Номер провадження: 11-кп/813/2168/20
Номер справи місцевого суду: 495/9047/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючий суддя ОСОБА_2
судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області, від 23 вересня 2020 року, якою був продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого п.п. 6,12 ч.2 ст.115 КК України, у кримінальному провадженні № 0002717, внесеному до ЄРДР 19.09.2015 року,

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області, від 23 вересня 2020 року, був продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого п.п. 6,12 ч.2 ст.115 КК України, у кримінальному провадженні № 0002717, внесеному до ЄРДР 19.09.2015 року.
Строк дії ухвали визначений до 21 листопада 2020 року.
Рішення суду мотивоване тим, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України. Крім того будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою слідчим суддею не встановлено.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
На вказану ухвалу захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що ухвала суду постановлена з порушенням вимог КПК України, а тому підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 , запобіжний захід у виді домашнього арешту.
26.10.2020 року на адресу апеляційного суду надійшли доповнення захисника до апеляційної скарги, в якій він вказує на те, що:
- обвинувачений має незадовільний стан здоров`я, а саме хворіє цукровим діабетом, потребує лікування;
- принцип розумності строків розгляду справи не дотримується;
- продовження існування ризики не доведено;
- ОСОБА_7 має місце проживання та міцні соціальні зв`язки (жінка, хвора дитина).
Позиції учасників судового розгляду.
Захисник ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомлений про час і місце судового засідання до суду не прибув, причини неявки не повідомив, з жодними клопотаннями не звертався.
Прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_8 направив на адресу апеляційного суду заяву, в якому просив розгляд апеляційної скарги проводити за його відсутності, проти задоволення апеляційної скарги заперечував.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України апеляційний розгляд проведено фіксації технічними засобами.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Зі змісту оскарженої ухвали вбачається, що вона відповідає приписам вказаної норми кримінального процесуального закону, оскільки в ній наведені положення кримінального процесуального закону, якими керувався суд при постановленні ухвали, а також мотиви прийнятого рішення і його обґрунтування.
Відповідно до ст. 331 КПК України до спливу двомісячного строку з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
На думку апеляційного суду, розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції виконав вимоги ст.ст. 199, 331 КПК України та прийняв законне і обґрунтоване рішення про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.
Як вбачається з матеріалів провадження, зокрема, копії обвинувального акту
(а.с. 2-5), на розгляді в Білгород-Дністровському міськрайонному суді Одеської області, знаходиться кримінальне провадження №0002717, внесене до ЄРДР 19.09.2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого п.п.6,12 ч.2 ст. 115 КК України.
Відповідно до ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є таким, який застосовується у виключних випадках, тобто, коли застосування більш м`якого запобіжного заходу може завадити виконанню завдання кримінального провадження.
З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого п.п. 6,12) ч. 2 ст. 115 КК України, який, відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пунктом 6 частини другої цієї статті.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно існування ризику переховування обвинуваченого від суду, зважаючи на покарання, яке загрожує обвинуваченому, в разі визнання його винуватим, тобто наявний ризик, передбачений п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Також апеляційний суд вважає наявним ризик незаконного впливу на потерпілу і свідків, оскільки з оскарженої ухвали вбачається, що свідки ще не допитані.
Доводи захисника відносно того, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки і місце проживання апеляційний суд приймає до уваги, при цьому зауважує, що наявність соціальних зв`язків не спростовують викладені в оскарженій ухвалі доводи, а тяжкість інкримінованого злочину та наявність ризиків не дає достатніх підстав вважати, що зазначені соціальні фактори можуть мати стримуючу дію.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що на підставі наданих апеляційному суду матеріалів, а також обставин та характеру вчиненого злочину, судом першої інстанції прийняте законне та обґрунтоване рішення, а відносно обвинуваченого ОСОБА_7 на даний час неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки він не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які об`єктивно існують з огляду на зазначені апеляційним судом обставини.
Що стосується доводів апеляційної скарги відносно тяжкого стану здоров`я обвинуваченого, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Відповідно до наданої медичної довідки філії державної установи центру охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України в Одеській області, від 14.07.2020 року №876/47-ОД ОСОБА_7 встановлений діагноз цукровий діабет І типу. З вказаної довідки вбачається, що хворий потребує медичного нагляду та лікування в закладах МОЗ.
При цьому, з вказаної довідки вбачається, що ОСОБА_7 були зроблені медичні призначення та проведене лікування. Крім того, з вказаної медичної довідки вбачається, що керівництво філії буде клопотати про переведення обвинуваченого ОСОБА_7 до ДУ «ОСІ» з подальшим направленням на лікування відповідно до наказу №8, від 15.02.2020 року «Про затвердження переліку закладів закладів охорони здоров`я для надання медичної допомоги особам, узятим під варту, та засудженим, які відбувають покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби України в Одеській області».
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_7 отримує необхідну медичну допомогу.
Відповідно до положень п. 1) ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.
В апеляційній скарзі захисник вказував на той факт, що обвинувачений з 2015 року утримується під вартою.
Вказані доводи сторони захисту апеляційний суд визнає слушними, а тому враховуючи те, що обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, апеляційний суд вважає за необхідне звернути особливу увагу районного суду на положення ст.8 Конституції України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Аналіз практики Європейського суду щодо тлумачення положення «розумний строк» свідчить: в рішенні у справі «Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства» Суд роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.
У розумінні Європейського суду для визначення того, чи була тривалість певного строку розумною, передусім встановлюється початок цього строку та його закінчення. Строк, який слід брати до уваги у зазначеному відношенні, охоплює собою все провадження.
Аналіз наданих апеляційному суду матеріалів провадження свідчить про те, що кримінальне провадження перебуває на розгляді суду першої інстанції тривалий час, протягом якого обвинувачений значний час тримається під вартою, але судовий розгляд не завершений.
Апеляційний суд вважає таку невиправдану тривалість розгляду даного кримінального провадження неприпустимою, що з огляду на положення ч. 4 ст. 28 КПК України, тягне за собою порушення принципу розумності строку розгляду справи.
Керуючись статями 176, 177, 178, 183, 194, 196, 370-372, 404, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу Білгород Дністровського суду Одеської області, від 23 вересня 2020 року, якою був продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого п.п. 6),12) ч.2 ст.115 КК України, у кримінальному провадженні № 0002717, внесеному до ЄРДР 19.09.2015 року - залишити без змін.
Звернути увагу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області на необхідність дотримання розумних строків судового розгляду, відповідно до положень ст.28 КПК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4