УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю:

секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

встановив:
Міністерство юстиції України звернулось до суду з клопотанням про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність з законодавством України стосовно громадянина України ОСОБА_5 , засудженого вироком Московського районного суду м. Чебоксари Чуваської Республіки від 31.05.2017 року.

Представник Міністерства юстиції України у судове засідання не з`явився, у клопотанні просив розглядати справу за його відсутності. Ці обставини, відповідно до положень ч. 1 ст. 610 КПК України, не перешкоджають проведенню судового розгляду.

Заслухавши думку прокурора, який не заперечив проти задоволення клопотання, захисника, який просив задовольнити клопотання в повному обсязі, дослідивши додані до клопотання та долучені прокурором в ході судового розгляду документи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що ОСОБА_5 засуджено вироком Московського районного суду м. Чебоксари Чуваської Республіки від 31.05.2017 року за п. «а», «г», ч. 4 ст. 228.1, ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК РФ до 12 років позбавлення волі. Зазначений вирок, відповідно до матеріалів справи, 12.09.2017 року набрав законної сили.

Московським районним судом м. Чебоксари Чуваської Республіки дії ОСОБА_5 були кваліфіковані за п. «а», «г», ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації, як незаконний збут наркотичних засобів, із використанням інформаційно- телекомунікаційної мережі "Інтернет", за попередньою змовою організованою групою осіб, у великому розмірі за двома епізодами та за ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК Російської Федерації, як замах на незаконний збут наркотичних засобів з використанням інформаційно-телекомунікаційної мережі «Інтернет», організованною групою осіб за попередньою змовою у особливо великому розмірі.

Засуджений ОСОБА_5 на даний час відбуває покарання у ФКУ «Виправна колонія №18 УФСВП Росії по Республіці Татарстан». Станом на 22 січня 2018 року відбув 2 роки 07 місяців 25 днів, початок строку 31.05.2017 року, кінець 26.05.2027 року. Зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 27.05.2015 року по 30.05.2017 року.

Засуджений є громадянином України, останнє відоме місце проживання ОСОБА_5 в Україні: АДРЕСА_1 .

22 січня 2018 року ОСОБА_5 звернувся до директора ФСВП Росії з заявою про переведення його для подальшого відбування покарання до України, письмово підтвердив, що йому роз`яснені юридичні наслідки його передачі до України для подальшого відбування покарання.

Статтею 606 КПК України визначаються умови передачі засуджених осіб для відбування покарання в Україні: якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; якщо вирок набрав законної сили; якщо на час отримання запиту про передачу засуджений має відбувати покарання упродовж як найменш шести місяців або якщо йому ухвалено вирок до ув`язнення на невизначений строк; якщо на передачу згоден засуджений або з урахуванням його віку або фізичного чи психічного стану на це згоден законний представник засудженого; якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі; якщо відшкодовано майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а в разі наявності - також процесуальні витрати; якщо держава ухвалення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженого.

Відповідно до чч. 3, 4 ст. 610 КПК України під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

При визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків: 1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України.

Пунктом «b» частини 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року (далі Конвенція) визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11 конвенції.

Відповідно до ст. 10 Конвенції в разі продовження виконання вироку держава виконання вироку дотримується характеру і тривалості покарання, призначеного державою винесення вироку. Однак, якщо це покарання за своєю природою або тривалістю є несумісним із законодавством держави виконання вироку або якщо її законодавство цього вимагає, ця держава може на основі судової або адміністративної постанови співвіднести призначену міру покарання з покаранням чи заходом, передбаченим її власним законодавством за вчинення аналогічного злочину. За своїм характером таке покарання або такий захід повинні у міру можливості відповідати покаранню або заходу, призначеному у вироці для виконання. Покарання чи захід за своїм характером або своєю тривалістю не може бути більш суворим, ніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку, і не може перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавством держави виконання вироку.

Згідно ч. 1 ст. 11 Конвенції у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган: a) повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку; b) не може замінювати міру покарання, що передбачає позбавлення волі, грошовим штрафом; c) повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; і d) не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.

Відповідно до ч. 3 ст.603 КПК України при розгляді клопотання Міністерства юстиції України про виконання вироку суду іноземної держави суд не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 є громадянином України, вирок суду Російської Федерації, яким він засуджений, набрав чинності, строк покарання, який має відбувати засуджений, становить більше шести місяців, надано згоду на передачу засудженого в Україну для подальшого відбування покарання, кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством України, суд вбачає підстави для приведення вироку у відповідність із законодавством України.

Московським районним судом м. Чебоксари Чуваської Республіки дії ОСОБА_5 були кваліфіковані за п. «а», «г», ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації, як незаконний збут наркотичних засобів, із використанням інформаційно- телекомунікаційної мережі "Інтернет", за попередньою змовою організованою групою осіб, у великому розмірі за двома епізодами та за ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК Російської Федерації, як замах на незаконний збут наркотичних засобів з використанням інформаційно-телекомунікаційної мережі «Інтернет», організованною групою осіб за попередньою змовою у особливо великому розмірі.

За умови вчинення аналогічного кримінального правопорушення на території України дії засудженого мали бути кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч.3 ст.307, ч. 3 ст. 307 КК України, санкцією якої за цей злочин визначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років із конфіскацією майна.

Враховуючи, що вироком Московського районного суду м. Чебоксари Чуваської Республіки від 31.05.2017 р., ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених п. «а», «г», ч.4 ст. 228.1, ч.3 ст.30, ч.5 ст. 228.1, ч.3 ст.69 КК РФ та призначено покарання у виді 12 років позбавлення волі, суд приходить до висновку про визначення строку покарання засудженому ОСОБА_5 , аналогічного до призначеного вироком іноземної держави та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України у виді 8 років позбавлення волі без конфіскації майна з поміщенням його до кримінально-виконавчої установи закритого типу;

- за ч. 3 ст. 307 КК України у виді 11 років позбавлення волі без конфіскації майна з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

На підставі ч. 1 ст. 70 шляхом часткового складання призначеного покарання визначити остаточно покарання у виді 12 років позбавлення волі без конфіскації майна з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Суд не вбачає підстав для призначення ОСОБА_5 додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 307 КК України, у вигляді конфіскації майна, оскільки таке додаткове покарання вироком іноземної держави не призначалось.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9-11 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, ст.ст. 372, 610 КПК України, суд,-

постановив:
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України - задовольнити.

Привести у відповідність із законодавством України вирок Московського районного суду м.Чебоксари Чуваської Республіки від 31 травня 2017 року, яким ОСОБА_5 , засуджено за п. «а», «г», ч. 4 ст. 228.1, ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації на 12 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.

Визначити, що відповідальність за злочини, передбачені п. «а», «г», ч. 4 ст. 228.1, ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації, у вчиненні якого ОСОБА_5 , визнано винуватим вироком Московського районного суду м.Чебоксари Чуваської Республіки від 31 травня 2017 року, - передбачена ч.2 ст.15, ч.3 ст.307, ч. 3 ст. 307 КК України.

Вважати ОСОБА_5 , засудженим:

- за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України на 8 років позбавлення волі без конфіскації майна з поміщенням його до кримінально-виконавчої установи закритого типу;

- за ч. 3 ст. 307 КК України на 11 років позбавлення волі без конфіскації майна з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

На підставі ч. 1 ст. 70 шляхом часткового складання призначеного покарання визначити остаточно покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі без конфіскації майна з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Строк покарання ОСОБА_5 , відповідно до вироку Московського районного суду м.Чебоксари Чуваської Республіки від 31 травня 2017 року, обчислювати з 27.05.2017 року.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_5 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали, до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя: ОСОБА_1