Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

24 листопада 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ? ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 28 вересня 2020 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0005888 від 27 вересня 2019 року стосовно
ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шпанів, Рівненського району, Рівненської області, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із повною загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, судимого 13 червня 2018 року Рівненським районним судом Рівненської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 2 роки; 30 червня 2020 року Рівненським районним судом Рівненської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.187 КК України, із застосування ст.ст.70,71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 7 (сім) місяців
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Малий Олексин, Рівненського району, Рівненської області, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, із повною загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, судимого 13 червня 2018 року Рівненським районним судом Рівненської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 2 роки,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Рівненського міського суду рівненської області від 28 вересня 2020 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю вироків призначено шляхом часткового складання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 30 червня 2020 року та покарання за даним вироком, у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 8 (вісім) місяців.
Строк покарання засудженому ОСОБА_8 ухвалено рахувати з часу його затримання, а саме з 03 грудня 2019 року, з розрахунку один попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю вироків призначено шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 13 червня 2018 року у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1(один) місяць.
До вступу вироку у законну силу запобіжний захід щодо ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів з визначенням застави в розмірі 40 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 84 080 (вісімдесят чотири тисячі вісімдесят гривень).
Обвинуваченого ОСОБА_6 ухвалено взяти під варту в залі суду.
Строк покарання засудженому ОСОБА_6 ухвалено рахувати з моменту взяття під варту.
Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.
Стягнуто із ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , солідарно, на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 942 грн. 06 коп. (дев`ятсот сорок дві грн. 06 коп.).
За вироком суду, 26 вересня 2019 року, приблизно о 18 год. 10 хв., ОСОБА_8 за попередньою змовою із ОСОБА_6 , маючи спільний злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_3 , де скориставшись відсутністю спостереження власників та сторонніх осіб, перестрибнувши через ворота, незаконно проник на огороджену територію даного домоволодіння, звідки передав ОСОБА_6 , який залишався біля будинку та спостерігав за появою сторонніх осіб, візок із котушкою для шланга НС 50, марки Karcher, вартістю 898,64 грн., 50 метрів шлангу PrimoFlex 1/2, вартістю 1215,44 грн., 5 універсальних конекторів Plus, вартістю 647,70 грн., пістолет для поливу, марки Karcher PlusЄ, вартістю 435,89 грн.
Після чого разом із викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, чим завдали потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 3197,67 грн.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 покликається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок суворості та безпідставне незастосування судом положень ст. 69 КК України.
Захисник вважає, що враховуючи інформацію про особу обвинуваченого, наявності обставин, які пом`якшують покарання, відсутності обставин, які обтяжують покарання, суд призначив надто суворе покарання в межах санкції статті, що не відповідає особі обвинуваченого.
Просить вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 28 вересня 2020 року стосовно ОСОБА_6 за ч.3 ст. 185 КК України змінити, застосувавши ст. 69 КК України і призначити покарання у виді штрафу, який виконувати окремо.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги захисника в інтересах обвинуваченого, перевіривши вирок суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції, беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_6 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, те, що прокурор, також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, потерпілий, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, в апеляційній скарзі не оскаржується. Вирок суду першої інстанції оскаржується захисником обвинуваченого ОСОБА_6 лише в частині призначення останньому несправедливості, на думку сторони захисту, покарання внаслідок суворості та безпідставності незастосування ст. 69 КК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції, з висновками якого погоджується і апеляційний суд, повною мірою дотримався вимог ст.ст. 50, 65 КК України, оскільки врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_6 злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу винного, який раніше судимий за злочини проти власності, на шлях виправлення не став, вчинив злочин в період іспитового строку, не працює, суспільно-корисною працею не займається, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Судом визнано обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття у вчиненому злочині, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди завданої злочином. Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено. З огляду на наведене суд прийшов до правильного висновку про призначення покарання у виді позбавлення волі.
На думку колегії суддів, враховуючи принципи індивідуалізації та співмірності заходу примусу характеру вчинених дій, визначене місцевим судом обвинуваченому ОСОБА_6 мінімальне покарання у виді позбавлення волі, передбачене санкцією частини статті за інкримінований злочин з призначенням остаточного покарання на підставі ч.1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання за оскаржуваним вироком невідбутої частини покарання за попереднім вироком лише 1 місяць позбавлення волі є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Доводи апеляційної скарги захисника на суворість призначеного покарання з покликанням на обставини, які враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, колегія суддів, беручи до уваги, дотримання судом першої інстанції належним чином вимог ст.ст. 50, 65 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 з відповідним мотивуванням, наведеним у вироку, вважає необґрунтованими і недостатніми для висновку про те, що призначене покарання обвинуваченому, є явно несправедливим через суворість.
При аналізі норм ст. 69 КК України можна зробити висновок, що призначення більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції відповідної норми, можливе, з урахуванням особи винного, лише у тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим.

За наведеного, підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_6 більш м`якого покарання, ніж передбачено законом із застосування ст. 69 КК України, за наявності встановлених судом першої інстанції обставин, які пом`якшують покарання, однак з урахуванням особи винного, який раніше судимий за злочин проти власності, належних висновків для себе не зробив та продовжив займатися злочинною діяльністю, вчинив новий корисливий злочин проти власності в період іспитового строку, колегія суддів не вбачає.
З огляду на викладене, доказів на спростування висновків суду першої інстанції в апеляційній скарзі не наведено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Вирок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому підстав для його зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, ?
УХВАЛИЛА :
Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 28 вересня 2020 року стосовно ОСОБА_6 за ч.3 ст. 185 КК України у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0005888 від 27 вересня 2019 року стосовно ОСОБА_8 за ч.3 ст. 185 КК України, ОСОБА_6 за ч.3 ст. 185 КК України залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 ? без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а ОСОБА_6 в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3