Справа № 308/9534/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання заступника начальника слідчого відділення Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ужгород, Закарпатської області, українця, громадянина України, не працюючого, раніше не судимого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України

про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В:

З клопотання та доданих документів вбачається, що Ужгородським РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000986 від 01.09.2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.307 КК України.

Згідно клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 01 жовтня 2020 року уповноваженими особами Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області на підставі постанови про контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 07 вересня 2020 року проведено контроль за вчиненням злочину у вигляді оперативної закупки психотропної речовини метамфетаміну у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без затримання особи. У ході проведення вищевказаної оперативної закупки 01 жовтня 2020 року близько 14 години 55 хвилин, перебуваючи на АЗС «Окко», що розташовується по вулиці П. Карпатського, що в селі Минай, Ужгородського району, Закарпатської області, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, діючи всупереч положенням ч. 3 ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», відповідно до якої, серед іншого, діяльність з обігу психотропних речовин, включених до таблиці II Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770, здійснюється суб`єктами господарювання за наявності в них ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності, тобто діючи незаконно, реалізовуючи заздалегідь обдуманий умисел, спрямований на незаконний збут психотропних речовин, обіг яких обмежений на території України, отримав від ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , грошові кошти в сумі 550,00 гривень, як оплату за обумовлену психотропну речовину метамфетамін, після чого, поклавши зазначені вище кошти до кишені, надав ОСОБА_6 один згорток металевої фольги, сріблястого кольору з кристалічною речовиною, білого кольору, масою у перерахунку на метамфетамін основу 0,0351 грама, тобто збув психотропну речовину.

Як вбачається з клопотання та доданих матеріалів, 06.10.2020 ОСОБА_6 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України. Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 03.09.2020; висновком експерта № 6/709 від 05.10.2020; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 05.10.2020; протоколом медичн7ого освідчення для встановлення факту вживання алкоголя та стану сп`яніння від 05.10.2020; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 05.10.2020.

Обгрунтовуючи заявлене клопотання слідчий зазначає, що органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які підтверджують існування окремих ризиків, передбачених статтею ст. 177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний ОСОБА_6 з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків ; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Існування зазначених ризиків підтверджується встановленими фактичними обставинами кримінального правопорушення. Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, офіційно ніде не працює, не одружений, його майновий стан є незадовільним. У даному випадку ініціювання перед слідчим суддею питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стало наслідком ретельного дослідження обставин кримінального правопорушення, його тяжкості, а також особи підозрюваного. Висновки сторони обвинувачення, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим кримінальним процесуальним законом є не припущенням, а об`єктивною дійсністю. З цих підстав більше м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава не зможуть запобігти ризикам, визначеним ч. 2 ст. 177 КК України. А тому на підставі вищенаведеного слідчий просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні встановлено, що клопотання про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, разом з матеріалами клопотання, вручено підозрюваному та його захиснику вчасно.

У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, просили таке задовольнити, враховуючи те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років, офіційно ніде не працює, не одружений, його майновий стан є незадовільним, у зв`язку з чим наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 з метою уникнення кримінальної відповідальності буде переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів, не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам, з огляду на вищезазначені обставини.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 пояснив, що не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Просив суд обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме, цілодобовий домашній арешт.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечила проти внесеного клопотання, зазначивши, що її підзахисний не має наміру ухилятися від органу досудового розслідування чи суду чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, має постійне місце проживання, раніше не судимий, проживає з матір`ю та двома братами та допомагає їй утримувати сім`ю підробляючи на сезонних роботах, оскільки батько помер декілька років тому. Зазначені ризики прокурором не доведені, а запобіжний захід у виді тримання під вартою є надто суворим щодо ОСОБА_6 , оскільки такий раніше не судимий, і стороною обвинувачення не доведено, що інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного. Просила слідчого суддю обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши думку прокурора, який підтримав внесене клопотання, пояснення слідчого про обставини справи, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника, слідчий суддя приходить до наступного.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Крім того, згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків передбачених ч.5 ст. 176 КПК України.
Відповідно п.3 абз.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" від 25.04.2003 року №4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.
У пункті 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.
Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.
Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25 квітня 2003 року "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" розглядаючи подання, суддя з`ясовує, чи є підозра у вчиненні особою злочину або обвинувачення останньої обґрунтованими, тобто чи є в розпорядженні органу дізнання, слідчого встановлені у визначеному законом порядку достатні дані, що свідчать про наявність ознак злочину, вчиненого саме цією особою (ними можуть бути заяви й повідомлення про злочин, явка з повинною, документи, складені за результатами оперативно-розшукової діяльності, протоколи слідчих дій, висновки експертиз тощо).
У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп/2003 тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а тільки враховується поряд з іншими обставинами, передбаченими відповідними статтями КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання раніше не судимий, неофіційно підробляє виконанням сезонних робіт.

