ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/470/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»),

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2020 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, неодруженого, маючого середньо - спеціальну освіту, працюючого на посаді електрика ТОВ «Євробуд», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12 лютого 2021 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2020 року було задоволено клопотання прокурора та обрано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12 лютого 2021 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обрана обвинуваченому ОСОБА_7 з урахуванням тяжкості інкримінованого йому злочину, віку та стану його здоров`я, а також у зв`язку із наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною, необґрунтованою та такою, що прийнята судом без урахування особи обвинуваченого.

В обґрунтування своєї скарги, апелянт вказує на те, що жодний ризик, передбачений ст. 177 КПК України прокурором не був підтверджений для того, щоб обирати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має стійкі соціальні зв`язки, є співвласником квартири, переніс тяжке захворювання, тривалий час лікувався стаціонарно у лікарні, а тому ризик переховування від правосуддя стороною обвинувачення необґрунтований та не підтверджений.

Крім того, захисник вказує на те, що сторона обвинувачення не довела ризик впливу на потерпілого або свідків, оскільки ставлення обвинуваченого ОСОБА_7 до скоєного кримінального правопорушення, його визнання вини, активного сприяння розкриттю злочину, добровільної участі у всіх слідчих діях судом першої інстанції не взято до уваги.

Також, апелянт зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 жодного разу не притягувався до відповідальності, не є судимим або соціально небезпечною людиною, а тому не доведено ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Захисник вказує, що висновок прокурора щодо перешкод з боку обвинуваченого у кримінальному провадження взагалі не був вмотивований, оскільки не зазначено, у чому саме може полягати таке перешкоджання і не має підтвердження цієї тези, при цьому досудове розслідування закінчено, а доказова база зібрана стороною обвинувачення.

Крім того, захисник просить апеляційний суд врахувати, що родина обвинуваченого є благополучною, рідні згодні підтримувати його та утримувати у разі знаходження останнього на цілодобовому домашньому арешті та зобов`язуються у разі потреби за першою вимогою забезпечити явку обвинуваченого до суду або органу досудового розслідування.

Також апелянт зазначає, що обвинувачений на обліках у спеціалізованих нарко та психо установах не перебуває, служив в Радянський армії, був командиром відділення оперативних тактичних ракет воєнної частини НОМЕР_1 , має відзнаки, працював до хвороби електриком на ТОВ «Інжинірінг Проект Груп», має позитивні характеристики, які надані сусідами, що знають родину багато років.

Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із покладанням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 підтримала подану нею апеляційну скаргу, просила її задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалась також на те, що дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України невірно. Вважає, що органом досудового розслідування було безпідставно залишено по за увагою, що обвинувачений захищався від потерпілого, а тому наніс йому один удар в область брючної порожнини. Вказує, що підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не має.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав подану його захисником апеляційну скаргу, без надання доповнень.

Прокурор у судовому засіданні апеляційного суду просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, зазначивши, що рішення суду першої інстанції обґрунтоване, а кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 є предметом перевірки під час розгляду провадження по суті. Крім того, зазначив, що потерпілий вже був виписаний з лікарні.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, його захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (справа «Боротюк проти України», п. 61).

У п. 62 зазначеного рішення ЄСПЛ вказав, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними». У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Отже, наявність підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою має бути ретельно перевірено, суд повинний зазначити конкретні, а не абстрактні підстави для тримання особи під вартою, розглянути можливість застосування альтернативного запобіжного заходу.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції не дотримався вище наведених вимог.

Так, суд визнав існування зазначених прокурором ризиків, виключно виходячи із тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 та тяжкістю покарання, що йому загрожує, що є неприпустимим за наведених вище підстав, а також, незважаючи на наявність мотивованого клопотання захисника про зміну запобіжного заходу, не навів жодних переконливих мотивів щодо неможливості застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

За наведеного рішення суду першої інстанції не можна визнати законним і обґрунтованим, а тому ухвала суду підлягає скасуванню.

Розглядаючи доводи прокурора в обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позиція прокурора зводилася до існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (а.с. 25-29).

Зокрема тяжкістю можливого покарання прокурор обґрунтовує ризик переховування.

Як зазначалося вище, тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою.

При цьому ОСОБА_7 обвинувачується у незакінченому замаху на вчинення особливо тяжкого злочину.

Покладення ж на обвинуваченого обов`язку заборони цілодобово залишати житло, якого він є співвласником також істотно зменшують ризик переховування.

Ризик знищення, приховування або спотворення будь-яких із речей, які мають суттєве значення для встановлення обставин кримінального правопорушення також є необґрунтованим, оскільки досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні закінчено, проведені усі слідчі дії та обвинувальний акт передано до суду.

Ризик впливу на свідків та потерпілого також може бути усунений шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, з покладанням відповідної заборони спілкуватися із зазначеними особами.

Крім того, підстави вважати, що існує ризик вчинення іншого кримінального провадження чи продовження кримінального правопорушення також відсутні, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий та має стійкі соціальні зв`язки.

Зваживши всі обставини у їх сукупності, дані про особу обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку, що запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 можливо шляхом застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який просить застосувати сторона захисту.

Застосування домашнього арешту за адресою місця реєстрації та проживання ОСОБА_7 ( АДРЕСА_1 ), із забороною обвинуваченому залишати житло цілодобово, є достатнім для запобігання встановленим ризикам, у тому числі можливості впливу на потерпілих та свідків.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2020 року, якою обрано у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12 лютого 2021 року включно, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у цьому кримінальному провадженні;
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон;
Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому перебуває останній, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.
Термін дії цілодобового домашнього арешту та обов`язків, покладених судом, визначити в межах дії запобіжного заходу, тобто до 11 лютого 2021 року включно.

У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 КПК. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту підлягає виконанню після її проголошення.

Копію ухвали надіслати начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» для виконання в частині звільнення ОСОБА_7 з-під варти.

Ухвалу передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_7 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4