Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/2735/20
Провадження № 1-кп/490/633/2020
У Х В А Л А

09 вересня 2020 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 0004095 про обвинувачення

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Миколаєві, є українцем, громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 15 - частиною 1 статті 115 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

1. Прокурор під час підготовчого судового засідання вважав направлений до суду обвинувальний акт таким, що в цілому відповідає вимогам статті 291 Кримінального Процесуального Кодексу України, а перешкоди для його призначення до судового розгляду - відсутніми. За такого прокурор вважав за можливе призначити судовий розгляд на підставі направленого до суду обвинувального акту.

При цьому від забезпечення здійснення перекладу обвинувального акту на російську мову прокурор відмовився, зазначаючи, що вимога про таке є проявом зловживання правами з боку обвинуваченого.

Водночас прокурор просив продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою, спираючись про те, що ризики, що зумовили обрання цього запобіжного заходу та продовження строку його дії, наразі не усунуті на не зменшились.

2. Обвинувачений під час підготовчого судового засідання зазначив, що не має можливості висловити свою думку із приводу наданого суду обвинувального акту, оскільки цей акт викладений українською мовою, яку він не розуміє. При цьому обвинувачений зазначив, що до теперішнього часу навіть належним чином усвідомити зміст обвинувального акту не в змозі, орієнтується лише на роз`яснення суті обвинувачення, надане судом, а також - на переклад, що зробили особи, разом з якими він перебуває у місцях попереднього ув`язнення.

Обвинувачений також заперечував проти задоволення клопотання про продовження строку його тримання під вартою та просив змінити обраний відносно нього запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Захисник під час підготовчого судового засідання позицію свого підзахисного підтримав.

Він, зокрема, зазначав, що, як на його думку, наразі підготовче судове засідання не може бути проведеним, оскільки обвинувачений не ознайомлений із суттю висунутого йому обвинувачення.

Окрім того, захисник вважав клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою таким, що не обґрунтованим, та просив у задоволенні цього клопотання відмовити та змінити обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід на особисте зобов`язання.

Встановлені судом обставин із посиланням на докази

3. В провадженні Центрального ВП ГУ НП України в Миколаївській області перебувало кримінальне провадження № 0004095 за фактом спричинення ОСОБА_4 . ОСОБА_7 тілесного ушкодження у вигляді колото-різаного поранення шиї зліва.

06 травня 2020 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 15 - частиною 1 статті 115 Кримінального Кодексу України.

4. Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 18 січня 2020 року відносно ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Подальшими ухвалами слідчих суддів Центрального районного суду міста Миколаєва під час досудового розслідування строк тримання обвинуваченого під вартою продовжувався неодноразово, востаннє - до 19 травня 2020 року.

Під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 та продовження строку його дії слідчими суддями залучався перекладач з української мови на російську.

Востаннє про залучення перекладача ухвалювалось слідчим суддею Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_8 від 12 травня 2020 року.

5. З 30 квітня 2020 року сторона обвинувачення почала відкриття ОСОБА_4 матеріалів досудового розслідування.

Проте, обвинувачений від ознайомлення з матеріалами кримінального провадження відмовився, спираючись про те, що йому потрібен перекладач з української мови на російську.

Та 13 травня 2020 року слідчий суддя Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_8 ухвалила про встановлення стороні захисту строку для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. Зі змісту ухвали вбачається, що під час її винесення слідчий суддя виходила головним чином з необхідності дотримання розумних строків здійснення кримінального провадження, зокрема - строків досудового розслідування. Та з огляду на необхідність дотримання цих строків доводи захисту про забезпечення перекладу матеріалів кримінального провадження слідчий суддя розцінила, як спосіб затягування кримінального провадження, а за такого - як зловживання процесуальними правами.

6. 18 травня 2020 року в межах цього кримінального провадження був складений обвинувальний акт, який був викладений українською мовою; у той же день він був затвердженим та направленим до Центрального районного суду міста Миколаєва.

При цьому з огляду на зміст ухвали слідчого судді від 13 травня 2020 року складений в межах цього кримінального провадження обвинувальний акт не був перекладеним на російську мову.

7. Ухвалою колегії суддів Центрального районного суду міста Миколаєва від 19 травня 2020 року обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні був повернутий прокурору.

При цьому однією з підстав для такого було зазначене про те, що всупереч вимог діючого законодавства обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 не був перекладеним на російську мову.

8. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду від 18 червня 2020 року згадана ухвала Центрального районного суду міста Миколаєва від 19 травня 2020 року була скасована та призначений новий розгляд цього кримінального провадження у суді першої інстанції.

Стосовно відсутності перекладу обвинувального акту з української мови на російську апеляційний суд зазначив, що висновок суду про повернення прокурору обвинувального акту з підстав відсутності його перекладу є неправильним.