Відповідно до п. "с" ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Стаття 29 Конституції України регламентує право кожної людини на свободу та особисту недоторканність. Заарештовувати або тримати під вартою особу можна лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
При розгляді питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд бере до уваги також практику Європейського суду з прав людини, зокрема приписи, викладені у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», (п. 80) відповідно до якого при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обовязково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів», а також у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України»(п. 29) відповідно до якого Європейський суд прийшов до висновку, що тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обгрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м"якого запобіжного заходу.
Згідно п. 62 рішення «Боротюк проти України» Європейський суд з прав людини в частині правозастосування ст. 5 Конвенції зазначив: «При цьому існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними». У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів. До аналогічних висновків Європейський суд з прав людини прийшов у рішеннях «Смірнова проти Росії», «Вренчев проти Сербії».
Обґрунтування неможливості запобігти ризикам, шляхом застосування більш мяких запобіжних заходів, повинна бути обумовлена достатніми даними. Достатні дані при цьому повинні бути не уявними або ж припустимими, а конкретними, визначеними, необхідними, підтвердженими відповідними доказами.
Проте, у клопотанні слідчим не обґрунтовано та ході розгляду клопотання не доведено того, що застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_6 буде недостатнім для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні. При цьому єдиним обґрунтуванням неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу сторона обвинувачення вказує тяжкість вчиненого злочину.
В той же час, як встановлено в ході розгляду клопотання ОСОБА_6 має постійне місце проживання, проживає з матір`ю та двома братами, підробляє виконанням сезонних робіт та допомагає матері матеріально, оскільки батько помер, що свідчить про наявність стримуючих чинників, які здатні зменшити вказані стороною обвинувачення ризики.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського Суду з прав людини, суд повинен також врахувати дані щодо особи підозрюваного, а саме позитивну характеристику підозрюваного, відсутність даних про притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні даного злочину за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м"які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесувальних обов"язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання найбільш суворої міри запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.
За таких обставин, враховуючи, що прокурором та слідчим доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд вважає, що в задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити та вважає за потрібне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 більш м"який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, який не є виключним за своєю суворістю, проте який за своїм характером обмежить можливість підозрюваного вільно пересуватися та контактувати з суспільством та забезпечить дотримання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних обов`язків під час досудового розслідування та подальшого судового розгляду кримінального провадження, а також зможе забезпечити запобігання можливим ризикам, які передбаченні ч.1 ст. 177 КПК України, на які посилався слідчий в заявленому клопотанні.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання заступника начальника слідчого відділення Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого прокурором про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Застосувати щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ужгород, Закарпатської області, українця, громадянина України, не працюючого, раніше не судимого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із застосуванням електронних засобів контролю, та заборонити залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 - без дозволу слідчого, прокурора або суду - цілодобово.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Строк дії ухвали про тримання під домашнім арештом по 02 грудня 2020 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов"язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в"їзд в Україну.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_6 .

Контроль за виконанням обраного запобіжного заходу доручити начальнику Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1