Провадження № 1-кп/760/2326/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.12.2020 року Солом`янський районний суд м. Києва
в складі: головуючого - судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.05.2020 року за № 0000063 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , неодруженого, з середньо-спеціальною освітою, військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , який знаходиться в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , солдат, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,-
за участю прокурора: ОСОБА_4
обвинуваченого: ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

18.10.2018 ОСОБА_3 призваний на строкову військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

19.10.2018 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №256 солдата ОСОБА_5 зараховано в списки особового складу військової частини, взято на всі види забезпечення та призначено до роти молодого поповнення.

1.12.2019 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 295 солдата ОСОБА_3 виведено поза штат 2 взводу 5 роти охорони 2 батальйону охорони.

5.3.2019 солдат ОСОБА_3 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу на 3 (три) роки, тобто до 05.03.2022.

5.3.2019 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №55 ОСОБА_3 вважався таким, що справи та посаду прийняв і приступив до службових обов`язків за посадою стрільця-помічника гранатометника 2 відділення взводу вогневої підтримки 4 роти охорони 2 батальйону охорони.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-ХІІ від 06.12.1991 та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХІІ від 21.10.1993 особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

17.03.2014 Указом в.о. Президента України №303/2014 «Про часткову мобілізацію» на території України оголошено часткову мобілізацію та, після його затвердження 17.03.2014 Верховною Радою України, цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» розпочався особливий період, який діє по даний час.

Вищий адміністративний суд України в постанові від 16.02.2015 (справа №800/582/14) зазначив, що закінчення періоду мобілізації не є підставою для припинення особливого періоду.

Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, відповідно до вимог ст. ст. 4, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 11, 16, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2,4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. ст. 1, 2, 3, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, які визначаються Статутами, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями; неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові (начальникові який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальникові); сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України; вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби, знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять).

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять).

Відповідно до розпорядку дня військової частини НОМЕР_1 , для військовослужбовців військової служби за контрактом встановлено робочий час з 08 год. 00 хв. по 17 год. 00 хв.

Однак, під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 у солдата ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на тимчасове ухилення від проходження військової служби, який він реалізував за наступних обставин.

Так, 17.04.2020, о 08 год. 00 хв., солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 4, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 1, 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. ст. 1, 2, 3, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», без поважних причин та дозволу командування військової частини, не з`явився вчасно на службу у військову частину НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , після чого проводив час на власний розсуд за адресою: АДРЕСА_2 , не пов`язуючи його з проходженням військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до місця служби, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.

У зв`язку з чим, 27.04.2020 наказом командира військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окрема бригада охорони Генерального штабу Збройних Сил України) № 48-РС (по особовому складу) солдата ОСОБА_3 увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження командира вказаної військової частини.

27.05.2020 відповідно до наказу командира військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окрема бригада охорони Генерального штабу Збройних Сил України) № 56-РС (по особовому складу) солдату ОСОБА_3 , котрий знаходиться в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , призупинено військову службу та дію контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України з 25.05.2020.

Надалі, 10.07.2020, о 19 год. 30 хв., солдат ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Київського гарнізону, що дислокується за адресою: АДРЕСА_4 , та повідомив про себе.

Отже, солдат ОСОБА_3 був незаконно відсутнім за місцем служби - військова частина НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , з 17.04.2020 по 09.07.2020 включно.

Таким чином, солдат ОСОБА_3 , обвинувачується у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України визнав повністю та підтвердив всі обставини його вчинення вказані в обвинувальному акті. В скоєному щиро розкаявся.
На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, щодо тих фактичних обставин які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає; судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
При встановлених обставинах суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення доведена, а його дії вірно кваліфіковані за ч.4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Суд приймає до уваги матеріали, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , відомості про те, що обвинувачений на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, за місцем служби зарекомендував себе посередньо.
Підстав, у відповідності до ч.3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі пред`явленого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети, кари, виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості.
При цьому суд враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 в силу ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , в силу ст. 67 КК України обставин які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
За сукупністю обставин вчинення злочину, ступеня тяжкості, даних про особу обвинуваченого, пом`якшуючих покарання обставин, суд дійшов висновку, про призначення покарання в межах санкції інкримінованої статті КК України у виді позбавлення волі, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Разом з тим, суд вважає за можливе перевиховання ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства та приходить до обґрунтованого переконання про те, що призначення покарання із застосуванням ст. 75 КК України є дійсно необхідним і буде цілком достатнім для виправлення обвинуваченого і попередженням вчинення ним нових злочинів, а тому призначає покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк в межах санкції ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 75 КК України та покладенням на обвинуваченого обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Судові витрати відсутні.
Речові докази відсутні.
Під час досудового розслідування та провадження в суді запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувався, підстави для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили відсутні.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення воли.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30 - ти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1