тому назад. Обвинувачений знав, що це його мопед та бачив як він заводиться без ключа.
Показами свідка ОСОБА_17 , яка в судовому засіданні показала, що 03.05.2019 року вона перебувала в домоволодінні, почула крики та вибігла на вулицю. Там вона побачила ОСОБА_6 , який кричав, виражався нецензурною лайкою та намагався забрати мопед з коляскою, в якій лежали мішки з пшеницею. В цей час, її мати ОСОБА_14 намагалась завадити цьому та хапалась за багажник мопеда, а ОСОБА_6 намагався подолати її опір і бив її руками по голові та тулубу, у зв`язку з чим вона підбігла до мати та почала її захищати, відштовхуючи обвинуваченого. Дивлячись на те, що ОСОБА_6 не припиняє намагання забрати мопед та б`є ОСОБА_14 , потерпілий ОСОБА_15 крикнив хай обвинувачений забирає все. Після цього ОСОБА_6 сів на мопед, відкотив його, завів та поїхав на ньому в невідомому напрямку. Зазначає, що ОСОБА_14 намагалась також стягнути з мопеда мішки з зерном, однак ОСОБА_6 не давав цього зробити та завдавав їй тілесних ушкоджень. Також, потерпіла просила ОСОБА_6 щоб той віддав мішки з зерном, однак він відмовився. При цьому, ОСОБА_6 виражався нецензуроною лайкою та погрожував їй та ОСОБА_14 .
Цими показами спростовуються твердження обвинуваченого про те, що він забрав мопед у ОСОБА_15 лише для того щоб той повернув раніше вкрадені у нього колеса. Вказані доводи є надуваними та свідчать про намагання обвинуваченого уникнути чи пом`якшити свою відповідальність.
Крім показів обвинуваченого, потерпілих та свідка, вина ОСОБА_6 також підтверджується письмовими доказами.
Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.05.2019 року з якого слідує, що ОСОБА_15 03.05.2019 року о 12 годині звернувся до поліції з заявою про те, що ОСОБА_6 із застосуванням насильства незаконно заволодів належним йому мопедом «Альфа» за адресою: вул. Єсеніна 18, с. Висунськ (т.1 а.п.104).
Протоколом огляду місця події та таблиці до нього від 03.05.2019 року, згідно якого ОСОБА_15 показав місце де відбулося заволодіння транспортним засобом, яке розташовано біля домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.п.105-106).
Документами на транспортний засіб, а саме талоном на мопед, якій знаходиться у ОСОБА_15 , що свідчить про належність та користування мопедом саме ОСОБА_15 (т.1 а.п.107).
Протоколом обшуку від 03.05.2019 року та дослідженим в судовому засіданні відеозаписом обшуку з якого вбачається, що під час обшуку домоволодіння в якому прожив ОСОБА_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , проведеного 03.05.2019 року в період часу з 13.20 хвилин до 14.42 хвилини, були виявлені на території подвір`я та вилучені мопед марки «Дельта» з коляскою та чотирма полімерними мішками білого кольору із зерном, які належали ОСОБА_15 . Вказаний обшук був проведений за участі власника володіння ОСОБА_24 , понятих ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , у невідкладному випадку, на що, ухвалою слідчого судді Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 06.05.2019 року, отримано згоду (т.1 а.п.110, т.2 а.п.64-67).
Постановою від 03.05.2019 року, згідно якої слідчим визнаний речовим доказом мопед марки «Альфа» та 4 мішка із зерном пшениці та розпискою ОСОБА_15 про повернення йому вказаного мопеда та пшениці вагою 200 кг. (т.1 а.п.111-112).
Довідкою ПП ОСОБА_27 від 08.05.2019 року про те, що вартість б/у мопеду «Альфа» станом на 03.05.2019 року становить 5000 грн. (т.1 а.п.157).
Копією накладної №75, на ОСОБА_28 згідно якої, видано два центнера пшениці на суму 1100 грн (т.1 а.п.156).
Повідомленням управління агропромислового розвитку Березнегуватської районної державної адміністрації від 06.05.2019 року згідно якої, середня вартість одного кілограму фуражного зерна пшениці шостого класу станом на 03.05.2019 року становить 4,75 грн. без ПДВ. (т.1 а.п.158).
