Справа № 333/6906/20
Провадження № 1-кп/333/704/20
ВИРОК
Іменем України

01 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжі, громадянина України, українця, маючого середню спеціальну освіту, перебуваючого у цивільному шлюбі, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1) 24.05.2002 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.186, ч.2 ст.189, ч.2 ст.190, ч.1 ст.309, ч.3 ст.357 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнився по відбуттю покарання 21.03.2006 року. Строк погашення цієї судимості переривався у 2009 та 2018 р.р.;
2) 14.11.2013 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі вимог ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки. 16.06.2015 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя скасовано звільнення від відбуття покарання та направлено у виправну колонію для відбуття покарання. Звільнений 11.08.2017 року по відбуттю покарання. Строк погашення цієї судимості переривався у 2018 році,
за обвинуваченням його у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи особою, раніше судимою за вчинення корисливих кримінальних правопорушень проти власності, судимість за які у встановленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення та перевиховання не став та знову скоїв корисливий злочин за таких обставин.
14.09.2020 року, приблизно о 18-00 год., ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, та його дії залишаться ніким непоміченими, викрав шліфувально-гравірувальний пристрій марки «Expert Tools» моделі «CF1048», вартістю 637 грн. 40 коп., що належить потерпілій ОСОБА_6 .
У подальшому, ОСОБА_4 зник з місця скоєння кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_6 на вказану суму.

Суд вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_4 як скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Під час судового розгляду ОСОБА_4 визнав вину повністю у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, зазначеними в обвинувальному акті, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними, належними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбаченими КК України за вказане кримінальне правопорушення і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок.
Дійсно, 14.09.2020 року, приблизно о 18-00 год. він, знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , де здійснював ремонті роботи по замовленню потерпілої ОСОБА_6 , з шухлядки шафи, розташованої у коридорі квартири, викрав шліфувально-гравірувальний пристрій марки «Expert Tools», який положив до себе у сумку, та вийшов з квартири. Вказаний інструмент він планував залишити у себе для подальших ремонтних робіт. У скоєному щиро розкаюється. Викрадене відразу повернув потерпілій, коли дізнався, що вона звернулася із відповідною заявою до поліції. Працює неофіційно, здійснюючи ремонтні роботи, має на утриманні неповнолітню дитину, 2008 року народження.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор і обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч.3 ст.349 КПК України, так як прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази по даному кримінальному провадженню.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 у судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин скоєного злочину, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ у справі «Яременко проти України».
Враховуючи викладене, суд, допитав обвинуваченого, дослідив матеріали: судової товарознавчої експертизи; що характеризують особу ОСОБА_4 ; що стосуються речових доказів.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття, що підтверджується його поведінкою під час досудового розслідування та судового розгляду. Обставини, обтяжуючі покарання ОСОБА_4 , відсутні.

Частина 2 статті 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації. При цьому, суд враховує ступінь тяжкості скоєного ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України є нетяжким злочином, його суспільну небезпечність, вік та здоров`я обвинуваченого (на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває), характеризуючі особистість обвинуваченого обставини має постійне місце проживання та реєстрації, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_7 , 2008 р.н., працює, але неофіційно, має постійний щомісячний дохід.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Враховуючи тяжкість скоєного ОСОБА_4 кримінального правопорушення, дані про його особу, поведінку після вчинення кримінального правопорушення (не порушував покладені на нього процесуальні обов`язки щодо явки до органу досудового розслідування, суду), суд, з урахуванням вимог ст.75 КК України приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та звільнення його від покарання з випробуванням.
На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Процесуальні витрати згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні складають 326 грн. 88 коп. за залучення експерта на проведення судової товарознавчої експертизи. Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Враховуючи, що процесуальні витраті, зазначені в обвинувальному акті документально підтверджені матеріалами кримінального провадження (акт №1652-20 від 27.11.2020 року), тому суд вирішує про стягнення з обвинуваченого зазначених витрат на користь держави.
Судом встановлено, що постановою слідчого Комунарського ВП від 27.11.2020 року шліфувально-гравірувальний пристрій марки «Expert Tools» моделі «CF1048» був визнаний речовим доказом.
Відповідно до п.5 ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому: майно, що було предметом кримінального правопорушення, конфіскується, крім того, яке повертається власнику (законному володільцю).
Отже, викрадене майно, яке під час досудового розслідування було повернуто потерпілій, необхідно залишити останній.
Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлений не був, запобіжний захід до ОСОБА_5 не застосовувався.
Керуючись ст. ст. 349 ч.3, 366-368, 370-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
Згідно вимог ст.76 КК України, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Речовий доказ: шліфувально-гравірувальний пристрій марки «Expert Tools» моделі «CF1048», що знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 залишити останній.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 326 грн. 88 коп. (триста двадцять шість) грн. 88 коп. за залучення експерта на проведення судової товарознавчої експертизи.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1