ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2729/20 Справа № 205/989/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_5 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2020 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого:

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

в режимі відеоконференції:

засудженого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :

За ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2020 року задоволено клопотання адвоката ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_6 , про умовно-дострокове звільнення.
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що засуджений своєю сумлінною поведінкою довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі:
- прокурор просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 .
В обґрунтування вказує, що засуджений під час відбування покарання допустив три порушення режиму. Вказує, що судом не було належним чином з`ясовано, де саме працевлаштований засуджений, та, відповідно, його ставлення до праці. Також зазначає, що до засудженого вже застосовувалось умовно-дострокове звільнення та до нього застосовувалось звільнення від кримінальної відповідальності з випробуванням, однак він знову вчинив тяжкий умисний злочин проти життя та здоров`я, що вказує на стійку злочинну спрямованість поведінки засудженого.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, засудженого та його захисника, які заперечували проти апеляції прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
В роз`ясненнях наданих у п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).
За приписами ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.
Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_6 відбуває покарання за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2013 року за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді 9 років позбавлення. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_6 зараховано в строк відбування покарання, строк його попереднього ув`язнення з 11 січня 2013 року по 23 липня 2013 року.
Початок строку відбування покарання 11 січня 2013 року, кінець строку 29 червня 2021 року.
Відповідно до характеристики на засудженого ОСОБА_6 , останній в установах виконання покарань знаходиться з 15 січня 2013 року. За час перебування в Дніпровському слідчому ізоляторі, характеризувався посередньо, дисциплінарних стягнень не мав, заохочення не застосовувались. До Дніпровської колонії № 89 прибув 05 серпня 2013 року, до праці ставився добре, за що отримав вісім заохочень, в той же час допускав порушення режиму відбування покарання, за що отримав три дисциплінарних стягнення, які погашені у встановленому законом порядку.
Проте, задовольняючи клопотання захисника про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції, в повній мірі і належним чином не обґрунтував і не навів мотиви такого свого рішення, обмежившись переліком характеризуючих ознак поведінки засудженого.
Суд першої інстанції не з`ясував і не взяв до уваги наявність усіх вказаних вище в законі підстав і умов в їх сукупності, що призвело до передчасних висновків про доведення засудженим свого виправлення, а тому такий висновок не відповідає фактичним обставинам справи, що є підставою для скасування такого судового рішення.
Колегія суддів зважає на те, що саме по собі відбуття більше 2/3 строку покарання та посилання на добру характеристику, без врахування поведінки засудженого за весь період відбуття покарання, не можуть слугувати підставою для застосування до засудженого ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення.
Позитивна поведінка засудженого, дотримання ним умов і порядку в установі та залучення до праці, не є достатньо переконливими важелями для ствердження доведеності засудженим свого виправлення, оскільки звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а тому усі дані про особу засудженого розглядаються за весь період його відбування покарання і у сукупності між собою. Дотримання засудженим порядку і умов відбування покарання в установі є його обов`язком, і не може дана обставина слугувати окремою підставою для висновку про доведеність засудженим свого виправлення.
Таким чином, за встановлених обставин, не можна зробити висновок, що в поведінці засудженого ОСОБА_6 за весь період його відбуття покарання сталися позитивні зміни, які свідчать про їх сталість і незворотність, що в свою чергу не є достатніми підставами для ствердження, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці за весь період відбування покарання довів своє виправлення.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність переконливих доказів, які б в своїй сукупності свідчили про доведеність виправлення засудженого та відсутність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, а тому, вважає необхідним апеляційну скаргу прокурора задовольнити, ухвалу суду скасувати, та постановити нову, якою в задоволенні клопотання захисника про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , відмовити.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2020 року, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , - скасувати і постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4