Справа № 720/24/20
Провадження № 1-кп/720/49/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6

представника потерпілих ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця кримінальне провадження № 0000352 від 03 вересня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, молдована, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

02 вересня 2019 року близько 22 години 32 хвилини ОСОБА_8 керуючи автомобілем марки «Audi A4», державний номерний знак НОМЕР_1 рухався на автомобільній дорозі Н-03 сполученням «Житомир-Чернівці» поза населеним пунктом, в адміністративно-територіальних межах с. Строїнці Новоселицького району Чернівецької області зі сторони м. Чернівці в напрямку м. Хотин Чернівецької області на швидкості 90,4 км/год., що перевищує допустиму швидкість поза населеним пунктом, згідно водійського стажу водія.

Проїжджаючи 343 км + 850 м вказаної автодороги, водій ОСОБА_8 , в порушення п.п. 1.5, 2.3 (б,д), 12.2, 12.3 та 12.6 (б) Правил дорожнього руху України, проявив неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість у своїх діях, при виборі швидкості руху, неправильно застосувавши прийоми керування транспортним засобом, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , яка перетинала проїзну частину дороги у невстановленому для цього місці. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження, від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 померла.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 286 ч. 2 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть ОСОБА_9 ..
Обвинувачений ОСОБА_8 винним себе визнав повністю і показав, що вночі 02 вересня 2019 року приблизно о 22 годині, він керуючи автомобілем марки «Audi A4», державний номерний знак НОМЕР_1 повертався до себе додому в с. Малинівка Новоселицького району. Рухаючись по крайній лівій смузі зі сторони м. Чернівці на швидкості більше 75 км/год він скоїв наїзд на жінку, яка переходила проїзну частину дороги приблизно за 20 метрів від пішохідного переходу. Оскільки, ОСОБА_9 переходила дорогу у невстановленому для цього місці, вибігши при цьому спереду припаркованого на узбіччі автомобіля, то він вчасно не побачив її та не встиг зупинити автомобіль, в результаті чого допустив наїзд на пішохода, яка внаслідок отриманих травм померла. Після ДТП проїхав ще приблизно 100-150 метрів, після чого здійснивши розворот, повернувся до місця де сталася вказана подія. У вчиненому розкаявся та відшкодував потерпілим моральну шкоду.

Потерпілий ОСОБА_5 показав суду, що він є рідним братом померлої ОСОБА_9 02 вересня 2019 року він зустрів свою сестру поблизу села Коровія Глибоцького району Чернівецької області, яка повернулася із заробітків з республіки Італія. По дорозі додому в напрямку Кельменецького району вони вирішили зупинитися на «Пиріжках», що знаходяться біля кафе «Вулик», тому що вони працюють цілодобово. У зв`язку із відсутністю місця для паркування, він прийняв рішення зупинитись на узбіччі дороги з крайньої правої сторони неподалік електроопори. Вони разом вийшли з автомобіля та ОСОБА_9 направилась до туалету, який розташований на протилежній стороні дороги. В цей час він знаходився біля багажного відділення свого автомобіля, ОСОБА_9 переходила дорогу у невстановленому для цього місці, оскільки безпосередньо на пішохідному переході був припаркований інший автомобіль. Коли ОСОБА_9 почала переходити дорогу, він побачив дальнє світло фар та автомобіль, який рухався з великою швидкістю, водій не зменшивши швидкості здійснив наїзд на ОСОБА_9 , яка від удару перелетіла через кришу автомобіля. Сам водій після наїзду не зупинився і приблизно через 5 хвилин повернувся на місце де сталася подія. Від отриманих травм його сестра померла. Претензій до обвинуваченого не має, оскільки він відшкодував моральну шкоду, а тому відмовився від цивільного позову та просив не позбавляти волі обвинуваченого. Одночасно заявив, що буде позиватися до страхової компанії.