Висновком судово-медичної експертизи № 31 від 20.05.2019 року згідно якої, у потерпілої ОСОБА_14 наявні тілесні ушкодження у вигляді гематоми в лівій потиличній ділянці голови, забою тканин 5-го пальця лівої кисті, садна на лівому лікті, садна на 3-му пальці правої кістці. Вказані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо, в час, вказаний потерпілою, та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Виходячи з кількості тілесних ушкоджень та їх характеристик, можна сказати, що потерпілій були завдані близько 4-х травматичних дій. В момент отримання вказаних тілесних ушкоджень потерпіла могла як стояти, так і лежати чи сидіти, і нападник по відношенню до неї міг бути розташований спереду чи збоку (як справа, так і зліва). Не виключена можливість утворення садна на лікті та гематоми в потиличній ділянці в результаті падіння з положення стоячи на площину чи на будь-які предмети як самовільного, так і з прискоренням (т.1 а.п.119-120).
Висновком судово-медичної експертизи № 30 від 20.05.2019 року з якою слідує, що у потерпілого ОСОБА_15 наявні тілесні ушкодження у вигляді гематоми на передпліччі лівої руки. Вказане тілесне ушкодження утворилося від дії тупого твердого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо, в час, вказаний потерпілим, та відноситься до легких тілесних ушкоджень. Виходячи з кількості тілесних ушкоджень та їх характеристик, можна сказати, що потерпілому був завданий як мінімум один удар. В момент отримання вказаних тілесних ушкоджень потерпілий міг як стояти, так і лежати чи сидіти, і нападник по відношенню до нього міг бути розташований як спереду, так і позаду, чи збоку. Можливість утворення вказаного забою в результаті падіння з положення стоячи на площину чи на будь-які предмети як самовільного, так і з прискоренням маловірогідна (т.1 а.п.125-126).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 07.05.2019 року та переглянутого в судовому засіданні відеозапису слідує, що потерпілий ОСОБА_15 на місці відтворив дії, обставини подій, механізм спричинення ударів та розповів, де стояв мопед з коляскою в якій лежали мішки з пшеницею - біля домоволодіння ОСОБА_14 , показав як ОСОБА_6 заволодів транспортним засобом, що в цей час робила потерпіла ОСОБА_14 - обвинувачений котив мопед, а потерпіла намагалася зупинити мопед в якому лежали мішки з пшеницею, показав як ОСОБА_6 завдавав удари потерпілій, показав де він в цей час знаходився та за яких обставин отримав удар від обвинуваченого ногою в ліву руку від чого у нього виник синець, а саме коли вискочив на вулицю та намагався захистити ОСОБА_14 від ударів. Розповів, що потерпіла просила та намагалася залишити мішки, на що ОСОБА_29 сказав, що він забирає все. Показав куди ОСОБА_6 покотив мопед, де завів та куди поїхав. Заперечив наявність будь-якого боргу перед ОСОБА_29 . Повідомив, що мопед придбав давно за 3000 грн, однак його на себе не переоформив за браком коштів (т.1 а.п.238-240).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 07.05.2019 року та переглянутого в судовому засіданні відеозапису слідує, що потерпіла ОСОБА_14 на місці відтворила дії, обставини подій, механізм спричинення їй ударів та розповіла, як ОСОБА_6 незаконно заволодів належним ОСОБА_15 мопедом марки «Альфа», розповіла та показала яким чином ОСОБА_6 наносив їй удари по різним частинам тіла, коли вона перешкоджала йому котити мопед. Розказала як ОСОБА_17 та ОСОБА_15 намагалась її захистити від ударів. Повідомила, що намагалась стягнути мішки з пшеницею з мопеду та просила ОСОБА_6 щоб віддав хоч мішки, але він не давав забрати їх та сказав, що все їде з ним. Показала куди ОСОБА_6 покотив мопед, де завів та куди поїхав.( (т.1 а.п.241-243).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 07.05.2019 року та переглянутого в судовому засіданні відеозапису слідує, що свідок ОСОБА_17 на місці відтворила дії, обставини подій, механізм спричинення ударів ОСОБА_14 та показала, де знаходився мопед з коляскою, в якій лежали мішки з пшеницею, розповіла, як ОСОБА_6 незаконно заволодів мопедом належним ОСОБА_15 , як ОСОБА_14 намагалась зупинити мопед та стягнути мішки з мопеду, однак ОСОБА_6 не дав цього зробити та наносив їй удари - приблизно 3 удари в голову, 1 в плече. Показала як з двору вийшов ОСОБА_15 та намагався захистити її мати - ОСОБА_14 , однак ОСОБА_6 припинив побиття коли йому перестали чинити опір. Показала куди ОСОБА_6 покотив мопед, де завів та куди поїхав.(т.1 а.п.244-246).