9. Згідно наданого суду обвинувального акту, органами досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину за таких обставин

19 листопада 2019 року близько 19-00 години, більш точного часу під час проведення досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 прийшли до кафе, яке розташоване за адресою: місто Миколаїв, вул. Велика Морська, 7, де присіли за столик та почали вживати алкогольні напої. В цей час до зазначеного кафе прийшов ОСОБА_4 , який зайшов до приміщення вказаного розважального закладу, підійшов до ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , з якими ОСОБА_4 розпочав конфлікт, завдавши удару рукою в область потилиці ОСОБА_9 та за останнього вступився ОСОБА_7 , який почав робити зауваження ОСОБА_4 . Після чого у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків.
Далі ОСОБА_4 , розуміючи, що довести свій злочинний умисел на умисне вбивство без знаряддя скоєння злочину не представиться можливим, так як зрозумів, що за ОСОБА_7 може вступитись ОСОБА_9 , ОСОБА_4 вирішив відшукати знаряддя скоєння умисного вбивства ОСОБА_7 , для чого покинув приміщення кафе та віднайшов у невстановленому в ході проведення досудового розслідування місці кухонний ніж, який порахував зручним знаряддям скоєння злочину - умисного вбивства ОСОБА_7 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , віднайшовши кухонний ніж, 19.11.2019 близько 19-40 год., більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилось можливим, прийшов до кафе, яке розташоване за адресою: місто Миколаїв, вул. Велика Морська, 7, де за столиками у приміщенні вказаного закладу сиділи ОСОБА_7 та ОСОБА_9 . З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на умисне вбивство ОСОБА_7 , ОСОБА_4 відкликав останнього з приміщення кафе на вулицю.
Далі, ОСОБА_7 , вийшовши із кафе на вулицю, почав рухатись у бік ОСОБА_4 .. Останній, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їхню суспільну небезпеку, свідомо допускаючи можливі наслідки, утримуючи в правій руці заздалегідь заготовлений їм кухонний ніж з рукояткою світло-зеленого кольору, який порахував зручним знаряддям вчинення злочину, що володіє достатніми властивостями для досягнення свого умислу - умисного вбивства ОСОБА_7 , ОСОБА_4 зблизився із останнім та завдав ОСОБА_7 один удар ножем в область життєво важливого органу - лівої сторони шиї, пошкодивши тим самим внутрішню яремну вену.
Після цього ОСОБА_4 , вважаючи, що нанесений ним удар в область шиї ОСОБА_7 , призведе до тяжких наслідків у вигляді смерті останнього, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, а саме - умисного вбивства ОСОБА_7 , місце злочину швидко покинув та повернувся лише згодом, коли усвідомив наслідки скоєного.
Після спричинених тілесних ушкоджень ОСОБА_7 автомобілем швидкої медичної допомоги був доставлений до Миколаївської міської лікарні № 3.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи у ОСОБА_7 має місце тілесне пошкодження у вигляді колото-різаної рани шиї зліва з пошкодженням внутрішньої яремної вени, по ступеню тяжкості дані тілесні пошкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
Ці дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням кваліфіковані за частиною 2 статті 15 - частиною 1 статті 115 Кримінального Кодексу України - як закінчений замах на умисне вбивство, тобто - замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

10. Ухвалами Центрального районного суду міста Миколаєва строк тримання під вартою обвинуваченого продовжувався неодноразово, востаннє - ухвалою від 16 липня 2020 року - до 13 вересня 2020 року включно.

11. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року "Про запобігання поширенню на території України короновірусу COVID-19", Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та розпорядженням Миколаївського міського голови № 65р від 16 березня 2020 року та території України, зокрема - на території міста Миколаєва - запроваджені карантинні заходи, спрямовані на запобігання та зупинення спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2; застосовані заходи передбачають певні обмеження, які у сукупності суттєво ускладнюють як можливість оперативної організації та проведення судових засідань, так й можливості виконання особами, які беруть участь у судовому розгляді, їх процесуальних обов`язків та реалізацію ними їх процесуальних прав

Положення закону, якими керувався суд під час постановлення ухвали.

12. Відповідно до статті 29 Кримінального Процесуального Кодексу України

1.Кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою.
2.Особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення.
3.Слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом.
4.Судові рішення, якими суд закінчує судовий розгляд по суті, надаються сторонам кримінального провадження або особі, стосовно якої вирішено питання щодо застосування примусових заходів виховного або медичного характеру, а також представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у перекладі на їхню рідну або іншу мову, якою вони володіють. Переклад інших процесуальних документів кримінального провадження, надання копій яких передбачено цим Кодексом, здійснюється лише за клопотанням зазначених осіб. Переклад судових рішень та інших процесуальних документів кримінального провадження засвідчується підписом перекладача.

