Справа № 308/4080/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді клопотання заступника начальника Управління міжнародної правової допомоги начальника відділу передачі засуджених осіб та виконання вироків Департаменту міжнародного права ОСОБА_4 про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Ужгород Закарпатської області, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, раніше не судимого, засудженого вироком Ленінського районного суду м. Ярославля Російської Федерації від 17.03.2015 року за ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років з відбуванням покарання у виправній колонії строгого режиму,-

ВСТАНОВИВ:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з Міністерства юстиції України надійшло клопотання заступника начальника Управління міжнародної правової допомоги начальника відділу передачі засуджених осіб та виконання вироків Департаменту міжнародного права ОСОБА_4 про приведення вироку Ленінського районного суду м. Ярославля Російської Федерації від 17.03.2015 року відносно засудженого ОСОБА_5 у відповідність із законодавством України.

В обґрунтування клопотання заявник посилається на те, що 27.03.2020 року наказом Міністерства юстиції України № 1236/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст. 606 КПК України, ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 14.01.2020 року за № 06-1489/20.

ОСОБА_5 засуджено вироком Ленінського районного суду м. Ярославля від 17.03.2015 року до покарання у виді 10 років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, за попередньою змовою групою осіб, у великому розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.

ОСОБА_5 знаходиться в ФКУ «Виправна колонія № 2 УФСВП Росії по Ярославській області». Кінець відбуття строку покарання 21.05.2024 року.

Зазначає, що останнє відоме місце проживання ОСОБА_5 в Україні: АДРЕСА_1 .

При визначенні строку покарання, який підлягатиме відбуванню у разі передачі ОСОБА_5 в Україну, просить суд враховувати вимоги ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року щодо максимального врахування покарання, визначеного вироком російського суду, з метою створення належних підстав для реалізації засудженим ОСОБА_5 права бути переданим в Україну як державу свого громадянства для подальшого відбування покарання.

При цьому звертає увагу суду на те, що відповідно до судової практики в Російській Федерації російський суд і Міністерство юстиції Російської Федерації відмовляють у передачі засуджених громадян в Україну у разі, якщо визначене в Україні покарання є меншим за визначене у вироку, вказуючи підставою для відмови ту обставину, що покарання, призначене вироком російського суду, є неспівмірним з покаранням, яке засуджений зможе відбувати в Україні у разі його передачі для подальшого відбування покарання.

З метою забезпечення виконання в Україні покарання, призначеного громадянину України російським судом, на підставі ст. 9 Конституції України, ст. ст. 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, ст. ст. 606-610 КПК України представник Міністерства юстиції України просить суд: визначити за Кримінальним кодексом України правову кваліфікацію діяння, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнано винним вироком Ленінського районного суду м. Ярославля від 17.03.2015 року; визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_5 згідно з Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ч. 3 ст. 609 КПК України після надходження всіх необхідних документів Міністерство юстиції України протягом місяця розглядає надіслані матеріали та в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України. Якщо запит і додаткові матеріали надійшли іноземною мовою, строк розгляду продовжується до трьох місяців.

Згідно з ч. 1 ст. 610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до частини третьої статті 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України протягом одного місяця з моменту його надходження. Судовий розгляд здійснюється за участю прокурора.

Представник Міністерства юстиції України у судове засідання не з`явився, при цьому згідно з поданим клопотанням просить розглянути клопотання без участі у судовому засіданні представника Міністерства юстиції України, яка згідно з ч. 1 ст. 610 КПК не є обов`язковою, а копію ухвали суду направити Міністерству юстиції України для повідомлення Міністерству юстиції Російської Федерації та організації прийняття засудженого в Україну.

Прокурор у судовому засіданні вимоги клопотання підтримав та просив задовольнити і визначити норми (статті, частини статей) КК України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнано винним, та визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим.

Вивчивши матеріали клопотання та додані до нього документи, заслухавши позицію прокурора, суд вважає за можливе клопотання задовольнити та привести у відповідність із законодавством України вирок Ленінського районного суду м. Ярославля від 17.03.2015 року щодо ОСОБА_5 .

