печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про часткове скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18.10.2017 у кримінальному провадженні № 0000084 від 20.04.2017 р., -

В С Т А Н О В И В :

06.07.2020 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , яке передано слідчому судді ОСОБА_1 07.07.2020, згідно вимог якого адвокат просить зняти заборону, накладену Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_6 від 18 жовтня 2017 року по справі № 757/60912/17-к, щодо здійснення державної реєстрації змін у відомостях про керівників, тобто: дозволити державним реєстраторам в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», зокрема, але не виключно: державним реєстраторам виконавчих органів сільських, селищних та міських рад, Київської та Севастопольської міської, районної, районної у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, нотаріусам, акредитованим суб`єктам, здійснювати реєстраційні дії щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу, зазначених в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які пов`язані зі зміною відомостей про керівників Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЛАГОДА»-2005» (), Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРОЯНІВСЬКЕ» (), Приватного сільськогосподарського підприємства «ТРОЯНІВСЬКЕ» () та Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська фермерська група» ().

В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що арешт було накладено в інтересах потерпілих, разом з тим, наявність заборони щодо зміни керівників підприємств перешкоджає нормальному веденню господарської діяльності, а тому є підставою ставити питання про скасування такої заборони.

У судове засідання представник заявників, не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги підтримав та просив задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлений належним чином, заяв, клопотань до суду не подано.

Прокурор/слідчий в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином, заяв, клопотань до суду не подано.

Частиною 2 статті 174 КПК України, клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання, заслухавши позицію учасників розгляду, дослідивши матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що у провадженні СВ Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000084 від 20.04.2017, за ознаками злочину, передбаченого ч.1, ч. 4 ст.190 КК України.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/60912/17-к від 18.10.2017 у кримінальному провадженні № 0000084 від 20.04.2017 р., вирішено:

«Накласти арешт на корпоративні права, а саме на частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЛАГОДА»-2005» () у розмірі 100 (сто) %, що становить 2 000 000.00 (два мільйони) грн. 00 коп.;

Накласти арешт на корпоративні права, а саме на частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРОЯНІВСЬКЕ» () у розмірі 100 (сто) %, що становить 2 000.00 (дві тисячі) грн. 00 коп.;

Накласти арешт на корпоративні права, а саме на частку у статутному капіталі Приватне сільськогосподарське підприємство «ТРОЯНІВСЬКЕ» () у розмірі 100 (сто) %, що становить 3 300 000.00 (три мільйони) грн. 00 коп.;

Накласти арешт на корпоративні права, а саме на частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська фермерська група» () у розмірі 100 (сто) %, що становить 2 000.00 (дві тисячі) грн. 00 коп.

Заборонити всім державним реєстраторам в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», зокрема, але не виключно: державним реєстраторам виконавчих органів сільських, селищних та міських рад, Київської та Севастопольської міської, районної, районної у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, нотаріусам, акредитованим суб`єктам, здійснення будь-яких реєстраційних дій щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЛАГОДА»-2005» (), Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРОЯНІВСЬКЕ» (), Приватне сільськогосподарське підприємство «ТРОЯНІВСЬКЕ» (), Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська фермерська група», зокрема, але не виключно: державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу зазначених в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (та в установчих документах товариства одночасно), які пов`язані зі зміною розміру статутного капіталу, зміною інформації про засновників (учасників Товариства), зміною інших відомостей про Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЛАГОДА»-2005» (), Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРОЯНІВСЬКЕ» (), Приватне сільськогосподарське підприємство «ТРОЯНІВСЬКЕ» (), Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська фермерська група», що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.»

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали Печерського районного суду м. Києва від 18.10.2017 року при накладенні арешту слідчий суддя, заслухавши пояснення прокурора, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, оскільки накладення арешту на майно сприятиме меті кримінального провадження, а не накладення може призвести до незворотніх наслідків.

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 3 ст. 65 Господарського Кодексу України для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядова рада такого підприємства (у разі її утворення) призначає (обирає) керівника підприємства, який є підзвітним власнику, його уповноваженому органу чи наглядовій раді.

Згідно ч. 5 ст. 65 Господарського Кодексу України керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами.

Судовим розглядом встановлено, що власник ОСОБА_4 , здійснює своє право щодо управління Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська фермерська група» через уповноважених нею керівників підприємств.