13. Відповідно до пункту 18 частини 3 статті 42 Кримінального Процесуального Кодексу України обвинувачений має право, зокрема, користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.

14. Відповідно до статті 8 Кримінального Процесуального Кодексу України:

1.Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
2.Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 9 Кримінального Процесуального Кодексу України

Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства /частина 1/.

У разі якщо норми цього Кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України /частина 4/.
Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини /частина 5/.

15. Відповідно до частини 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права:

-бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього /пункт "а"/;

-якщо він не розуміє мови, яка використовується в суді, або не розмовляє нею, - одержувати безоплатну допомогу перекладача /пункт "е"/.

16. У своєму рішенні від 24 вересня 2002 року у справі «Кускані проти Сполученого Королівства» (Cuscani v United Kingdom), 32771/96 Європейський Суд з Прав Людини, проаналізувавши ситуацію, що є аналогічною тій, яка склалась у цій справі, а саме - коли обвинувачений певний час мешкав на території Сполученого Королівства, але під час слухання справи заявив про те, що має "труднощі" із спілкуванням англійською мовою, про наявність яких заявив на пізніх стадіях кримінального провадження, зазначив, що за таких обставин розгляд справи за відсутності перекладача порушує права обвинуваченого на справедливий суд.

Зокрема, у пункті 38 рішення Європейський Суд з прав Людини зазначив, таке:

"Суд зауважує, що питання про нібито недостатнє знання заявником англійської мови та його нездатність розуміти перебіг процесу вперше стало актуальним 4 січня1996 року,коли його юристи повідомили суд першої інстанції про бажання заявника визнати себе винним у висунутих проти нього обвинуваченнях. На клопотання адвоката заявника суддя розпорядився забезпечити присутність перекладача на розгляді питання про покарання, що мало відбутися 26 січня 1996 року… Отже, судді дали чітко знати, що заявник мав певні труднощі з розумінням. Однак, як здається, суддя, попри свою ж власну турботу про забезпечення заявникові можливості стежити за подальшим перебігом процесу, піддався впливові адвоката заявника, котрий його переконав у тому, що й сам «дасть ради»… На загальне визнання, суддя залишив відкритим питання про можливість заявника, в разі потреби, попросити допомогти свого брата з перекладом. Суд, однак, думає, що перевірка потреби заявника в перекладі було тим питанням, розв`язувати яке суддя мав би за погодженням із заявником, особливо зважаючи на те, що його вже попередили про труднощі, які має сам адвокат при спілкуванні з заявником. Варто зазначити, що заявник визнав себе винним у серйозних обвинуваченнях і йому загрожувало суворе покарання позбавленням волі. Отож суддя був зобов`язаний пересвідчитися в тому, що відсутність перекладача на слуханні 26 січня 1996 року не зашкодить заявникові брати повну участь у розв`язанні питання, яке для нього мало вирішальне значення. Зважаючи на обставини цієї справи, не можна сказати, що цю вимогу задоволено застереженням за заявником можливості, без проведення суддею консультацій з останнім, покластися на неперевірені мовні навички його брата…»

17. Відповідно до правової позиції, що сформульована Верховним Судом, зокрема, в постанові від 11 червня 2019 року у справі № 219/5455/16, участь перекладача у кримінальному провадженні зумовлена конституційною засадою рівності перед законом і судом (частина 2 статті 24 Конституції України, ст. 10 Кримінального Процесуального Кодексу України), за якою, серед іншого, не допускається привілеїв чи обмежень (в т. ч. й у процесуальних правах, передбачених Кримінального Процесуального Кодексу України) за мовними ознаками. З огляду на таке питання про дотримання вимог статті 29 Кримінального Процесуального Кодексу України щодо залучення перекладача слід вирішувати з урахуванням того, чи не призвело це до порушення рівності перед законом і судом (принципу «рівності можливостей») та несправедливості судового розгляду в цілому у розумінні положень ст. 6 Конвенції.

18. Відповідно до частини 3 статті 415 Кримінального Процесуального Кодексу України висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

19. Відповідно до частини 1 статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під ставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити перелічені дії.

