22.09.2020
Провадження по справі №1-кп/522/2036/20
УХВАЛА

22 вересня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002380 від 26.06.2020 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Одеси, українець, з вищою освітою, працюючого, одруженого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,

захисник обвинуваченого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002380 від 26.06.2020 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, за кваліфікуючими ознаками: завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані, позбавлена вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

В судове засідання з`явились прокурор, представник потерпілої, захисник та обвинувачений.

Представник потерпілої та прокурор в судовому засіданні заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави, проти задоволення якого захисник та обвинувачений заперечували.

Розглянувши зазначені клопотання, з`ясувавши думки учасників процесу, суд доходить висновку, що вони задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію обвинуваченого; 7) майновий стан обвинуваченого; 8) наявність судимостей у обвинуваченого; 9) дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування клопотання про застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді застави в межах заявлених цивільних позовів у даному кримінальному провадженні, а саме у розмірі 1 479 971 гривень, представник потерпілої посилається на те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, в результаті якого потерпілій ОСОБА_5 було спричинено тяжкі тілесні ушкодження, якою було заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 100 000 гривень та моральної шкоди 1000000 гривень. Також в клопотанні зазначено, що після скерування обвинувального акту відносно ОСОБА_3 до суду з цивільним позовом звернулася й донька потерпілої ОСОБА_5 ОСОБА_8 . При цьому клопотання не містить належного обґрунтування підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді застави щодо обвинуваченого, передбачені нормами КПК України.

В судовому засіданні представник потерпілої особи зазначив, що обвинувачений може переховуватись від суду, з метою уникнення відповідальності, пославшись на те, що ОСОБА_3 з місця події зник. При цьому представником потерпілої не було надано конкретних доказів на підтвердження існування реальних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які б існували на теперішній час.

Посилання представника потерпілої особи на розмір заподіяної шкоди та наявність заявлених цивільних позовів у даному провадженні не є безумовною та беззаперечною підставою для задоволення поданого ним клопотання.

Суд вважає необхідним зазначити, що згідно вимог КПК України можливість застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого передбачено лише за умови наявності у сукупності декількох обставин, а саме: обґрунтованості підозри, існування хоча б одного доведено ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання таким ризикам. Окрім зазначених обставин, суд також враховує й інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний суд та ЄСПЛ сама лише по собі тяжкість вчинення злочину, у якому обвинувачується особа, не може бути єдиною підставою для застосування запобіжного заходу.

В своєму клопотанні прокурор просив визначити заставу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, зазначив, що згідно обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, яке згідно класифікації злочинів, передбаченої ст. 12 КК України, відносить до нетяжких злочинів, за яке законом передбачено покарання у виді двох років позбавлення волі, що на думку прокурора, вказує на існування ризику переховування обвинуваченого від суду. При цьому прокурором не наведено жодних актуальних доказів на підтвердження існування вказаного ризику. Щодо не застосування до обвинуваченого на стадії досудового розслідування даного кримінального провадження жодного запобіжного заходу послався на оперативність збору доказів, які надали можливість якнайшвидше направити обвинувальний акт до суду для розгляду.

Також у своєму клопотанні вказав на існування інших ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема: можливого знищення, сховання та спотворення речей і документів, які мають істотне значення для з`ясування обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків у цьому провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень. Однак прокурором не наведено належного обгрунтування та не долучено жодних доказів на підтвердження існування вищевказаних ризиків, тому суд вважає їх недоведеними.

Натомість на початковій стадії судового розгляду, суд враховуючи тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_3 вважає, що стороною обвинувачення не доведено існування хоча б одного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, а посилання на ймовірність існування таких ризиків та можливість їх виникнення у майбутньому не можуть бути підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді застави.

При цьому суд враховує зазначені стороною захисту обставини стосовно того, що ОСОБА_3 сам добровільно з`явився до відділку поліції та повідомив про вчинення злочину, у якому в подальшому йому було повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 135 КК України, що не спростував й прокурор.

Також суд враховує дані про особу обвинуваченого, який є громадянином України, має постійне місце реєстрації та проживання в Одеській області, працює, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий, що свідчить про наявність в останнього достатньо міцних соціальних зв`язків.

Крім того, до суду обвинувачений весь час з`являвся, прокурором також не зазначено про порушення ним процесуальних обов`язків, визначених його процесуальним статусом обвинуваченого, передбачені ч. 7 ст. 42 КПК України.

Крім того, суд вважає слушним зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, запобіжний захід у вигляді застави полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Також суд звертає увагу, що згідно ч. 8 ст. 182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Таким чином, враховуючи викладене, аналізуючи всі обставини у сукупності, суд доходить висновку про відсутність підстав для застосування на даному етапі відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави, у зв`язку з чим клопотання представника потерпілої та прокурора слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 132, 176, 177, 178, 182, 194, 314-316, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді застави відносно обвинуваченого ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді застави відносно обвинуваченого ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Приморського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1