Справа № 159/4016/20
Провадження № 1-кс/159/1447/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 жовтня 2020 року м. Ковель

Слідчий суддя суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю представника користувача майна - адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в м. Ковелі Волинської області клопотання ст. слідчого СВ Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 120 200 301 100 012 06, що внесено у ЄРДР 05.08.20 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчим 26.08.20 р. подано до суду вище зазначене клопотання, обґрунтоване тим,досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 120 200 301 100 012 06, що внесено у ЄРДР 05.08.20 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України встановлено, що о 10 год. 20 хв. 05.08.20 р. поліції було повідомлено, що в урочищі «Мох» у с. Тойкуті Ковельського району Волинської області здійснюється незаконна порубка дерев. За договорами оренди від 18.06.20 р. ФГ « ОСОБА_5 » в особі ОСОБА_6 ГУ Держгеокадастру у Волинській області було передано 7 земельних ділянок з певними кадастровими номерами та певних площ з цільовим призначенням - сільгосппризначення, що розташовані за межами населених пунктів на території Тойкутської сільради Ковельського району Волинської області. В ході огляду місця події 05.08.20 р. на вказаних вище земельних ділянках наявні дерева різних порід, активна вирубка яких провадилась. Загальна площа порубки склала біля 2, 5 га. В ході проведення огляду місця події 15.08.20 р. там же виявлено біля 20 м. куб. колод деревини породи сосна. При цьому ТзОВ «Еко Тара», директором якого є ОСОБА_7 , розташоване у с. Тойкуті Ковельського району Волинської області, - займається обробкою деревини. ОСОБА_7 заснував і ФГ « ОСОБА_5 », що 18.06.20 р. на аукціоні набуло в оренду вказані вище 7 земельних ділянок для товарного сільгоспвиробництва. Тому ОСОБА_7 здійснював розчистку цих земельних ділянок; вирубану деревину - використовує для власних потреб. Видалення дерев на вказаних вище земельних ділянках провадилось всупереч рішення Ковельської РДА Волинської області від 23.12.16 р. № 10/20 «Про затвердження Тимчасового порядку видалення дерев, кущів та інших зелених насаджень за межами населених пунктів на території Ковельського району». Покликаючись на ст. 170 КПК України, просить клопотання задовольнити.

За ухвалою слідчого судді від 27.08.20 р. клопотання було задоволено.
Однак за ухвалою Волинського апеляційного суду від 24.09.20 р. вказану вище ухвалу слідчого судді було скасовано.
05.10.20 р. до Ковельського міськрайсуду Волинської області повторно надійшла справа за вказаним вище клопотанням - для розгляду.
У судове засідання представник власника майна не з`явився, хоча власник майна належно повідомлений. Про причини неявки свого представника суду не повідомив.
Представник заінтересованої особи - юридичної особи - користувача майна адвокат - у судовому засіданні проти задоволення клопотання слідчого заперечив з тих мотивів, що його довіритель за цивільно правовою угодою із власником майна використовує земельні ділянки (далі майно), на які слідчий просить накласти арешт, за призначенням та відповідно до угоди. У рамках такого використання земельних ділянок його довіритель проводив розчищення земельних ділянок, що не суперечить умовам угоди, призначенню земельних ділянок та не являється кримінальним правопорушенням, так як вирубані в ході такого розчищення землі дерева є самосієм, не є лісом. Клопотання вважає необґрунтованим. Просить у задоволенні клопотання відмовити.
Перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого було подано клопотання; дослідивши докази, що зібрані у кримінальному провадженні, що надано слідчому судді для огляду у судовому засіданні, врахувавши позицію прокурора, яка вважає клопотання слідчого підставним, підтримує його та просить клопотання задовольнити; зазначає, що порядок вирубки дерев визначено законодавчо і користувач його порушив; з часом буде розглянуто питання перекваліфікації кримінального правопорушення, з врахуванням нинішньої правової кваліфікації виявленого правопорушення, приходжу до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає.
За змістом ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, серед іншого. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Так відомості за ч. 1 ст. 246 КК України внесено у ЄРДР 05.08.20 р. за фактом незаконної порубки дерев по вул. Сорочий Мох у с. Тойкуті Ковельського району Волинської області.
Однак в ході огляду місця події уточнено місце правопорушення урочище Сорочий Мох, між рядом сіл та біля с. Тойкута Ковельського району Волинської області.
Та обставина, що між власником землі та користувачем 18.05.20 р. укладено договори оренди землі (семи земельних ділянок) з конкретними кадастровими номерами, стверджується копіями таких договорів.
Однак доводи представника користувача орендованої землі у тій їх частині, що таке розчищення земельної ділянки було вимушеним задля використання та лише згідно з цивільно правовою угодою, відкидаю як надумані, так як угодою такі дії орендаря не визначені.
Слідчий обґрунтував своє клопотання необхідністю збереження вказаних ним у клопотанні земельних ділянок з конкретними кадастровими номерами як речових доказів у справі.
У матеріалах провадження наявні підтверджуючі визнання вказаного вище майна (земельних ділянок) речовим доказом у справі, однак вважаю, що доводи слідчого є непереконливими та таке обмеження права власності як заборона розпорядження та користування вказаним вище майном у даному випадку є неспівмірним.

При прийнятті рішення враховую положення ч. 4. ст. 173 КПК України, згідно з якою у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, що суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Слідчим не доведено переконливо, яким саме чином вказані вище земельні ділянки як речовий доказ після їх огляду та огляду і вилучення порубаної деревини, знарядь порубки, ТТН - можуть бути доказом вчинення кримінального правопорушення у їх вигляді на момент виявлення правопорушення, зокрема, тоді як на вирубану та вилучену деревину та ТТН, знаряддя вирубки бензопили - накладено арешт.

Вважаю, що обмеження права власності власника майна, що запропоновані слідчим, з огляду на предмет земельні ділянки сільгосппризначення призведуть до надмірного обмеження правомірного використання та розпорядження вказаними вище земельними ділянками з боку їх власника, потягнуть собою втрату ефективності використання земель; а також суттєво позначаться на інтересах їх орендаря.

Тому клопотання є передчасним, у його задоволенні слід відмовити.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 98, 170 174 КПК України, ст. 41 Конституції України, слідчий суддя

У Х В А ЛИ В:

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала не оскаржується.

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного судуОСОБА_1

Повний текст ухвали слідчого судді складено та проголошено 16.10.20 р..