Справа № 455/21/21
Провадження № 1-кп/455/108/2021
У Х В А Л А

02 лютого 2021 року м. Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000397 від 14.10.2020 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Чижки Старосамбірського району Львівської області, жителя та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Старосамбірського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000397 від 14.10.2020 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 подала клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказане клопотання мотивує тим, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Зазначає, що в ході досудового розслідування, а саме 25.12.2020 ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, до 23 лютого 2021року. Стверджує про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: намір ОСОБА_3 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній перебуваючи в статусі підозрюваного, будучи належним чином повідомлений про необхідність з`явитися до слідчого для проведення слідчих дій, умисно покинув місце свого проживання не повідомивши ні батьків, ні орган досудового розслідування про місце теперішнього перебування, тобто ухилявся від органу досудового слідства, суду, очевидно з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення ним тяжкого злочину, неодноразово раніше судимий, у якого не знята та не погашена судимість у встановленому законом порядку, вчинив новий тяжкий умисний злочин, ніде не працює, в нього відсутні міцні соціальні зв`язки, може впливати (чинити тиск) на потерпілого, який є його вітчимом, свідків кримінального правопорушення, особи яких йому добре відомі, також безпосередньо після вчинення ним незаконного заволодіння транспортного засобу, при виявленні його працівниками поліції, намагався втекти на викраденому мотоциклі, на законні вимоги працівників поліції щодо його зупинки, не реагував. Також вважає, що ОСОБА_3 , перебуваючи на волі може вчинити інше кримінальне правопорушення. З огляду на наведене, просить застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) діб.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні заперечила щодо застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просила обрати більш м`який запобіжний захід, зокрема, у виді цілодобового домашнього арешту, або інший на розсуд суду, покликаючись на те, що прокурором не доведено обґрунтованість ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Зазначила, що у підозрюваного наявні міцні соціальні зв`язки, оскільки він з народження проживає в с.Чижки Старосамбірського району Львівської області у багатодітній сім`ї, потерпілий та свідки були допитані під час досудового розслідування, і ОСОБА_3 не впливав на них. Також зауважила, що прокурором не доведено що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні підтримав доводи адвоката ОСОБА_5 та просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників судового провадження та проаналізувавши клопотання прокурора, суд приходить до наступного висновку.

Зі змісту ч.3 ст.315 КПК України відомо, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Так, відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177КПК України.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбаченихстаттею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, що узгоджується з вимогами ч.5 ст.9 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинувачених від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, оскільки у даному кримінальному провадженні, на підставі зібраних під час досудового розслідування доказів, було складено обвинувальний акт, який скеровано до суду та на даний час триває судове провадження.

Також встановлено, що в ході досудового розслідування у межах даного кримінального провадження до ОСОБА_3 на підставі ухвали слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 25.12.2020 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 23.02.2021. Одночасно, визначено заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 45400 гривень.

Строк тримання під вартою відносно ОСОБА_3 закінчується 23 лютого 2021року.

Зважаючи на те, що на даний час кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого судового провадження та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що до спливу цього строку неможливо буде завершити судове провадження у даному кримінальному провадженні, а тому необхідно розглянути питання щодо доцільності тримання обвинуваченого під вартою.
Враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті, беручи до уваги тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , яке згідно ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, за яким передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої, також беручи до уваги те, що встановлені ухвалою слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 25.12.2020 обставини, які існували на момент обрання підозрюваному ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час не змінилися, зокрема, особа обвинуваченого ОСОБА_3 , який є раніше неодноразово судимим, обвинувачується у вчиненні нового кримінального правопорушення під час умовно-дострокового звільнення, який як встановлено під час досудового розслідування, перебуваючи в статусі підозрюваного, оголошувався у розшук, не має постійного місця праці та легальних джерел доходу, не має дітей чи інших утриманців, що свідчить про відсутність у нього соціально-стримуючих факторів, які б стримували його від можливого вчинення інших кримінальних правопорушень та підтверджують значний ризик можливої протиправної поведінки, зважаючи на те, що судом ще не допитувались потерпілий та свідки, відтак є достатні підстави вважати, що обвинувачений може впливати (чинити тиск) на потерпілого (який є його вітчимом) та свідків шляхом їх переконання чи схиляння до зміни даних ними під час досудового розслідування показань, суд приходить до висновку про доведення прокурором обставин, які свідчать про існування і надалі ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Будь-яких даних про відсутність чи зменшення вищевказаних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Суд вважає, що з моменту взяття ОСОБА_3 під варту під час досудового розслідування та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Суд не відхиляє доводів захисника на користь обвинуваченого, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків.
Оскільки обвинувачений раніше судимий та обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, то відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до нього може бути застосований.

Також, в судовому засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_3 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Таким чином суд вважає необхідним продовжити застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки на думку суду жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання вищевказаним ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, отже подане клопотання прокурора слід задовольнити.

Згідно вимог ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

З огляду на наведене, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, який ніде не працює, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, суд відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України визначає обвинуваченому заставу у межах, передбачених п.2 ч.5 ст.182 КПК України, у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 45400 гривень, яку вважає достатньою для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та такою, що не буде завідомо непомірною для нього.

При цьому, у разі внесення застави у розмірі визначеному в ухвалі, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України.

Керуючись ст.ст.176-178,182,183,193-194,196,197,205,314,316,376,395 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 02 квітня 2021року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 45400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень 00 копійок.

У разі внесення застави у розмірі, визначеному в ухвалі, зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_3 прибувати за кожною вимогою до суду та покласти на обвинуваченого наступні обов`язки:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває без дозволу суду;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

4) утримуватися від спілкування з свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити, що згідно з положеннями ч.7 і ч.8 ст.182 КПК України, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Строк дії даної ухвали встановити до 02 квітня 2021року включно.

Копію ухвали направити для відома начальнику Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)».

Копію даної ухвали негайно після її оголошення вручити ОСОБА_3 .

Виконання даної ухвали доручити Старосамбірському ВП Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора ОСОБА_4 .

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу суду протягом п`яти днів з дня її оголошення сторони можуть подати апеляцію безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1