Справа № 192/1134/20
Провадження № 1-кп/192/137/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2020 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000258, відомості про що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 травня 2020 року відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новопокровка Солонянського району Дніпропетровської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешкає в АДРЕСА_2 , не працевлаштований, має середню освіту, не одружений, громадянин України, не військовозобов`язаний, на даний час відбуває покарання в Державній установі «Широківський виправний центр (№75)», раніше судимий:
1)31.07.2008 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ст. 75 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;
2)26 червня 2015 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309, ст. 75 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;
3)01.02.2019 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 126 КК України до 200 годин громадських робіт;
4)24 квітня 2020 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 389 КК України до 1 року 10 днів обмеження волі;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 12 травня 2020 року приблизно о 13 годині 00 хвилин, перебуваючи біля території подвір`я будинку АДРЕСА_1 , маючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна з території подвір`я вказаного будинку, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, маючи вільний доступ зайшов на територію подвір`я будинку АДРЕСА_1 , звідки умисно таємно викрав майно, що належить ОСОБА_5 , а саме: бензиновий грунтофрез (мотоблок) «FORTE-1050G», серійний номер НОМЕР_1 30 червня 2019 року випуску, об`єм двигуна 212 см3, бувший у використанні, без пошкоджень, у справному стані, вартість якого складає 11 313 гривень 24 копійки та причеп «ММЗ-81024», номерний знак НОМЕР_2 , 1993 року випуску, бувший у використанні, без пошкоджень, у справному стані, вартість якого складає 6 704 гривні 90 копійок. З викраденим з місця вчинення кримінального проступку зник.
Своїми діями ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 18 018 гривень 14 копійок.
Умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
У судовому засіданні обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснювалося право на захист, однак від допомоги захисника (адвоката) він відмовився, оскільки може захистити себе самостійно.
ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та своїми показаннями підтвердив вказані обставини вчиненого ним проступку.
У судовому засіданні пояснив, що 12 травня 2020 року приблизно о 13 годині 00 хвилин він перебував біля подвір`я будинку АДРЕСА_1 , в якому раніше мешкав зі своїми батьками та мав до території вільний доступ. Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, він зайшов на територію подвір`я будинку, звідки викрав майно, що належить його батькові, а саме: бензиновий грунтофрез (мотоблок) з причепом для того, щоб на ньому дістатися додому в с. Наталівка Солонянського району Дніпропетровської області. Батько не дозволяв йому користуватися вказаним майном. Під час поїздки його викрили працівник поліції, а викрадене майно він повернув батькові. У вчиненому каявся, обіцяв більше такого не вчиняти.

Потерпілий ОСОБА_5 , який про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, заявою просив проводити судовий розгляд за його відсутності (а.с. 20).
З`ясувавши думку учасників судового провадження суд постановив здійснювати розгляд справи за відсутності потерпілого з урахуванням положень ст. 325 КПК України.
Враховуючи те, що прокурор, обвинувачений не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, постановив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та визнавши недоцільним дослідження інших доказів.
Крім того це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Суд, оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет кримінального правопорушення кримінального проступку і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту яких він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.
Вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення проступку в судовому засіданні доказана повністю. Він діяв з прямим умислом, з корисливих мотивів, таємно. Обвинувачений є суб`єктом цього кримінального правопорушення кримінального проступку, оскільки є осудною та повнолітньою особою.
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом встановлено - щире каяття, оскільки в судому засіданні обвинувачений каявся, вину визнав.
Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом встановлено рецидив злочинів, оскільки кримінальне правопорушення вчинено після ухвалення вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2020 року. Також такою, що обтяжує покарання обставиною судом встановлено вчинення кримінального правопорушення - проступку щодо особи похилого віку, оскільки потерпілий ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та на момент вчинення кримінального проступку йому виповнилося 66 повних років.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року є кримінальним проступком, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше судимий, за місцем реєстрації та мешкання характеризується як особа, яка зловживає спиртними напоями, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Також судом враховується на обставина, що на даний час ОСОБА_3 відбуває покарання в ДУ «Широківський виправний центр (№75)» з 29 липня 2020 року. Станом на день ухвалення вироку невідбута частина покарання становить 9 місяців 4 дні.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Суд, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання вважає, що виправлення обвинуваченого в даному випадку не можливе без його ізоляції від суспільства. Підстави для застосування правил ст. ст. 69, 69?, 75 КК України відсутні.
Під час вирішення питання про призначення покарання, суд враховує те, що згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року» було внесено зміни до санкції ч. 1 ст. 185 КК України.
Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

На підставі викладеного, суд враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення кримінального проступку, особу винного, його ставлення до вчиненого, вважає, що виправлення обвинуваченого не можливо без ізоляції від суспільства, та йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року у виді обмеження волі та застосувати правила ч. 1 та ч. 4 ст. 71 КК України частково приєднавши невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Суд вважає достатнім приєднання невідбутої частини покарання у вигляді 8 місяців обмеження волі, з урахуванням того, що невідбута частина покарання становить 9 місяців 4 дні обмеження волі, оскільки існують обставини, які обтяжують покарання.
При вирішенні долі речових доказів суд враховує положення ч. 9 ст. 100 КПК України, згідно якої питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Оскільки суду не було надано будь-які речові докази, тому суд не вирішує питання щодо їх долі.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
В обвинувальному акті зазначено, що витрати на залучення експерта по кримінальному провадженню №0000258, згідно довідки про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні судового експерта склали 653 гривні 80 копійок. Вказані витрати підтверджуються Довідкою про витрати на проведення експертизи №19/104-10/2/194 від 26 травня 2020 року та підлягають стягненню з обвинуваченого.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню стосовно обвинуваченого не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі

строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків часткового приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2020 року у вигляді 8 (восьми) місяців обмеження волі до покарання за цим вироком та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки 2 місяці.

Строк покарання рахувати з 29 липня 2020 року.

Стягнути з ОСОБА_3 653 (шістсот п`ятдесят три) гривні 80 копійок документально підтверджених витрат на залучення експерта в дохід державного бюджету.
Заходи забезпечення кримінального провадження в даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 , а саме запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувався.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та направити обвинуваченому, потерпілому.
Головуючий: суддя ОСОБА_1