ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2846/20 Справа № 176/787/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25 травня 2020 року про відмову в задоволенні подання Жовтоводської виправної колонії №26 про умовно-дострокове звільнення засудженого:

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

в режимі відеоконференції

засудженого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А :

За ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25 травня 2020 року відмовлено в задоволенні подання Жовтоводської виправної колонії №26 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 .
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що на даний час засуджений не довів своє виправлення, а тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
В апеляційній скарзі:
- засуджений просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити подання Жовтоводської виправної колонії №26 про його умовно-дострокове звільнення.
В обґрунтування вказує, що має всі правові підстави для застосування до нього умовно-дострокового звільнення. Вказує, що останнє стягнення до нього було застосовано більш ніж два роки тому, а тому є таким, що погашено. Стосовно залучення до праці зазначає, що не всі колонії можуть забезпечити засуджених робочими місцями на підприємстві. Вказує, що про прибуттю до Жовтоводської ВК № 26 він був розподілений до господарської обслуги установи, де був працевлаштований на їдальні. Крім цього зазначає, що виконує роботи з благоустрою. Окрім цього зазначає, що має 7 заохочень, отримав спеціальність столяра.
Заслухавши засудженого, який підтримав доводи і вимоги своєї апеляції, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції засудженого, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Згідно вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
В роз`ясненнях наданих у п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).
За приписами ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, всебічно, повно і об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого ОСОБА_5 , його поведінку і відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених за весь час відбуття покарання, та дійшов до законного і обґрунтованого висновку, що на даний час засуджений не довів своє виправлення.
Згідно матеріалів справи, засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 травня 2017 року за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України, яким призначено покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 2 місяця, з конфіскацією всього особистого майна. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 07 лютого 2017 року по 24 травня 2017 року.
Початок строку відбуття покарання 07 лютого 2017 року. Кінець строку 20 грудня 2020 року.
Як слідує з характеристики засудженого, дослідженої судом першої інстанції, ОСОБА_5 з 08 лютого 2017 року утримувався в Дніпропетровському УВП № 4, де характеризувався посередньо, заохочень не мав, мав одне стягнення, до праці не залучався. З 06 серпня 2017 року відбуває покарання у Жовтоводській виправній колонії № 26. За період відбування покарання ОСОБА_5 характеризується позитивно, був заохочений 7 разів, має 1 стягнення, яке погашено за плином часу.
Проте, сама по собі позитивна поведінка засудженого напередодні виникнення права на умовно-дострокове звільнення, дотримання ним умов і порядку в установі, не є достатньо переконливими важелями для ствердження доведеності засудженим свого виправлення, оскільки звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а тому усі дані про особу засудженого розглядаються за весь період його відбування покарання і у сукупності між собою.
За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про те, що поведінка засудженого ОСОБА_5 за весь період відбуття покарання не вказує на усвідомлення засудженим своєї вини та щире каяття у вчиненні злочинів, а поведінка останнього свідчить лише про те, що він бажає скорішого звільнення з місць позбавлення волі.
З огляду на викладене, колегія суддів, не вбачає достатньо переконливих підстав для звільнення засудженого ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання умовно-достроково, і вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, підстав для її зміни чи скасування апеляційним судом не встановлено, а тому в задоволенні апеляційної скарги засудженого необхідно відмовити.
Керуючись, ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25 травня 2020 року про відмову в задоволенні подання Жовтоводської виправної колонії №26 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4