Єдиний власник ОСОБА_5 здійснює своє право щодо управління Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗЛАГОДА»-2005», Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРОЯНІВСЬКЕ», Приватним сільськогосподарським підприємством «ТРОЯНІВСЬКЕ» також через уповноважених ним керівників підприємств.

В процесі господарської діяльності підприємств інколи виникає необхідність в зміні керівника як з його власної ініціативи (написання заяви про звільнення), так і з ініціативи власника, в передбачених Кодексом Законів про працю України випадках.

Окрім цього, 30 серпня 2018 року директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська фермерська група» ОСОБА_7 написав заяву про звільнення з роботи за власним бажанням відповідно до ч. 1 ст. 38 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до ст. 38 Кодексу Законів про працю України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Згідно п. 11.16 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська фермерська група» (далі - Статут) директор призначається та звільняється Загальними зборами учасників Товариства. Повноваження директора починають діяти з моменту прийняття Загальними зборами учасників рішення про обрання та закінчується в момент прийняття рішення про обрання нового директора (п. 11.17 Статуту). Враховуючи заяву керівника Товариства про звільнення та керуючись нормами Кодексу Законів про працю України та Статутом Товариства, Загальними зборами учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська фермерська група» було прийнято рішення про звільнення 30 серпня 2018 року директора (одноособового виконавчого органу) Товариства - ОСОБА_7 , на підставі ч. 1 ст. 38 Кодексу Законів про працю України (Протокол №16 Загальних зборів учасників товариства від 30 серпня 2018 року). А також, було обрано (призначено) з 31 серпня 2018 року на посаду нового директора (одноособового виконавчого органу) Товариства - ОСОБА_8 .

Згідно Протоколу №17 Загальних зборів учасників товариства від 06 листопада 2018 року було відкликано (звільнено) 06 листопада 2018 року з посади директора (одноособового виконавчого органу) Товариства ОСОБА_8 та обрано (призначено) з 07 листопада 2018 року на посаду директора (одноособового виконавчого органу) Товариства ОСОБА_4 .

Вказані зміни не були відображені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з огляду на Ухвалу. Станом на подачу даного клопотання, директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська фермерська група» згідно реєстру залишається ОСОБА_7 .

Також, 11 липня 2018 року директор Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЛАГОДА»-2005» ОСОБА_9 написав заяву про звільнення з посади за власним бажанням з 24 липня 2018 року на підставі ст. 38 Кодексу законів про працю України.

Згідно п. 11.16 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЛАГОДА»-2005» (далі - Статут) директор призначається та звільняється Загальними зборами учасників Товариства. Повноваження директора починають діяти з моменту прийняття Загальними зборами учасників рішення про обрання та закінчується в момент прийняття рішення про обрання нового директора (п. 11.17 Статуту).

Згідно Протоколу № 01/2018 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЛАГОДА»-2005» від 24 липня 2018 року було відкликано (звільнено) 24 липня 2018 року з посади директора (одноособового виконавчого органу) Товариства ОСОБА_9 та обрано (призначено) з 25 липня 2018 року на посаду нового директора (одноособового виконавчого органу) Товариства ОСОБА_10 .

Вказані зміни не були відображені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та станом на подачу даного клопотання, директором Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЛАГОДА»-2005» згідно реєстру залишається ОСОБА_9 .

Окрім цього, 04 листопада 2019 року директор Приватного сільськогосподарського підприємства «ТРОЯНІВСЬКЕ» ОСОБА_8 написав заяву на звільнення з посади за власним бажанням з 18 листопада 2019 року на підставі ст. 38 Кодексу законів про працю України.

06 листопада 2019 року директор Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРОЯНІВСЬКЕ» ОСОБА_8 написав заяву на звільнення з посади за власним бажанням з 18 листопада 2019 року на підставі ст. 38 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до ст. 38 Кодексу Законів про працю України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Згідно п. 7.16 Статуту Приватного сільськогосподарського підприємства «ТРОЯНІВСЬКЕ» директора призначають збори власників (засновників). Згідно п. 64 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРОЯНІВСЬКЕ» директор призначається та звільняється Загальними зборами учасників Товариства.

