ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3392/20 Справа № 336/5497/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_9 ,

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

представника потерпілих ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в м. Дніпрі апеляційну скаргу адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 30 вересня 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Московей, Кагульського району, Молдова, українка, громадянка України, маючої незакінчену вищу освіту, пенсіонерка за вислугою років, незаміжня, маючої на утриманні малолітню дитину, зареєстрованої та мешкаючою за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.2 ч.2 ст.115 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Вказаною ухвалою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.2 ч.2 ст.115 КК України строком на 60 днів, до 29 листопада 2020 року включно.

Суд першої інстанції дійшов до висновку, що заявлені в клопотанні прокурора ризики втечі обвинуваченої, можливості незаконно впливу на потерпілих та свідків, навіть після завершення досудового розслідування не зменшилися та продовжують існувати.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 просять ухвалу суду в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати та постановити нову, якою обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
На думку адвокатів, при постановлені оскаржуваної ухвали судом не було дотримано вимог кримінально процесуального закону, остільки суд в ухвалі не наводить жодного доказу на підтвердження зазначених ризиків. Вважають, що суд формально дійшов висновку щодо доведеності зазначених в клопотанні прокурора ризиків.
Позиція учасників апеляційного перегляду.
В апеляційному суді адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 та сама ОСОБА_9 , підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.
Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та їх представник ОСОБА_12 просили ухвалу суду залишити без змін, як законну та вмотивовану, а апеляційну скаргу без задоволення.
Прокурор в апеляційному суді заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення суду залишити без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
За вимогами ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно із ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_9 , належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону при розгляді питання щодо продовження строку тримання під вартою.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 , суд першої інстанції належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченої під вартою.
Колегія суддів вважає, що ризики, які враховувались судом при обранні обвинуваченій ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, доведені і продовжують існувати, оскільки заявлені ризики втечі обвинуваченої, можливості незаконно впливу на потерпілих та свідків, навіть після завершення досудового розслідування не зменшилися та продовжують існувати. Тому, більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України прокурором у клопотанні, доведені ним у судовому засіданні не зменшились і підтверджуються матеріалами провадження. Вказані ризики є реальними, і їм не можливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_9 будь-якого іншого запобіжного заходу. Інші запобіжні заходи не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщенням обвинуваченої, не можуть їм запобігти.
Продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченої під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру скоєного, що інкримінується обвинуваченій, та більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченої, а тому продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
Були суду відомі і дані щодо сімейного стану обвинуваченої, та стану її здоров`я, що не перешкоджає триманню під вартою ОСОБА_9 .
Що стосується доводів скарги про недоведеність винуватості ОСОБА_9 , то вони задоволенню не підлягають, остільки вказане є послідуючими завданнями кримінального провадження під час розгляду провадження по суті.
Апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, акцентуючи увагу на тому, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Європейський Суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченої ОСОБА_9 під вартою.
Ухвала за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним зазначену апеляційну скаргу адвокатів залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції, - без змін.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 30 вересня 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
_____________ ____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4