Справа № 202/4037/20
Провадження № 1-кс/202/5207/2020
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
15 липня 2020 року м. Дніпро

слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 ,

слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Нікополь, Дніпропетровської області, громадянин України, раніше судимий, не одруженому, не працевлаштованому, на утриманні малолітніх дітей, неповнолітніх та непрацездатних осіб не має, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000486 від 12 червня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Згідно з матеріалами клопотання, між ОСОБА_8 та його дружиною ОСОБА_9 укладено шлюб. За час сумісного життя у ОСОБА_8 виникли підозри щодо вірності його дружини ОСОБА_10 , у зв`язку з чим останній вирішив організувати незаконне позбавлення волі осіб, заподіяння фізичного болю, фізичного та морального страждання з метою примушити їх вчинити дії, що суперечать їх волі, у тому числі отримати від них відомості, що підтверджують наявність інтимного зв`язку його дружини ОСОБА_10 з ОСОБА_11

ОСОБА_8 , усвідомлюючи перевагу вчинення злочинів групою осіб, повідомив раніше знайомим ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_6 про план вчинення незаконного позбавлення волі та катування знайомого ОСОБА_11 - ОСОБА_17 , які надали згоду на вчинення цих злочинів за попередньою змовою групою осіб.

Після цього на початку травня 2020 року, більш точне час та місці не встановлено, ОСОБА_8 дав вказівку ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 на незаконне позбавлення волі та катування знайомого ОСОБА_11 ОСОБА_17 .

З цією метою 06.05.2020, близько 23.00 год., на виконання вказівки ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , маючи умисел на незаконне позбавлення волі ОСОБА_17 та умисне заподіяння сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання останньому, з метою примусити потерпілого вчинити дії проти його волі, а саме отримати від нього відомості щодо наявності інтимного зв`язку ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , діючи узгоджено, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які приїхали на автомобілі «Мерседес» до прохідної Трубного заводу, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Херсонська, 539, де шляхом психологічного тиску примусили потерпілого ОСОБА_17 пересісти до автомобіля «Ауди», д.н.з. НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_16 , повідомивши, що з ним бажає поспілкуватись ОСОБА_8 .

При цьому ОСОБА_17 , реально усвідомлюючи загрозу як небезпечну для його життя та здоров`я, підкорився їх вимозі, пересів на заднє сидіння до автомобілю «Ауди», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_16 , де з метою придушення волі ОСОБА_17 до супротиву і створення у нього почуття безвихідності, ОСОБА_13 і ОСОБА_15 сіли з обох сторін та забрали належний йому мобільний телефон «Самсунг Галаксі Джі2», позбавивши останнього можливості вільного спілкування, обмеживши його права.

Приїхавши до домоволодіння АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , шляхом психологічного тиску примусили потерпілого ОСОБА_17 пройти з ними до приміщення вищезазначеного будинку.

На місці ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , за попередньою змовою групою осіб, спричинили потерпілому ОСОБА_17 сильного фізичного болю, фізичні та моральні страждання шляхом нанесення йому тілесних ушкоджень, зокрема ОСОБА_8 наніс ОСОБА_17 удар кулаком правої руки, на якої була одягнена тканева перчатка з пластиковими костяшками для єдиноборств «Битки», в область носу, від якого останній впав на підлогу.

ОСОБА_8 , демонструючи свою перевагу перед присутніми, наказав потерпілому ОСОБА_17 зняти з себе одяг. При цьому ОСОБА_17 , реально сприймаючи загрозу своєму життю та здоров`ю, підкорився, залишившись у трусах і шкарпетках. Далі, діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_14 разом з ОСОБА_15 за допомого заздалегідь заготовлених до нанесення тілесних ушкоджень алюмінієвих біт, продовжили побиття ОСОБА_17 , нанесли хаотичні удари по всьому тілу і голові, який спочатку сидів на табуреті та від одного удару впав на підлогу, закриваючи обличчя руками. Потім ОСОБА_8 і ОСОБА_12 , самостверджуючись за рахунок приниження ОСОБА_18 , нанесли останньому не менше 12 ударів по різних частинах тіла, через що потерпілий відчув сильний фізичний біль, фізичне та моральне страждання.

