КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 09 листопада 2020 року, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2020 року, відносно

ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Бурти, Кагарлицького району, Київської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, працівника Київської міської прокуратури, раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участі: прокурора захисника підозрюваної ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого Другого слідчого відділу (Відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , застосовано до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком до 13 грудня 2020 року, заборонивши їй цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________

Унікальний номер справи 752/20075/20 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_9

Справа № 11сс/824/5786/2020 Доповідач: ОСОБА_10

Категорія ст. 183 КПК

Не погоджуючись з рішенням судді, захисник ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваної ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконно та необґрунтованою.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що слідчий суддя формально розглянув клопотання не врахував докази сторони захисту та не надав їм оцінки, що є порушенням вимог ст. 178 КПК КПК України.

Крім цього при розгляді клопотання, стороною захисту наведено ряд обставин, які спростовують наведені стороною обвинувачення ризики та є підставою для застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу.

Сторона захисту звертає увагу, що ОСОБА_6 є багатодітною матір`ю, має на утриманні чотирьох малолітніх дітей, раніше не судима, має позитивну характеристику за місцем проживання,підозрювана визнала свою причетність до вчинюваного та постійно надає матеріальну та моральну підтримку потерпілій та її матері.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваної, які підтримали апеляційну скаргу, позицію прокурора про законність ухвали слідчого судді та необхідність залишення її без змін, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника в інтересах підозрюваної не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Другим слідчим відділом (Відділом з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 13 лютого 2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002072, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

13 жовтня 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжкі тілесні ушкодження потерпілій.

15 жовтня 2020 року слідчий Другого слідчого відділу (Відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням прокурора ОСОБА_7 , звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва про застосування до підозрюваної ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 діб.
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2020 року вказане клопотання задоволено.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням слідчого судді.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.
Згідно з ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та обставини життя особи, які можуть свідчити про наявність ризику переховуватися від правосуддя чи інші способи неналежної процесуальної поведінки.
Крім того, відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Штегмюллер проти Австрії», застосування до особи обмеження волі можливо лише за наявності ризику неявки підозрюваного (обвинуваченого) на судовий розгляд, або інших ризиків, які мають бути реальними та обґрунтованими, тобто не бути загальними та абстрактним.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування підозрюваній ОСОБА_6 запобіжного заходу, всупереч доводам апеляційної скарги.

Оцінюючи доводи та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Незважаючи на те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначено у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно прийняти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року)

При вирішенні питання про застосування до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України в сукупності із вказаними обставинами врахував вагомість наявних доказів про вчинення останньою інкримінованого їй кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує останній у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваної; міцність соціальних зв`язків підозрюваної, наявність у підозрюваної постійного місця роботи; наявність судимостей у підозрюваної; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки та приходить до висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти, передбаченим ст. 177 КПК України ризикам.
Вивченням матеріалів судового провадження встановлено, що органом досудового розслідування доведено те, що ризики переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується існують, слідчим суддею в межах КПК України їх оцінено, що дає законні підстави для обмеження свободи ОСОБА_6 на даному етапі розслідування кримінального провадження.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задовольнити клопотання органу досудового розслідування, оскільки він в повному обсязі довів суду обставини, за якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який в повній мірі забезпечить виконання підозрюваною ОСОБА_6 покладених на неї процесуальних обов`язків.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні органу досудового розслідування дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про можливу причетність ОСОБА_6 до кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.
Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної ухвали, то вони є безпідставними. На думку колегії суддів, суддя при розгляді клопотання прокурора про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту дослідив усі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного обґрунтованого та вмотивованого рішення відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

Посилань апелянтів на те, що слідчим суддею не наведено обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає їх непереконливими, оскільки наявність існуючих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України підтверджуються матеріалами судового провадження, які були предметом дослідження суду першої інстанції.

Наявність даних, які характеризують особу підозрюваної ОСОБА_6 , зокрема, що вона має на утриманні чотирьох малолітніх дітей, - не є безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки не спростовують висновки суду про те, що підозрювана може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, в яких захисник просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи не є достатніми для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, а тому апеляційна скарга захисника, з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 181, 193, 194, 199, 309, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого Другого слідчого відділу (Відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 , застосовано до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком до 13 грудня 2020 року, заборонивши їй цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 , - без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_10 ОСОБА_2 ОСОБА_3