КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЙІЙНИЙ СУД
в и р о к

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_5 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 02 квітня 2020 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференцзв`язку з Київським СІЗО),

в с т а н о в и л а :

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 02 квітня 2020 року
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 12.09.2000 вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч.2 ст. 229-6 КК України(в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців;
2) 19.03.2002 вироком Солом`янського районного суду м. Києва за ч.3 ст.185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 7 місяців;

3) 06.06.2002 вироком Солом`янського районного суду м. Києва за ч.3 ст.185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 5 місяців;

4) 29.08.2007 вироком Солом`янського районного суду м. Києва за ч.1 ст.263; ч.2 ст.185; ч.3 ст.185; ст. ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

5) 17.06.2013 вироком Святошинського районного суду м. Києва від за ч.1 ст. 309, ст. 71 КК України, який скасовано в частині покарання вироком Апеляційного суду м. Києва від 11.12.2013, та постановлено новий вирок, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;
визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді арешту на строк 3 місяці.

Згідно з вироком суду 15 травня 2018 року близько 13 год. 20 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Чорновола, 12, повторно, таємно викрав мобільний телефон, належний ОСОБА_9 , спричинивши останній майнову шкоду, при таких обставинах.

Так, 15 травня 2018 року близько 13 год. 20 хв., ОСОБА_6 , прибув за адресою: м. Київ, вул. Чорновола, 12 разом із ОСОБА_9 , якій допомагав нести сумку із поштовою кореспонденцією, під час розносу листівок.

В той час, коли ОСОБА_10 відійшла, та залишила йому поштову сумку із власним мобільним телефоном, ОСОБА_6 , перебуваючи на першому поверсі бізнес-центру «Лека», розташованому за адресою: м. Київ, вул. Чорновола, 12, маючи протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, повторно, викрав із сумки з поштою мобільний телефон «Nokia 530 Lumia» сірого кольору ІМЕІ1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартістю 1549 грн. із карткою пам`яті Goodram Mikro SD 8Gb, вартістю 109 грн. та універсальною захисною плівкою, вартістю 49 грн., після чого, з місця кримінального правопорушення із викраденим зник, та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив майнову шкоду потерпілій ОСОБА_9 на загальну суму 1707 грн.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 02 квітня 2020 року в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність на невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі.
Апелянт вважає, що судом у вироку не надано належної і достатньої правової оцінки підвищеному рівню суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та його особі.
Суд, призначаючи ОСОБА_6 найменш суворе покарання, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України не врахував того, що обвинувачений явно схильний до вчинення корисливих злочинів проти власності, будучи раніше неодноразово судимим до позбавлення волі за крадіжки, після реального відбування покарання, протягом незначного проміжку часу, повторно вчинив аналогічні злочини.
Вказане, на думку прокурора, свідчить про явну зухвалість, не виправність та підвищену суспільну небезпеку особи обвинуваченого та його подальше бажання вести злочинний спосіб життя, а також те, що раніше застосовані до обвинуваченого досить суворі заходи кримінальної репресії не були достатніми і не змогли сприяти перевихованню обвинуваченого.
Про підвищений рівень суспільної небезпеки особи обвинуваченого, його небажання ставати на шлях виправлення та прагнення вести злочинний спосіб життя, свідчить, на думку прокурора, незначний проміжок часу, що минув від часу звільнення з місць позбавлення волі до вчинення нового корисливого злочину проти власності.
Покарання у виді арешту у розмірі 3 місяців, на думку прокурора, не забезпечить досягнення цілей, визначених у ст. 65 КК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши дані про особу обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, заслухавши виступи учасників судового розгляду в судових дебатах та останнє слово обвинуваченого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 185 КК України в апеляції прокурора не заперечуються.

Санкцією ч. 2 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Обираючи ОСОБА_6 покарання у виді арешту, суд першої інстанції послався на те, що обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості, є неодноразово судимим, не працює, є інвалідом третьої групи, проживає у цивільному шлюбі, у якому виховує дитину, по місцю проживання характеризується посередньо, а також врахував обставину, що пом`якшує покарання - з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, пославшись на дані про особу обвинуваченого, не врахував змісту обставин, які підлягають врахуванню при обранні виду та розміру покарання.
Зокрема, судом не враховано, що ОСОБА_6 має п`ять непогашених судимостей, у тому числі, і за вчинення корисливих злочинів проти власності, відбував покарання у місцях позбавлення волі, звільнився з місць позбавлення волі 05 липня 2017 року, а 15 травня 2018 року вчинив новий умисний корисливий злочин.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
З урахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 щодо його судимостей та нетривалого часу, який пройшов від моменту звільнення обвинуваченого з місць позбавлення волі до вчинення нового умисного корисливого злочину проти власності, колегія суддів вважає, що покарання у виді арешту не може бути необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження нових злочинів.

Виходячи з наведеного, вирок суду щодо ОСОБА_6 в частині призначення покарання слід скасувати та постановити новий вирок.

При призначенні ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого, який є неодноразово судимим, у тому числі, і за корисливі злочини проти власності, вчинив злочин протягом нетривалого часу після відбування чергового покарання у виді позбавлення волі, за місцем проживання характеризується посередньо, є інвалідом третьої групи, проживає у цивільному шлюбі, обставину, що пом`якшує покарання - з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, і вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів необхідним й достатнім буде покарання у виді позбавлення волі, але не у такому розмірі, як прохав в апеляції прокурор.
Строку відбування покарання ОСОБА_6 необхідно обраховувати з моменту його затримання, зарахувавши до строку покарання час перебування під вартою, починаючи з 18.02.2020ю

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

з а с у д и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 02 квітня 2020 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, скасувати в частині призначеного покарання.

Постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді одного року позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 18 лютого 2020 року, зарахувавши до строку покарання час перебуванні під вартою з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Касаційна скарга на вирок апеляційного суду може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_11 ОСОБА_3

[1] Справа 11-кп/824/2395/2020

Доповідач ОСОБА_1
Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_12