Розглядаючи клопотання про приведення у відповідність із законодавством України вироку суду Російської Федерації, суд виходить із положень Конституції України, глави 46 КПК України, якими регламентовані визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб, змісту Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та норм Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КК України громадяни України, які вчинили злочини за межами України, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 9 Конвенції про передачу засуджених осіб (Страсбург, 21 березня 1983 року), до якої Україна приєдналася на підставі Закону України «Про приєднання України до Європейської Конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік» визначено, що компетентні власті держави виконання вироку: a) продовжують виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно із положеннями статті 10; або: b) визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11 Конвенції.

Пунктами а), с), d) статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб встановлено, що, замінюючи вирок, компетентний орган повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухвалені державою винесення вироку, повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі, не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.

Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст. 606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст. 610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначені строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків визначених у ч. 4 ст. 610 КПК України.

Відповідно до приписів п. п. 1, 2 ч. 4 ст. 610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків, якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

При цьому суд, як визначено у ч. 3 ст. 603 КПК України, не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.

Статтею 606 КПК України визначено умови передачі засуджених осіб для відбування покарання в Україні. Згідно з ч. 1 ст. 606 КПК України засуджену судом України особу може бути передано для відбування покарання в іншу державу, а засудженого іноземним судом громадянина України прийнято для відбування покарання в Україні тільки за умов: якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; якщо вирок набрав законної сили; якщо на час отримання запиту про передачу засуджений має відбувати покарання упродовж якнайменш шести місяців або якщо йому ухвалено вирок до ув`язнення на невизначений строк; якщо на передачу згоден засуджений або з урахуванням його віку або фізичного чи психічного стану на це згоден законний представник засудженого; якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі; якщо відшкодовано майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а в разі наявності також процесуальні витрати; якщо держава ухвалення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженого.

Як встановлено судом, згідно з вироком Ленінського районного суду м. Ярославля Російської Федерації від 17.03.2015 року (справа № 1-28/15) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ, і призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії строгого режиму. Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою залишено без змін. Ухвалено строк покарання обраховувати з 22.05.2014 року.

Колегією суддів по кримінальним справам Ярославського обласного суду від 07.05.2015 року, вирок Ленінського районного суду м. Ярославля Російської Федерації від 17.03.2015 року залишено без змін.

Засуджений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, останнє відоме місце його проживання в Україні: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 засуджено до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років згідно з вироком Ленінського районного суду м. Ярославля Російської Федерації від 17.03.2015 року, який згідно з розпорядженням Ленінського районного суду м. Ярославля Російської Федерації вступив у законну силу 07.05.2015 року.

Засуджений ОСОБА_5 висловив бажання бути переданим в Україну для подальшого відбування покарання, що підтверджується його письмовою заявою, оригінал якої наявний у матеріалах клопотання.

27.03.2020 року Міністерством юстиції України згідно з наказом № 1236/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого ОСОБА_5 відповідно до ст. 606 КПК України, ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 14.01.2020 року за № 06-1489/20.

Матеріалами клопотання встановлено, що засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у ФКУ «Виправна колонія № 2 УФСВП Росії по Ярославській області», стан його здоров`я є задовільним, та характеризується позитивно.

Згідно з довідками, виданими начальником відділу спеціального обліку ФКУ «Виправна колонія № 2 УФСВП Росії по Ярославській області», початок строку відбуття покарання засудженим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : кінець строку відбуття покарання станом на 18.10.2019 року є 4 роки, 7 місяців і 3 дні. Акти амністії і помилування відносно засудженого ОСОБА_5 не застосовувалися.

ОСОБА_5 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, за попередньою змовою групою осіб, у великому розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караним діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.

Диспозицією ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ встановлено відповідальність за замах на незаконний збут наркотичних засобів, за попередньою змовою групою осіб, у великому розмірі, санкцією якої передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 12 років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до 12 років або без такого, та штрафу у розмірі 1 мільйона рублів або в розмірі заробітної плати або іншого доходу засудженого за період до п`яти років або без такого.

Відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність, закінчений замах на незаконний збут наркотичних засобів за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах, є караним діянням, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 307 КК України.

Згідно ч. 4 ст. 610 КПК України, при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:

1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;

Пунктом b) ч. 1 статті 9 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року визначено, що компетентна влада держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової та адміністративної процедури своєї держави, замінюючи міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин.

За вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст.307 КК України, передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від шести до десяти років з конфіскацією майна.

