КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/1124/2021 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 591 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2021 року колегія суддів судової палати по розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

секретаря судового засідання ОСОБА_6

за участю:
прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

особи, відносно якої прийнято
рішення про видачу ОСОБА_9

перекладача ОСОБА_10

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 , який діє в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 грудня 2020 року,

В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_11 , який діє в інтересах ОСОБА_9 , на постанову начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_12 від 08.10.2020 року про видачу громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_11 , який діє в інтересах ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 грудня 2020 року, постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора від 08.10.2020 року про видачу громадянина Таджикистану ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мотивуючи свою апеляційну скаргу вказує на те, що 12.06.2020 року ОСОБА_9 звернувся до ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. ЦМУ ДМС вказану вище заяву було проігноровано, у зв`язку з чим до Окружного адміністративного суду м. Києва подано позов про визнання бездіяльності ЦМУ ДМС в м. Києві протиправною, із зобов`язанням вчинити дії, а саме прийняти вказану заяву. 28.12.2020 року визначено склад суду та призначено номер у справі.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника та особи, щодо якої прийнято рішення про видачу (екстрадицію), які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, яка вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з наданих матеріалів справи, зокрема, постанови про видачу (екстрадицію) особи від 08.10.2020 року, в провадженні слідчого управління МВС Республіки Таджикистан перебуває кримінальна справа по обвинуваченню громадянина Таджикистану ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307-3 (організація діяльності екстремістської організації) КК Таджикистану.

Так, ОСОБА_9 обвинувачується у підтримці ідеї та цілі екстремістсько-терористичної організації «Ісламська держава Ірака і Леванта». В подальшому він свідомо приймав участь у діяльності організації, яка заборонена у відповідності з рішенням Верховного Суду Республіки Таджикистан від 14.04.2015 («Ісламська держава Ірака і Шама» і « ІНФОРМАЦІЯ_2 »).

Органом досудового розслідування 04.11.2019 року винесено постанову про притягнення до кримінальної відповідальності в якості обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні вказаного злочину. У зв`язку із невстановленням його місцезнаходження 05.11.2019 року ОСОБА_9 оголошено у розшук.

Судом району Ісмоілі Сомані м. Душанбе 14.10.2019 року ОСОБА_9 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

18.12.2019 року до Генеральної прокуратури України надійшов запит Республіки Таджикистан про видачу ОСОБА_9 для притягнення до кримінальної відповідальності за згаданий вище злочин.

Строк давності притягнення особи за вказаний злочин, згідно ст. 49 КК України, не минув.

Вказаний злочин, передбачений ч. 1 ст. 307-3 КК Таджикистану, у вчиненні якого обвинувачується зазначена особа, відповідає ч. 1 ст. 258-3 КК України і є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк не менше одного року.

Крім того, Фастівським міськрайонним судом Київської області здійснюється судовий розгляд у кримінальному провадженні №0000661 по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України.

В рамках вказаного кримінального правопорушення відносно ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово рішенням суду було продовжено.

Разом з тим, вчинення вказаних злочинів на території України не є підставою для відмови про видачу особи в розумінні вимог ст. 589 КПК України.

Вказана обставина, відповідно ч. 1 ст. 592 КПК України, може бути підставою для відстрочки його фактичної передачі.

28.10.2020 року захисник ОСОБА_11 , який діє в інтересах ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва зі скаргою на зазначене рішення начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва ОСОБА_13 від 08.10.2020 року, посилаючись на те, що Кримінальний кодекс України взагалі не містить згадок про екстремістську діяльність, тим більше у розділі «Злочини проти основ національної безпеки». Крім того, санкція ч. 1 ст. 258-3 КК України передбачає від 8 до 15 років позбавлення волі, що свідчить про очевидну невідповідність злочинів, передбачених ст. 307-3 КК Таджикистану та ст. 258-3 КК України. Окрім цього, не було зроблено належної перевірки факту звернення ОСОБА_9 із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29 грудня 2020 року у задоволенні скарги було відмовлено, з посиланням на те, що судом першої інстанції під час розгляду вказаної скарги не було встановлено підстав, які б виключали можливість видачі (екстрадиції) особи іноземній державі.
Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді з огляду на наступне.
Згідно ст. 589 КПК України, у видачі особи іноземній державі відмовляється у разі, якщо:

1) особа, стосовно якої надійшов запит про видачу, відповідно до законів України на час прийняття рішення про видачу (екстрадицію) є громадянином України;

2) злочин, за який запитано видачу, не передбачає покарання у виді позбавлення волі за законом України;

3) закінчилися передбачені законом України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності або виконання вироку за злочин, за який запитано видачу;

4) компетентний орган іноземної держави не надав на вимогу центрального органу України додаткових матеріалів або даних, без яких неможливе прийняття рішення за запитом про видачу (екстрадицію);

5) видача особи (екстрадиція) суперечить зобов`язанням України за міжнародними договорами України;

5-1) є обґрунтовані підстави вважати, що видача особи (екстрадиція) суперечить інтересам національної безпеки України;

6) наявні інші підстави, передбачені міжнародним договором України.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 4 ст. 590 КПК України, після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки центральний орган України приймає рішення про видачу особи (екстрадицію) або відмову у видачі (екстрадиції) іноземній державі. Рішення виноситься керівником центрального органу України або уповноваженою ним особою. Рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України.

Згідно ч. 4 ст. 591 КПК України, при розгляді скарги слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу (екстрадицію).

На думку колегії суддів наведені вимоги закону слідчим суддею належним чином дотримані.

Так, відповідно листа ДМС України Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 09.10.2020 року, здійсненою перевіркою за наявними обліками ЦМУ ДМС встановлено, що громадянин Республіки Таджикистан ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, не звертався.

З урахуванням наведеного, на переконання колегії суддів, в ході розгляду скарги захисника ОСОБА_11 , який діє в інтересах ОСОБА_9 , слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав, які б у відповідності до ч. 1 ст. 589 КПК України, перешкоджали видачі особи іноземній державі. Не вбачає таких підстав і колегія суддів апеляційного суду.

При цьому, доводи апеляційної скарги про те, що до Окружного адміністративного суду міста Києва подано позов про визнання протиправними дії ЦМУ ДМС в м. Києві та зобов`язання вчинити певні дії, в якому оскаржуються дії відповідних органів щодо неприйняття заяви ОСОБА_9 про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, не можуть слугувати підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Як вбачається із наданої стороною захисту копії позовної заяви до Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.12.2020 року, захисником ОСОБА_11 , який діє в інтересах ОСОБА_9 , оскаржено дії відповідних органів щодо неприйняття заяви про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Разом з тим, оскарження особою таких дій не є визначеною кримінальним процесуальним законодавством України підставою для відмови у видачі (екстрадиції) особи.

Даних про прийняття щодо ОСОБА_9 рішення відповідного органу щодо визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або оскарження ним такого рішення, стороною захисту не надано.

Таким чином, доводи захисника щодо незаконності і необґрунтованості оскаржуваної ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді скарги повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення про видачу (екстрадицію) особи компетентним органам іноземної держави.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 309, 375, 376, 404, 405, 412, 415, 422, 591 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 грудня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_11 , який діє в інтересах ОСОБА_9 , на постанову начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_12 від 08.10.2020 року про видачу громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 , який діє в інтересах ОСОБА_9 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________ _______________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5