Справа № 567/923/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.09.2020 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Острог Рівненської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , працюючого, згідно ст.89 КК Україниє таким, що не має судимості

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.310 КК України

в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 , грубо порушуючи вимоги ст.ст.1, 7, 15 Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори" та Порядок провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та контролю за їх обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №589 від 03.06.2009 на присадибній земельній ділянці, що розташована за місцем його реєстрації та перебуває в його користуванні в АДРЕСА_1 , з весни 2020 року незаконно вирощував до 11.07.2020 року, 28 рослин конопель, зокрема доглядав за землею навколо рослин коноплі, та прополював від бур`янів, проріджував їх кількість. Відповідно до висновку експертизи наркотичних засобів психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів №2.1-907/19 від 17.07.2020, вилучені з вказаної земельної ділянки рослини відносяться до рослин роду коноплі (Cannabis L).
21.07.2020 між прокурором Острозького відділу Здолбунівської місцевої прокуратури, якій на підставі ст.36 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000015 від 11.07.2020 року та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.468, 469, 470, 472 КПК України.

Згідно умов вказаної угоди прокурор ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.1 ст.310 КК України, щодо обставин, викладених в обвинувальному акті від 21.08.2020 року, ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, вчинення якого ставиться йому у провину.

Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у разі затвердження такої угоди, а саме за ч.1 ст.310 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно п.1 ч. 4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відносяться до кримінальних проступків, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, санкція якого передбачає альтернативу видів покарання.
Міра покарання, узгоджена сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч.1 ст.310 КК України.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст.66 КК України, суд враховує, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст.67 КК України, обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги наявність обставин, що пом"якшують покарання ОСОБА_4 та відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, а також те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення та запобігання вчиненню інших злочинів, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства та вважає за необхідне призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення обвинуваченого та відповідає загальним засадам призначення покарання.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у справі «Natsvlishvili тa Togonidze проти Грузії» за заявою №9043/05 від 29 квітня 2014 року. Зокрема, у рішенні Суд зазначає, що «угоди про визнання вини, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов"язані перевіряти, чи були досягнуті угоди про визнання вини відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними» (п.66). Національний суд, який розглядає таке питання, як правило, зобов`язаний вивчити матеріали справи, перш ніж вирішити, чи затвердити або відхилити угоду про визнання вини.

Одночасно, судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, які передбачено ст.476 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що укладення угоди сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання та в судовому засіданні пояснив, що спроможний його виконати.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

Згідно ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Витрати на проведення експертизи у даному кримінальному провадженні становлять 980,70 грн., а відтак суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з обвинуваченого витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

Вирішуючи питання про речові докази, суд керується вимогами п.3 ч.9 ст.100 КПК України, згідно якої майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов"язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується.

Керуючись ст. ст. 314, 374, 475, 100, 122, 124 КПК України, суд

з а с у д и в:

затвердити угоду від 21.08.2020 про визнання винуватості, укладену між прокурором Острозького відділу Здолбунівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.310 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 980,70 грн. витрат на проведення експертизи.

Речові докази у справі 28 рослин коноплі, що упаковані в паперову коробку, оклеєну паперовою биркою та скріплену відтисками печатки «Для висновків №6 Рівненський науково-дослідний експертно-криміналістичний центр МВС України», що зберігаються в камері зберігання речових доказів Острозького ВП ГУНП в Рівненській області, після набрання вироком законної сили - знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд Рівненської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1