У той же час, відповідно до ч. 3 ст. 68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

При цьому, суд виходить з норм ст. 10 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, згідно з якою у разі продовження виконання вироку держава виконання вироку дотримується характеру і тривалості покарання, призначеного державою винесення вироку.

Однак, якщо це покарання за своєю природою або тривалістю є несумісним із законодавством держави виконання вироку або якщо її законодавство цього вимагає, ця держава може на основі судової або адміністративної постанови співвіднести призначену міру покарання з покаранням чи заходом, передбаченим її власним законодавством за вчинення аналогічного злочину. За своїм характером таке покарання або такий захід повинні у міру можливості відповідати покаранню або заходу, призначеному у вироку для виконання. Покарання чи захід за своїм характером або своєю тривалістю не може бути більш суворим, ніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку, і не може перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавством держави виконання вироку.

Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання Міністерства юстиції України про приведення у відповідність із законодавством України вироку суду Російської Федерації відносно ОСОБА_5 та визначити норми (статті, частини статей) КК України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнано винним вироком Ленінського районного суду м. Ярославля Російської Федерації від 17.03.2015 року, і визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_5 на підставі вказаного вироку суду.

З урахуванням викладеного, суд визначає статті (частини статей) КК України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку Ленінського районного суду м. Ярославля Російської Федерації від 17.03.2015 року: за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України до покарання із застосуванням ч. 3 ст. 68 КК України, у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 8 (вісім) місяців.

При цьому, початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_5 слід рахувати з 22.05.2014 року відповідно до дати, яка встановлена вироком Ленінського районного суду м. Ярославля Російської Федерації від 17.05.2015 року.

Водночас, відповідно до вироку Ленінського районного суду м. Ярославля Російської Федерації від 17.05.2015 року строк покарання ОСОБА_5 ухвалено обраховувати з 22.05.2014 року.

Згідно з положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 611 КПК України виконання покарання в Україні стосовно переданої особи, засудженої вироком суду іноземної держави, здійснюється згідно з кримінально-виконавчим законодавством України. Щодо засудженого, переданого для відбування покарання в Україні, настають такі самі правові наслідки, як і щодо осіб, засуджених в Україні за вчинення такого ж кримінального правопорушення; до особи, переданої в Україну для подальшого відбування покарання, може бути застосовано умовно-дострокове звільнення, амністію або здійснено помилування у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України від 26.11.2015 року № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, судом зараховується строк попереднього ув`язнення до строку відбутого покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вказані положення ч. 5 ст. 72 КК України втратили чинність 21.06.2017 року на підставі Закону України від 18.05.2017 року № 2046-VIII.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Як встановлено судом, ОСОБА_5 вчинив інкримінований йому злочин 06-22.05.2014 року, тобто в період, коли чинною була ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України від 26.11.2015 року № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», що свою чергу свідчить про те, що при вирішенні питання про зарахування засудженому строку попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України саме в редакції Закону України від 26.11.2015 року № 838-VIII, яка поліпшує становище засудженого.

Така позиція узгоджується із правовим висновком щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), викладеним у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року в справі № 663/537/17 (провадження № 13-31кс18).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 9 Конституції України, ст. ст. 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, ст. ст. 602-604, 606-611, 372, 376, 392, КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення у відповідність із законодавством України вироку суду Російської Федерації відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Привести у відповідність із законодавством України вирок Ленінського районного суду м. Ярославля Російської Федерації від 17 березня 2015 року (справа № 1-28/15), згідно з яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ, і призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії строгого режиму.

Засудженого згідно з вироком Ленінського районного суду м. Ярославля Російської Федерації від 17 березня 2015 року (справа № 1-28/15) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати засудженим за: ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням ч. 3 ст. 68 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 8 (вісім) місяців.

Міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 у виді тримання під вартою залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 22 травня 2014 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України від 26.11.2015 року № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» зарахувати ОСОБА_5 до строку відбутого ним покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 22 травня 2014 року до набрання вироком законної сили 07 травня 2015 року, включно.

Копію даної ухвали направити до Міністерства юстиції України та центрального органу виконавчої влади у сфері виконання покарань в Україні.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_5 в той же строк з моменту отримання ним копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1