Вказаними доказами спростовуються твердження захисника та обвинуваченого, що у ОСОБА_6 не було наміру викрасти мішки з зерном, оскільки він їх не бачив та не знав що в них знаходиться.
Крім бажання ОСОБА_6 незаконно заволодіти транспортним засобом, так і його бажання відкрито викрасти вказані мішки з пшеницею, свідчать покази потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та свідка ОСОБА_17 , надані під час досудового розслідування (під час слідчих експериментів), так і в судовому засіданні, які є послідовними та узгоджуються між собою. Так, вони стверджували, що намагалися забрати мішки з пшеницею з мопеду, говорили про це ОСОБА_6 , однак останній будучи повідомленим про наявність в цих мішках пшениці, відмовив їм, сказав що забирає все майно, при цьому застосовував силу, не бажаючи віддавати їх, тобто роблячи все від нього залежне для відкритого заволодіння вказаними мішками з пшеницею.
Про необхідність такої кваліфікації дій обвинуваченого саме за ч.2 ст.186 КК України, також йдеться в роз`ясненнях Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про злочини проти власності від 06.11.2009 року №10, в пункті 5 якої зазначено, що під насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого при грабежі, слід розуміти умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я або незначної втрати працездатності, а також вчинення інших насильницьких дій (завдання удару, побоїв, незаконне позбавлення волі) за умови, що вони не були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння. Такі насильницькі дії, вчинені під час грабежу, повністю охоплюються частиною другою статті 186 КК України.
Твердження захисника, що дії ОСОБА_6 не вірно кваліфіковані за ч.2 ст.289 КК України, оскільки він лише намагався забрати транспортний засіб для того щоб ОСОБА_15 повернув йому колеса, а тому в діях обвинуваченого вбачається самоправство, яке необхідно кваліфікувати за ст.356 КК України, є помилковими та надуманими.
Самоправство, як склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, визначається як цивільно-правовий спір або як перебування майна у загальній спільній власності.
Тобто, оспорюваність правомірності дій особи означає, що інший громадянин вважає дії того, хто вчиняє самоправні дії, незаконними, відкрито не погоджуються з ними, оскаржує їх. Відсутність оспорюваності дій виключає визнання їх кримінальне караним самоправством. Сам факт вчинення самоправства виключає застосування сили та заподіяння умисних тілесних ушкоджень.
Однак враховуючи те, що у ОСОБА_6 були відсутні будь-які права на мопед та мішки з пшеницею, він діючи умисно, безпідставно, з застосуванням сили, спричиняючи тілесні ушкодження, шляхом подолання опору потерпілих, заволодів чужим майном, а саме транспортним засобом - мопедом та мішками з пшеницею, належними ОСОБА_30 , не можуть бути кваліфіковані як самоправство за ст.356 КК України.
Аналогічний висновок зроблено в пункті 15 Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті від 23.12.2005 року №14, в якому роз`яснено, що незаконне заволодіння транспортним засобом (ст. 289 КК України) слід розуміти як умисне, протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі (з місця стоянки чи під час руху) шляхом запуску двигуна, буксирування, завантажування на інший транспортний засіб, примусового відсторонення зазначених осіб від керування, примушування їх до початку чи продовження руху тощо. Таке заволодіння може бути вчинене таємно або відкрито, шляхом обману чи зловживання довірою, із застосуванням насильства або погроз. Цей злочин визнають закінченим з моменту, коли транспортний засіб почав рухатись унаслідок запуску двигуна чи буксирування, а якщо заволодіння відбувається під час руху транспортного засобу, - з моменту встановлення контролю над ним.
Що стосується твердження захисника про те, що матеріали провадження не містять доказів права власності ОСОБА_15 на мопед, то зазначена обставина на кваліфікацію скоєного не впливає.

Крім того, вказана обставина спростовується показаннями наданими в судовому засіданні ОСОБА_15 та під час слідчого експерименту про те, що він придбав цей мопед приблизно 7 років назад за грошові кошти, однак його на себе не переоформив за браком коштів. З того часу постійно ним користується, про що знали жителі села, в тому числі й обвинувачений.
Вказані показі в судовому засіданні підтвердили потерпіла ОСОБА_14 , свідок ОСОБА_31 та сам обвинувачений ОСОБА_6 , який заволодів транспортним засобом з тієї причини, що вважав власником мопеду саме ОСОБА_15 .