Після цього, діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_19 наніс потерпілому ОСОБА_17 удари кулаками, на яких одягнені заздалегідь пристосовані тканеві перчатки з пластиковими костяшками для єдиноборств «Битки», в область обличчя, останній впав на підлогу. ОСОБА_12 разом з ОСОБА_14 і ОСОБА_15 нанесли удари кулаками, ногами і алюмінієвою битою. В цей час ОСОБА_8 намагався нанести удари в область голови ОСОБА_17 ,у зв`язку з чим останній руками прикрив голову. Тоді ОСОБА_8 наніс йому два удари в область правої руки, після чого діставав ніж, та погрожуючи його застосуванням, почав лезом ножа робити надрізи на тілі ОСОБА_17 на лівому плечі, спричинивши потерпілому сильну фізичну біль, фізичне та моральне страждання.

Далі ОСОБА_8 , демонструючи пістолет, схожий на пістолет Макарова, утримуючи його у безпосередній близькості до тулубу ОСОБА_17 , погрожуючи його застосуванням і ображаючи нецензурною лайкою, погрожував здійсненням відносно останнього дії сексуального характеру.

У такий спосіб приблизно до 06.00 год. 07.05.2020 ОСОБА_8 за попередньою змовою із ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , примушував потерпілого ОСОБА_17 вчинити дії, що суперечили його волі, у тому числі надати відомості та підтвердити наявність інтимного зв`язку ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , який відмовлявся, оскільки не було відомо про будь-який їх зв`язок.

Близько 04.30 год., 07.05.2020, ОСОБА_8 , продовжуючи свої умисні дії та, усвідомлюючи їх протиправний характер, діючи за попередньою змовою групою осіб, наказав потерпілому ОСОБА_17 вийти у двір домоволодіння АДРЕСА_2 .

Слідом за ними вийшли ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 .

У дворі ОСОБА_8 , показуючи свою перевагу шляхом приниження ОСОБА_17 , спричиняючи морального страждання, наказав останньому зняти з себе труси і сісти на бетонний поріг будинку. ОСОБА_17 сприйняв загрозу як реально небезпечну для свого життя і здоров`я, тому підкорився.

Після чого ОСОБА_8 наказав ОСОБА_6 дістати свій статевий орган та ввести його у рот потерпілому ОСОБА_17 , на що останній категорично відмовлявся. При цьому ОСОБА_6 , на виконання наказу ОСОБА_8 , дістав зі штанів свій статевий орган, підійшов до потерпілого ОСОБА_17 , правою рукою захопив його за потилицю з силою направив голову ОСОБА_17 до свого статевого органу, та провів ним по губам останнього.

Всі обставини катування ОСОБА_17 для приниження людської гідності потерпілого та підняття власної самооцінці, ОСОБА_8 знімав на власний мобільний телефон. При цьому ОСОБА_8 погрожував потерпілому ОСОБА_17 розповсюдженням даного відеозапису в мережі Інтернет у разі звернення до правоохоронних органів. Отже ОСОБА_8 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 , ОСОБА_20 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 спричинили моральне страждання потерпілому ОСОБА_17 .

Після цього за вказівкою ОСОБА_8 ОСОБА_16 на автомобілі «Ауди», д.н.з. НОМЕР_1 », відвіз потерпілого ОСОБА_17 до місця його мешкання.

Відповідно до Конвенції проти катувань та інших жорстоких, нелюдських або таких, що принижують гідність видів поводження і покарання, прийнятої резолюцією 39/46 Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1984 року, термін «катування» означає будь-яку дію, якою будь-якій особі навмисне заподіюються сильний біль або страждання, фізичне чи моральне, щоб отримати від неї відомості чи визнання, покарати її за дії, які вчинила вона чи у вчиненні яких вона підозрюється.