Потерпілий ОСОБА_6 показав суду, що він є сином померлої ОСОБА_9 .. 02 вересня 2019 року йому зателефонував ОСОБА_5 та повідомив про те, що на ОСОБА_9 скоїли наїзд та остання від отриманих травм померла. У зв`язку із чим, він відпросився з роботи, оскільки працює та проживає в м. Київ та негайно виїхав додому в с. Нелипівці Кельменецького району. Обставини пригоди йому невідомі, оскільки він не став очевидцем події. Претензій до обвинуваченого не має, оскільки останній відшкодував моральну шкоду, а тому відмовився від цивільного позову та просив не позбавляти волі обвинуваченого. При цьому заявив, що буде позиватися до страхової компанії.

Враховуючи, що обвинувачений свою вину визнав повністю, суд з урахуванням думки учасників судового розгляду в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України вважає недоцільним дослідження інших доказів про вищевказані обставини справи, оскільки такі обставини ніким не оспорюються.

Суд, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, вважає, що вина обвинуваченого у порушенні 02 вересня 2019 року п.п. 1.5, 2.3 (б,д), 12.2, 12.3 та 12.6 (б) Правил дорожнього руху, що спричинило смерть ОСОБА_9 повністю доведена та його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ст. 286 ч. 2 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерплої.

При вирішенні питання про призначення покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, дані про винну особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд враховує ступень тяжкості злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, який хоча і є необережним, однак відноситься до категорії тяжких та за його вчинення, передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років; суспільну небезпеку вчинених обвинуваченим протиправних дій, які виразились у прояві неуважності до дорожньої обстановки та самовпевненості у своїх діях, не обрання безпечної швидкості руху, наслідком яких стало загибель ОСОБА_9 ..

В той же час, суд враховує поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, який розкаявся та відшкодував потерпілим моральну шкоду, в результаті чого потерпілі заявили в суді, що не мають претензій до обвинуваченого.

Суд приймає до уваги, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення у молодому віці, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого добровільне відшкодування шкоди, активне сприяння розкриттю злочину та його щире каяття, яке виразилось у тому, що він повністю визнав свою вину та щиро жалкує про скоєння ним злочину, засуджує свою протиправну поведінку та в процесі судового розгляду справи дав правдиві показання, які посприяли органам правосуддя встановити істину по справі.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд виходить з того, що у відповідності до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" при призначенні покарання за ст. 286 КК України суд має врахувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, особу винного, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Слід зазначити, що призначене судом покарання має відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливати з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року.

В статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З досудової доповіді органу пробації від 19 березня 2020 року, складеної в порядку ст. 314-1 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, вбачається, що імовірність вчинення обвинуваченим повторного правопорушення низька. Зважаючи на поведінку обвинуваченого, його спосіб життя, морально-духовний стан, уповноважений орган пробації вважає доцільним виправлення обвинуваченого без позбавлення волі із застосуванням випробування.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений є особою молодого віку, вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, у вчиненому щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував завдану шкоду, із урахуванням думки сторони обвинувачення та потерпілих, які просили не позбавляти волі обвинуваченого, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому міру покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, у виді позбавлення волі та звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Зважаючи на тяжкі непоправні наслідки в результаті порушення обвинуваченим правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть особи, суд вважає за необхідне призначити йому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Підстав для застосування вимог ст.69 КК України судом не встановлено.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений відшкодував потерпілим моральну шкоду, суд вважає за необхідне прийняти відмову потерпілих від цивільних позовів та провадження в частині цивільних позовів закрити.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України. Оскільки, потерпілі не мають претензій до обвинуваченого, автомобіль марки «Audi A4», державний номерний знак НОМЕР_1 , слід повернути власнику ОСОБА_8 , знявши з нього арешт накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 вересня 2019 року.

Наявні судові витрати по справі відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню в дохід держави з обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Прийняти відмову потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 від цивільних позовів до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та провадження по цивільних позовах закрити.

Речові докази по справі:

- автомобіль марки «Audi A4», державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні в Новоселицькому ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області, після набрання вироком законної сили, повернути власнику або законному володільцю, знявши з нього арешт накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 вересня 2019 року;

- DVD-R диск фірми виробника «PHILIPS» із відеозаписом з камер спостереження, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили, залишити у справі.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз по справі в розмірі 4710 (чотири тисячі сімсот десять) гривень 30 копійок.

На вирок може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів через райсуд з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1