Вказані обставини свідчать, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗЛАГОДА»-2005», Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРОЯНІВСЬКЕ», Приватне сільськогосподарське підприємство «ТРОЯНІВСЬКЕ», Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська фермерська група» в особі їх власників не мають можливості виконати вимогу Закону щодо внесення відповідних змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, і стосуються відомостей про керівників вказаних товариств, у зв`язку з наявністю рішення суду про заборону на вчинення будь-яких реєстраційних дій реєстратором.

В розрізі вказаного слід зазначити, що Відповідно до статті 43 Конституції України зміст права на працю полягає у можливості кожної особи заробляти собі на життя працею, яку вона вільно обирає або на яку вільно погоджується. Це право забезпечується обов`язком держави створювати громадянам умови для повного його здійснення, гарантувати рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовувати програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації.

Таким чином, не звільнення керівників з посад згідно поданих ними заяв, є фактичним порушенням власником конституційно закріпленого права на працю, а також використанням примусової праці.

Щодо заборони використання примусової праці в Україні діє Конвенція Міжнародної організації праці № 29 «Про примусову чи обов`язкову працю», підписана 28 червня 1930 р. в Женеві (надалі Конвенція № 29). Пунктом 1 статті 2 цієї Конвенції передбачено, що термін «примусова чи обов`язкова праця» означає будь-яку роботу чи службу, що її вимагають від якої-небудь особи під загрозою якогось покарання і для якої ця особа не запропонувала добровільно своїх послуг.

У пункті 2 статті 2 Конвенції № 29 дається перелік, що не входить в поняття «примусової чи обов`язкової праці». Така підстава, як наявність арешту майна чи заборона вносити зміни до Єдиному державному реєстрі про юридичну особу, не передбачені в цьому переліку. А отже не можуть бути підставою для відмови власника у звільненні найманого працівника та примушення його до праці, на яку він більше не погоджується.

Стаття 2 КЗпП України у поняття «право громадян України на працю» включає право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, а статтею 51 КЗпП закріплено, що держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, вільний вибір діяльності.

Пунктом 2 статті 1 та підпунктом «а» частини першої статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» від 1 березня 1991 р. № 803-XII також відповідно передбачено, що громадяни України вільно обирають види діяльності, які не заборонені законодавством, професію, місце роботи за своїми здібностями, а держава гарантує працездатному населенню у працездатному віці в Україні добровільність праці, вибір або зміну професії та виду діяльності.

Частиною 2 пункту 2 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» встановлено, що добровільна незайнятість громадян не є підставою для притягнення їх до адміністративної або кримінальної відповідальності. Таким чином, кожен громадянин України може працювати або не працювати. Крім того, передбачено вільний вибір трудової діяльності.

Згідно зі статтею 2 КЗпП працівники реалізують своє право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Враховуючи те, що ухвалою накладено арешт на корпоративні права, а також заборонено вносити зміни до Єдиного державного реєстру, зокрема в: 1. перелік засновників (учасників) юридичної особі: прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата народження, країна громадянства, місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності); 2. розмір статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) та розмір частки кожного із засновників (учасників), то часткове знаття заборони щодо можливості зміни керівників, яких призначає саме власник, не має під собою ризиків заволодіння корпоративними правами, що як наслідок вказує про недопущення порушення завдання кримінального провадження та як наслідок його виконання, а відтак слідчий суддя приходить до переконання про задоволення клопотання.

Керуючись ст. ст. 98, 167, 170,171, 172, 173, 174, 379 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Скасувати частково арешт майна, що накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва №757/60912/17-к від 18.10.2017, а саме в частині заборони щодо здійснення державної реєстрації змін у відомостях про керівників, тобто: дозволити державним реєстраторам в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», зокрема, але не виключно: державним реєстраторам виконавчих органів сільських, селищних та міських рад, Київської та Севастопольської міської, районної, районної у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, нотаріусам, акредитованим суб`єктам, здійснювати реєстраційні дії щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу, зазначених в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які пов`язані зі зміною відомостей про керівників Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЛАГОДА»-2005» (), Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРОЯНІВСЬКЕ» (), Приватного сільськогосподарського підприємства «ТРОЯНІВСЬКЕ» () та Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська фермерська група» ().

Ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1