Справа №481/1013/20
Провадж.№1-кп/481/154/2020
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2020 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новий Буг Миколаївської області, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000018 від 26 липня 2020 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Новий Буг Миколаївської області, зареєстрований у АДРЕСА_1 та проживає у АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, судимого,
про обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,
з участю учасників судового провадження: сторін: прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:
25 липня 2020 року близько 23.00 години ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшов до місця свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , де відпочивала у кімнаті будинку спальні і його співмешканка ОСОБА_5 разом із сином. Перебуваючи у даній кімнаті, ОСОБА_3 вчинив із останньою словесний конфлікт, який перетворився у сварку, під час якої у ОСОБА_3 раптово виник умисел на заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень. Реалізуючи такий умисел, ОСОБА_3 , 25 липня 2020 року близько 23 години 10 хвилин, перебуваючи у спальній кімнаті будинку за вказаною вище адресою, умисно, усвідомлюючи наслідки своїх протиправних дій та бажаючи їх настання, схопив ОСОБА_5 , яка перебувала у положенні сидячи, доклавши фізичних зусиль вхопив її пальцями обох рук за внутрішню частину ротової порожнини та щелеп і з силою почав їх розводити в сторони. В подальшому, ОСОБА_3 , не припиняючи своїх протиправних дій відносно ОСОБА_5 з метою заподіяння останній тілесних ушкоджень, вхопив її обома руками за праве плече і ліву молочну залозу та став щосили їх стискати. Внаслідок своїх умисних протиправних дій ОСОБА_3 заподіяв потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: синця на слизовій верхній губі, по одному синцю в області правого плеча та лівій молочній залози, садна в області гомілки, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому злочині визнав, та підтвердив те, що дійсно 25 липня 2020 року у нетверезому стані повернувся додому та вчинив зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 сварку, під час якої вхопив її пальцями обох рук за внутрішню частину ротової порожнини та щелеп і з силою почав їх розводити в сторони. В подальшому вхопив її обома руками за праве плече і ліву молочну залозу та став щосили їх стискати. У вчиненому щиро розкаюється та просить суд суворо його не карати.
Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, винуватість ОСОБА_3 в інкримінованому йому злочині, вчиненому при викладених вище обставинах доведена зібраними в ході досудового слідства та безпосередньо дослідженими у судовому засіданні доказами у справі:
показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка будучи безпосередньо допитаною у судовому засіданні попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві свідчення та приведеною до присяги, повідомила, що 25 липня 2020 року близько 23.00 години вона із дитиною перебувала у спальній кімнаті власного житлового будинку. Коли додому повернувся її співмешканець ОСОБА_3 у стані алкогольного сп`яніння, то вчинив із нею сварку, під час якої вхопив її пальцями обох рук за внутрішню частину ротової порожнини та щелеп і з силою почав їх розводити в сторони. В подальшому вхопив її обома руками за праве плече і ліву молочну залозу та став щосили їх стискати. Вона зателефонувала своїй матері, яка і викликала поліцію. Обвинуваченого пробачила та претензій до обвинуваченого не має та просить суд не призначати обвинуваченому інше аніж штраф покарання, оскільки він працює та може втратити роботу через це;
заявою потерпілої ОСОБА_5 від 25.07.2020 року начальнику Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області, якою вона просить вжити заходів до ОСОБА_3 який 25.07.2020 року, перебуваючи у спальній кімнаті житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , побив її;
витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань встановлено, що 26.07.2020 року відомості за заявою потерпілої ОСОБА_5 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000018 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України;
висновком експерта № 110 від 27 липня 2020 року, зробленим на підставі постанови старшого слідчого СВ Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області від 25.07.2020 року, яким встановлено те, що у ОСОБА_5 наявні тілесні ушкодження: синець на слизовій оболонці губи, по одному синцю в області правого плеча та лівій молочній залозі, садно в області гомілки. Наявні ушкодження утворилися від дії якихось тупих, твердих предметів можливо 25.07.2020 року внаслідок ударів руками, дій рук людини та відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Дійсність та достовірність інших доказів у даному кримінальному провадженні учасниками судового розгляду не оспорюється.
Відтак, з врахуваннямвимогч.3ст. 349 КПК України, з`ясувавши, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, враховуючи згоду учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини визначені у ст.91 КПК України, зібрані вони у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Сукупність зібраних доказів вказує на те, та суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 25 липня 2020 року близько 23.10 години, у спальній кімнаті житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , умисно на грунті неприязних відносин, що виникли раптово, наніс потерпілій ОСОБА_5 легке тілесне ушкодження, тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому кримінальному є щире каяття.

Обставинами, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є: вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, вчинення проступку у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Згідно матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 проживає у АДРЕСА_2 ,за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, має одну неповнолітню дитину.

Таким чином, беручи до уваги усе вище викладене, при призначенні покарання ОСОБА_3 , дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який являється проступком, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних наслідків, яким не заподіяно істотної шкоди, спосіб вчинення проступку і його мотиви, форму вини, обстановку вчинення проступку, особу винного, який не вперше притягається до кримінальної відповідальності, його позитивну характеристику за місцем проживання та роботи, пом`якшуючу покарання обставину щире каяття, обтяжуючі покарання обставини: вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, вчинення проступку у стані алкогольного сп`яніння, а також позицію потерпілої та вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 призначити покарання у виді штрафу в межах максимальної межі санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинене ним порушення.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено сторонами до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1