При цьому відповідно до частини 3 статті 176 Кримінального Процесуального Кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя має переконатись, що жоден більш м`який, ніж запропонований слідчим, запобіжний захід не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

20. Відповідно до статті 199 Кримінального Процесуального Кодексу України строк тримання під вартою може бути продовженим у разі наявності вказаних вище обставин та додаткового доведення того, що завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали не є можливим, а раніше заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

21. Відповідно до визначеного Європейським судом з прав людини поняттям під час вирішення питання щодо запобіжного заходу під обґрунтованою підозрою слід розуміти добросовісне припущення про вчинення особою певного діяння, яке ґрунтується на об`єктивних відомостях, які:

-можна перевірити у судовому розгляді;

-спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Добросовісним можна вважати припущення, яке висунуте компетентним органом у встановленому законом порядку та ґрунтується на підході до справи, що характеризується правдивістю, сумлінністю та ретельністю.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

І. Стосовно подальшого розгляду справи.

22. Наведені вище фактичні обставини справи доводять, що в цьому випадку ОСОБА_4 отримав обвинувальний акт мовою, якою він принаймні не розмовляє та з усвідомленням якої відчуває "труднощі".

Відповідно до наведених вище норм діючого та міжнародного законодавства таке свідчить, що він має право отримати переклад цього документу на його рідну /російську мову/; такий переклад має бути здійсненим саме перекладачем за рахунок держави.

23. Відсутність же такого перекладу в цьому випадку потягне за собою порушення права обвинуваченого бути проінформованим зрозумілою для нього мовою /але - не мовою, яку він зобов`язаний розуміти/ про суть висунутого відносно нього обвинувачення.

Порушення ж цього права з самого початку робить процес несправедливим в сенсі статті 6 Конвенції про захист прав людини та її основних свобод.

Отже, подальший судовий розгляд, зокрема - проведення підготовчого судового засідання, наразі не є можливим.

24. Одночасно суд вважає за необхідне вижити заходів щодо усунення порушення прав обвинуваченого.

Та з огляду на те, що суд є позбавлений процесуальної можливості покласти обов`язок щодо усунення порушеного права на сторону обвинувачення, яка допустила таке порушення /внаслідок ухвали Херсонського апеляційного суду/, суд вважає за необхідне самостійно направити перекладачеві обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні із тим, щоб перекладачем був здійснений його переклад.

25. При цьому, оскільки обов`язок щодо забезпечення судочинства є покладеним на Державну судову Адміністрацію України, цей орган та його відповідний територіальний підрозділ слід зобов`язати забезпечити здійснення перекладу обвинувального акту.

26. В зв`язку із наведеним у підготовчому судовому засіданні слід оголосити перерву.

ІІ. Стосовно доцільності подальшого перебування обвинуваченого під вартою.

27. Суд відзначає, що матеріали кримінального провадження не містять відомостей про те, що висуваючи обвинувачення ОСОБА_4 , органи досудового розслідування або публічне обвинувачення діяли нечесно.

До того ж, з коментарів захисту під час розгляду питання про доцільність подальшого перебування обвинуваченого під вартою вбачається, що факту конфлікту між обвинуваченим - з одного боку, та ОСОБА_9 й ОСОБА_7 - з іншого - захист зрештою не оспорює.

За такого припущення про вчинення обвинуваченим злочину, який є описаним в обвинувальному акті, є таким, що можна перевірити у судовому розгляді та спонукає вдатись до практичних дій щоб перевірити, чи є таке припущення обґрунтованим.

За такого для мети вирішення питання про доцільність подальшого перебування обвинуваченого під вартою "підозра", що наразі йому висунута, може вважатись обґрунтованою.

28. Характер же висунутої ОСОБА_4 підозри свідчить, що він може переховуватись від суду (адже у разі визнання його винуватим йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років). а також - вчинити новий злочин, адже він обвинувачується у вчиненні злочину на ґрунті конфлікту, який виник раптово та виникнення якого не може бути раціонально пояснене.

29. Та запобігти цим ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, не видається за можливе, адже виникнення конфліктів, подібних до того, що став приводом для вчинення злочину ОСОБА_4 , не може бути виключене внаслідок застосування менш суворого запобіжного заходу.

30. Посилання захисту ж наведених висновків суду не спростовують.

В зв`язку з таким суд доходе висновку про те, що підстави для зміни обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу є відсутніми, а його належну процесуальну поведінку можливо забезпечити лише шляхом подальшого застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Отже, клопотання прокурора в цій частині підлягає задоволенню, а у задоволенні клопотання захисту слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 369-372; 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

1.У підготовчому судовому засіданні оголосити перерву до 27 жовтня 2020 року до 11-00 години.

2.Надати перекладачеві обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004095 для здійснення його перекладу на російську мову.

3.Зобов`язати Державну Судову Адміністрацію України та Територіальне Управління Державної судової Адміністрації України у Миколаївській області забезпечити здійснення перекладу обвинувального акту.

4.Клопотання прокурора - задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 - до 07 листопада 2020 року включно.
5.У задоволенні клопотання захисту відмовити.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 7 днів.

СУДДЯ = ОСОБА_10 =