УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0014778 від 08.12.2015 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
28 липня 2020 року у провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_2 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0014778 від 08.12.2015 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України.

У вказаній скарзі заявник просить скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження, зобов`язати слідчого ознайомити скаржника з матеріалами досудового розслідування та надати йому копію постанови про закриття кримінального провадження, а також зобов`язати місцеву прокуратуру скерувати кримінальне провадження до Державного бюро розслідувань, відповідно до п.4. ст.216 КПК України.

Вивчивши матеріали скарги, вважаю за необхідне в частині прохання скаржника скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження, повернути особі, що її подала, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу.
Згідно п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено зокрема рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Як вбачається з аналізу п.3 ч.1 ст.303 КПК України, вказаною нормою закону визначено вичерпний перелік осіб, які мають право звертатися до слідчого судді зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження. Такими процесуальними особами є заявник, потерпілий, його представник чи законний представник.
Як зазначено у скарзі ОСОБА_2 звертається до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0014778 від 08.12.2015 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України.

Так, зі змісту скарги та долучених до неї матеріалів вбачається, що ОСОБА_2 не є заявником у кримінальному провадженні №0014778 та не має статусу потерпілого у вказаному кримінальному провадженні, про що сам зазначає у даній скарзі.
Водночас, у скарзі та долучених до неї процесуальних документах зазначено, що досудове розслідування кримінального провадження №0014778 від 08.12.2015 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України, проводилося на підставі подання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Згідно ст.60 КПК України заявником у кримінальному провадженні є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.
Відповідно ст.50 КПК потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Наведені обставини засвідчують, що скаргу на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0014778 від 08.12.2015 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України, подано особою, яка не має права подавати таку скаргу.
На підставі вищевикладеного, оскільки з матеріалів скарги вбачається, що скарга подана особою, яка не має права подавати таку скаргу, слідчий суддя приходить до висновку про повернення скарги ОСОБА_2 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0014778 від 08.12.2015 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України, в частині скасування постанови про закриття кримінального провадження, особі, що її подала.
Разом з тим, відповідно до ч.7 ст. 304 КПК України, повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Що стосується решти вимог скарги ОСОБА_2 , а саме: зобов`язати слідчого ознайомити його з матеріалами досудового розслідування та надати йому копію постанови про закриття кримінального провадження, а також зобов`язати місцеву прокуратуру скерувати кримінальне провадження до Державного бюро розслідувань, слідчий суддя,вивчивши матеріали скарги, дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у цій частині вимог скарги, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Разом з тим, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що зазначено у ст. 26 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.
Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, а саме:
1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;
2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;
3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;
4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;
5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;
6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;
7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;
8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;
9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;
10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;
11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.
Так, визначені у ч.1 ст.303 КПК України положення щодо можливості оскарження конкретних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, не дають жодних підстав для різного (неоднозначного) їх тлумачення.

Відповідно до правил ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту скарги ОСОБА_2 в цій частині, останній, на підставі статті 303 КПК України, просить зобов`язати слідчого ознайомити його з матеріалами досудового розслідування та надати йому копію постанови про закриття кримінального провадження, а також зобов`язати місцеву прокуратуру скерувати кримінальне провадження, відповідно до п.4. ст.216 КПК України, до Державного бюро розслідувань.

Однак, такі вимоги не містять в собі конкретизації та переліку рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, в порядку, передбаченому ст.303 КПК України.

Вказана скарга ОСОБА_2 у цій частині, по суті є клопотанням, з яким останній вправі звернутися до слідчого та прокурора у вказаному кримінальному провадженні, в порядку ст.220 КПК України.

Таким чином, ОСОБА_2 звертається до слідчого судді зі скаргою, яка в частині вимог щодо зобов`язання слідчого ознайомити заявника з матеріалами досудового розслідування та надати копію постанови про закриття кримінального провадження, а також зобов`язання місцевої прокуратури скерувати кримінальне провадження, відповідно до п.4. ст.216 КПК України, до Державного бюро розслідувань, не підлягає вирішенню слідчим суддею в порядку ст.303 КПК України, а тому слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження за даною скаргою у цій частині.

Керуючись ст.ст. 24, 26, 284, 303, 304, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И Л А :
Скаргу ОСОБА_2 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0014778 від 08.12.2015 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України, в частині вимоги скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження повернути особі, яка її подала.
В решті вимог скарги ОСОБА_2 відмовити у відкритті провадження.

Матеріали скарги повернути ОСОБА_2 .
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1