При цьому варто звернути увагу на те, що згідно роз`яснень вище наведеного Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14, не має значення у якої особи протиправно вилучають транспортний засіб, чи у власника або законного користувача, головною обставиною є те, що ці дії вчиняються всупереч їх волі.
Щодо наявності будь-яких захворювань у обвинуваченого, то згідно з медичним оглядом №3 від 03.05.2019 року, проведеного лікарем о 15.35 годині, у ОСОБА_6 встановлені психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, гостра інтоксикація (т.1 а.п.131-132).
Згідно висновку судово-психіатричного експерта №350 від 07.08.2019 року, ОСОБА_6 психічним захворюванням у сенсі ч.2 ст. 19 КК України, не страждав і не страждає. Виявляє легку розумову відсталість у ступені легкої дебільності з психопатизацією особистості. У період часу, що відноситься до інкримінованих підозрюваному діянь, у нього не було будь-якого тимчасового хворобливого розладу душевної діяльності, він міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У теперішній час він також може усвідомлювати свої дії і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 не потребує (т.1 а.п.193-198).
Не можуть бути задоволені й доводи захисника про те, що всі протоколи слідчих експериментів проведені за участю потерпілих та свідків, є недопустимими доказами, та не можуть бути доказами по справі.
У зв`язку з цим, суд наголошує, що відповідно до ч.1 ст.89 КПК України, вирішення питання допустимості доказів відбувається під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
В даному кримінальному проваджені досліджені, шляхом оголошення та перегляду в судовому засіданні, протоколи проведення слідчих експериментів за участі потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_17 .
З вказаних протоколів вбачається, що вони проведені в умовах максимально наближених до тих, у яких в минулому відбувалися досліджувані дії, потерпілі та свідки показували місце та обставини за яких сталися ці події, характер та механізм нанесення тілесних ушкоджень. Вони є послідовними та повністю узгоджуються з їх показами наданими в судовому засіданні.
Отже, оцінюючи наведені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вищезазначені протоколи слідчих експериментів відповідають вимогам кримінального процесуального закону, зокрема статей 85-87, 95 та 104, 105 КПК, а саму слідчу дію проведено за правилами, передбаченими ст. 240 КПК України.
Крім того, при наданні оцінки наведеним протоколам проведення слідчих експериментів, суд враховує правову позицію, висловлену Верховним судом України у постанові від 23 січня 2020 року у справі № 233/2346/17, а саме: «Беручи до уваги, що документи, до яких належать і протоколи проведення слідчих експериментів, є самостійними джерелами доказів, суд першої інстанції правильно послався у своєму вироку на дані, які містяться у вказаних вище протоколах, як на доказ винуватості. Слід зазначити, що під час цих слідчих дій засуджений та потерпіла не просто дали показання слідчому, а на місці вчинення злочину відтворили його обстановку та події. Тому немає підстав вважати зазначені протоколи слідчих дій недопустимими доказами внаслідок порушення вимог ст. 95 КПК»
У постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 405/5481/16-к Верховний суд України навів більш розгорнуте обґрунтування допустимості протоколу слідчого експерименту: «У частині посилання захисника на недопустимість протоколу слідчого експерименту на підставі ч. 4 ст. 95 КПК, Суд зауважує, що положення цієї норми слід тлумачити в системному зв`язку з ч. 1 ст. 95 КПК, яка указує, що розуміється під показаннями в цій статті - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження. Тому в розумінні положень ст. 95 КПК, протокол слідчого експерименту не може бути автоматично визнаний недопустимим, а навпаки він може вважатися доказом в силу ст. 84 та п. 3 ч. 2 ст. 99 КПК».
Крім того, об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду України в своїй постанові від 14.09.2020 року справа №740/3597/17 зробила наступні висновки, що показання підозрюваного в будь-якому випадку не можуть бути судовим доказом, у той час як протоколи слідчих (розшукових) дій після їх оцінки судом із точки зору належності, допустимості і достовірності набувають значення судового доказу. Буквальне тлумачення змісту ст.23 КПК у системному зв`язку з нормами, викладеними в статтях 83, 84, 93, 95, 240 цього Кодексу, з урахуванням практики ЄСПЛ (ч.5 ст.9 КПК) не містить підстав для висновку про недопустимість як доказу протоколу слідчого експерименту за умови дотримання судами України законодавчо визначеного порядку проведення такої слідчої дії з огляду на критерії ЄСПЛ щодо забезпечення справедливості кримінального провадження в цілому, що по своїй суті є проходженням «тесту допустимості показань у широкому змісті цього поняття».