Відповідно до ст.7 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права від 16.12.1966 року нікого не може бути піддано катуванню чи жорстокому, нелюдському або принижуючому гідність поводженню чи покаранню.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 , який діяв за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , потерпілому ОСОБА_17 заподіяно тілесні ушкодження та обмежували його пересування, незаконно позбавляючи свободи у період часу з 23.00 год. 06.05.2020 до 06.00 годин 07.05.2020.

Своїми умисними діями, що виразилися у незаконному позбавленню волі, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 146 КК України.
Своїми умисними діями, що виразилися у умисному заподіянні сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання шляхом нанесення побоїв, інших насильницьких дій з метою примусити потерпілого вчинити дії, що суперечать їх волі, у тому числі отримати від нього відомості (катування), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 127 КК України.
У сукупності ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст.127, ч. 2 ст.146 КК України.

15.07.2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України .

Вина підозрюваного ОСОБА_6 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень підтверджується матеріалами кримінального провадження-.

Досудовим розслідуванням, встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, то сторона обвинувачення вважає за доцільне обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Так, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я особи та у вчиненні злочинів середньої тяжкості проти волі, честі та гідності особи, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, справа «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року), також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (справа «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, справа «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Невідворотність покарання за злочини вже саме по собі є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини тяжкість злочину не може бути єдиним фактором, який вказує на наявність ризику переховування підозрюваного від слідства та суду.

Ураховано положення п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, при цьому, ризик переховування особи від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Водночас дії ОСОБА_6 вказують на те, що останній може сховатись від органу досудового розслідування та суду.

Зокрема, ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень вину не визнав, не має постійного місця роботи, не має міцних соціальних зв`язків, раніше судимий, що свідчить, що останній може безперешкодно змінити місце свого проживання.

Також ОСОБА_6 може вчинити вплив на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Всі ці дані обставини свідчать про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Викладене дає беззаперечні підстави вважати, що інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити досягнення мети їх застосування, тому стосовно підозрюваного ОСОБА_6 необхідним є застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Аналізуючи наведені вище обґрунтування, враховуючи відомості про особу підозрюваного, характер вчинених кримінальних правопорушень, можна прийти до вмотивованого висновку, що у разі застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, останній, залишаючись на волі, негативно впливатиме на хід досудового розслідування у даному провадженні, безпосередньо впливатиме на учасників кримінального провадження, та може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Ураховуючи вищенаведене, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, а тому необхідним є застосування до підозрюваного саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор, слідчий підтримали клопотання та просили його задовольнити, наголошуючи на наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вказані обставини на думку прокурора виправдовують тримання підозрюваного під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого та просив суд застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний підтримав думку захисника.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження № 0000486 в їх сукупності.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , виходячи лише з фактичних даних, що містяться в матеріалах клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень, за викладених у клопотанні обставин та із врахуванням обсягу проведених слідчих дій.

Вирішуючи питання про доведеність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя виходить з наступного.

В ході судового розгляду встановлено, що є підстави вважати, що перебуваючи на свободі ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років, тому підозрюваний знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинений злочини, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Також підозрюваний може здійснювати незаконний вплив на свідків та потерпілих, з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Отже, слідчий суддя вважає, що зазначені ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованими та мотивованими.

Таким чином, слідчий суддя, із врахуванням того, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, дійшов висновку про доведеність існування ризиків, зазначених у клопотанні слідчого, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та дотримання покладених на нього процесуальних обов`язків.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що в матеріалах кримінального провадження існує обґрунтована підозра ОСОБА_6 у вчиненні тяжкого злочину проти життя і здоров`я особи та у вчиненні злочину середньої тяжкості, а також приймаючи до уваги вищенаведені обставини, які свідчать про наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, враховує дані про особу ОСОБА_6 , необхідним є застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 діб.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 3, 42, 176, 177, 181, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, помістивши його до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» до 13 вересня 2020 року.

Визначити строк дії ухвали до 13 вересня 2020 року.
Контроль за виконанням ухвали покласти на начальника СУ ГУНП в Дніпропетровській області.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1