Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/1492/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року м. Олевськ

Слідчий суддя Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання про арешт майна, у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000029 від 28.08.2020 року, за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий СВ Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_2 , за погодженням з прокурором Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, яке було вилучено в ході огляду місця події 27.08.2020 року, а саме: автомобіля «ЗИЛ 131», д.н.з. НОМЕР_1 , зеленого кольору, обладнаного гідравлічним навантажувачем маніпулятором типу «ПЛГ», який належить на праві приватної власності ОСОБА_4 та перебував у користуванні ОСОБА_5 шляхом тимчасового позбавлення права користувача ОСОБА_5 та власника ОСОБА_4 на відчуження та розпорядження вказаним майном, а також на лісопродукцію породи сосна у кількості 55-ти сортиментів загальною кубомасою 9 кубічних метрів шляхом тимчасового позбавлення права ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користування, відчуження та розпорядження вказаним майном.
Дослідивши додані до клопотання документи суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до норм чинного КПК України органом досудового розслідування в даній категорії справ є дізнавач, а не слідчий. З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню № 0000029 вбачається, що до ЄРДР 28.08.2020 року внесено відомості за ч.1 ст. 185 КК України, що відноситься до кримінальних проступків. Відповідно до ч.1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. Змін до законодавства на даний час не внесено, тому вбачається що з даним клопотанням до суду може звернутися виключно прокурор.
Відповідно до ч.1 ст.64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якого вирішується питання про арешт , може бути будь-яка фізична або юридична особа.
Згідно з ч.2 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Стаття 64-2 КПК України, яка була введена до Кримінального процесуального кодексу України відповідно до Закону України від 18.02.2016 року № 1019-VIII «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом безвізового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» є спеціальною нормою по відношенню до норм ст. 171 КПК України.

Разом з тим, відповідно до п.2 ч.1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови в задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

Таким чином, системний аналіз викладених норм КПК України дає підстави слідчому судді дійти до висновку, що з клопотанням про арешт майна третіх осіб має право звернутися виключно прокурор. Однак, як зазначено вище, із вказаним клопотанням про арешт майна звернувся слідчий за погодженням з прокурором.

Крім того, у витязі з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню № 0000029, що міститься в матеріалах справи, не зазначено прокурора, який здійснює процесуальне керівництво.
Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Однак, зазначених вимог закону прокурор, який погоджував клопотання про арешт майна, не дотримався.
До клопотання в порушення ч.2 ст. 171 КПК України не додано та у самому клопотанні не зазначено місця проживання та контактний телефон власника транспортного засобу ОСОБА_4 , про арешт якого ставиться питання у даному клопотанні.
Також, у клопотанні не зазначається місце проживання, контактний телефон користувача майна ОСОБА_5 , який керував вище вказаним автомобілем.
Відсутність зазначеної інформації унеможливлює належне та своєчасне повідомлення власника майна та користувача майна про час та місце розгляду зазначеного клопотання про арешт майна.
У клопотанні про арешт майна та в описовій частині постанов слідчого про визнання речовими доказами від 28.08.2020 року і про визнання знаряддям вчинення злочину від 28.08.2020 року зазначається, що під час досудового розслідування встановлено, що 27.08.2020 року, близько 21 години, працівниками СРПП Олевського ВП, неподалік с. Хочине, Олевського району, Житомирської області, було зупинено автомобіль марки «ЗИЛ 131», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , який перевозив лісопродукцію породи сосна без відповідних документів, проте у прохальній частині клопотання про арешт майна користувача майна зазначено як « ОСОБА_5 ».

При ознайомленні з матеріалами справи встановлено, що в матеріалах відсутні документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Також, в обґрунтування накладення арешту на лісопродукцію слідчий зазначив, що лісопродукція породи сосна у кількості 52 сортиментів загальною кубомасою близько 9 кубічних метрів, яку було виявлено та вилучено в ході огляду місця події від 27.08.2020 року, яка здобута незаконним способом, так як ОСОБА_6 перевозив її без будь-яких документів, та є предметом вчинення кримінального правопорушення, проте у прохальній частині клопотання слідчий просить накласти арешт на лісопродукцію у кількості 55-ти сортиментів, а особу вказано, як « ОСОБА_5 ».
Крім того, слідчим у клопотанні зазначено те, що «існують всі правові підстави для накладення арешту на вилучені трактори, гужові повозки», що не відповідає матеріалам справи.
У відповідності до вимог ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Оскільки клопотання про арешт майна подане без додержання вимог ст. 171 КПК України, воно підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків з встановленням строку для такого усунення в сімдесят дві години.
Керуючись ст.ст. 170-174, 309 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_2 , яке погоджене прокурором Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна повернути для усунення недоліків та приведення у відповідність до вимог ст. 171 КПК України.

Визначити прокурору строк в сімдесят дві години для усунення недоліків клопотання.
Відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК України ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Суддя: ОСОБА_1