Суд, по закінченні з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, поставив на обговорення питання чи бажають сторони доповнити судовий розгляд та чим саме. Будь-яких клопотань щодо доповнення судового розгляду від учасників судового провадження не надійшло.
Таким чином, слід зазначити, що судом в межах повноважень, визначених ч.3 ст.26 КПК України, були створені всі необхідні умови та вжиті всі можливі заходи для реалізації стороною обвинувачення та захисту своїх процесуальних прав, в тому числі права відстоювати свою правову позицію і надавати докази на її обґрунтування та для повного і об`єктивного з`ясування обставин на підстав наданих сторонами доказів.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Аналізуючи досліджені докази, суд приходить до наступного.
Наведені у вироку докази є належними, допустимими, достовірними, узгоджуються між собою, є послідовними та достатніми для доведення винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень.
Таким чином, обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень знайшло своє підтвердження у ході судового розгляду сукупністю досліджених доказів, а тому суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч.1 ст. 296 КК України, хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю; ч. 2 ст. 289 КК України, незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та з погрозою застосування такого насильства; ч.2 ст.186 КК України, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та погрозою застосування такого насильства.
При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд виходить з наступних обставин.
Згідно роз`яснень, які містяться в п.2, 10 Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання №7 від 24.10.2003 року, суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на грунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
У разі засудження особи за злочин, вчинений у період іспитового строку за попереднім вироком, визначеним у порядку статей 75, 79, 104 КК, та призначення покарання, яке згідно з частиною 3 статті 72 КК за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд, незважаючи на це, має застосувати вимоги статті 71 КК і визначити за сукупністю вироків таке остаточне покарання, яке має бути більшим як від покарання, призначеного за новий злочин, так і від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він за місцем проживання характеризується негативно, схильний до вживання алкоголю, під впливом якого порушує громадський порядок, за що неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, а також здійснює насильство в сім`ї, веде антигромадський спосіб життя, на його поведінку скаржаться мешканці села, він не працює, не одружений, утриманців немає, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, вчинив нові кримінальні правопорушення менше ніж через місяць після його засудження вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 04.04.2019 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого за ст.67 КК України, суд визнає вчинення кримінальних правопорушень в стані алкогольного сп`яніння.
Обставини, що пом`якшують покарання за ст.66 КК України, відсутні.
При призначенні покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, два з яких відноситься до тяжких, вчинені умисно, обставини, мотиви та наслідки її вчинення, досудову доповідь органу з питань пробації про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а саме позбавлення чи обмеження волі, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючих покарання обставин.
Суд вважає, що даний вид основного покарання в виді позбавлення волі стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , буде необхідним та достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідно до ст.65 КК України.
При призначенні покарання, суд не знаходить підстав для призначення покарання обвинуваченому із застосуванням вимог ст.69 КК України.
При призначені ОСОБА_6 додаткового покарання у виді конфіскації майна, передбаченої частиною 2 статті289 КК України, суд зазначає, що матеріали кримінального провадження не містять доказів вчинення вказаного кримінального правопорушення з корисливих мотивів, а тому вважає, що відсутня необхідність призначення обвинуваченому додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.
Таким чином, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання, на підставі ч.1 ст.70 та ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань, а остаточне покарання, на підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до даного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 04.04.2019 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення експертизи у сумі 2929,92 грн.
Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому статтею 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлявся.
Керуючись статтями 370, 371, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.289, ч.1 ст.296 КК України та призначити йому покарання:
- за ч.1 ст.296 КК- у виді арешту строком на 2 місяці;
- за ч.2 ст.289 КК - у виді позбавлення волі строком на 5 років;
- за ч.2 ст.186 КК - у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ч.1 ст.70 та ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, визначити остаточне покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі строком на 5 років 5 місяців.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до даного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 04.04.2019 року, та остаточно призначити покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі строком на 6 років.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 залишити попередній - тримання під вартою.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту набрання вироком законної сили, зарахувавши, на підставі ч.5 ст.72 КК України, у строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення з 03.05.2019 року до дня набрання вироком законної сили із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави процесуальні витрати у кримінальному проваджені на залучення експерта для проведення експертизи у сумі 2929,92 грн
Речовий доказ: мопед марки «Альфа», шасі номер НОМЕР_1 , та 4 мішка із зерном пшениці - залишити власнику ОСОБА_15 .
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору, а інші учасники судового провадження вправі отримати копію вироку в суді.
Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Березнегуватський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_1