Справа № 631/682/20
Провадження № 1-кп/631/106/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2020 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , вивчивши обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку разом із доданими до нього матеріалами й розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 липня 2020 року під № 0000005, щодо обвинувачення:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця селища Борки Нововодолазького району Харківської області, громадянина України, холостого, без утриманців, із середньою освітою,

реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

який офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресом:

АДРЕСА_1 ;

та проживає за адресом:

АДРЕСА_2 ;

раніше судимий:

?16.01.2012 року Нововодолазьким районним судом Харківської області за частиною 2 статті 185, із застосуванням приписів статті 75 Кримінального кодексу України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік;

?30.10.2012 року Нововодолазьким районним судом Харківської області за частиною 1 статті 122, із застосуванням приписів статті 71 Кримінального кодексу України, до 2 років 6 місяців обмеження волі. Звільнився 30.04.2014 року відповідно до вимог статті 81 вказаного кодексу на підставі ухвали Балаклійського районного суду Харківської області від 22.04.2014 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 26 днів;

?30.10.2018 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області за частиною 2 статті 185, із застосуванням приписів статті 71 Кримінального кодексу України, до 1 року 2 місяців обмеження волі. Вирок суду на час розгляду справи не набрав законної сили;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:

11 серпня 2020 року під вхідним № 4605/20-вх до Нововодолазького районного суду Харківської області в порядку, передбаченому статтями 291, 293 та 302 Кримінального процесуального кодексу України, надійшов складений прокурором обвинувальний акт із доданими до нього документами разом із клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні та матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 липня 2020 року під № 0000005, щодо вчинення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення у виді кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України (а. с. 129).

Зазначений обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, обліково-статистичної картки справи та Контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, в день надходження передано на розгляд головуючого судді ОСОБА_1 (а. с. 130).

Пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, а тому обвинувальний акт із доданими до нього документами надійшов на розгляд належного суду.

Вирішуючи питання щодо здійснення судового провадження у першій інстанції, судом встановлено, що прокурор Нововодолазького відділу Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому згідно з приписами статей 36 і 37 Кримінального процесуального кодексу України на підставі постанови про призначення групи прокурорів, прийнятої 20.07.2020 року виконуючим обов`язки керівника Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , надані відповідні повноваження, надіслав обвинувальний акт разом із клопотанням про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні (а. с. 18, 129).

Частиною 2 статті 381 кримінального процесуального кодифікованого закону України визначено, що якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта, суд розглядає його без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

При цьому, як передбачено частинами 1 і 3 статті 302 Кримінального процесуального кодексу України, прокурор, встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий не заперечує проти такого розгляду, він до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні додає їх відповідні письмові заяви та матеріали досудового розслідування.

Вивчаючи матеріали кримінального провадження, суд упевнився, що потерпіла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 07.08.2020 року надала прокуророві свою письмову згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням її права апеляційного оскарження згідно із частиною 2 статті 302 Кримінального процесуального кодексу України, а також з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, що виклала у формі відповідної заяви (а. с. 7).

Також, суд переконався, що й підозрюваний ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 07.08.2020 року в присутності захисника ОСОБА_6 , що діє за договором про надання правової допомоги № 26 від 07.08.2020 року та свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю (серії ДН № 5686), виданим 24.12.2019 року на підставі рішення Ради адвокатів Донецької області № 17 від 27.11.2019 року, склав письмову заяву щодо беззаперечного визнання ним своєї винуватості у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України, згодою із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права апеляційного оскарження відповідно до змісту частини 2 статті 302 Кримінального процесуального кодексу України та наданням згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні(а. с. 8 9, 121 124, 119).

Перевіркою матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 липня 2020 року під № 0000005, щодо вчинення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення у виді кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України, та змісту обвинувального акта із доданими до нього документами, зокрема, письмовою заявою підозрюваного, засвідченою його підписом та підписом його захисника, доведене беззаперечне визнання ОСОБА_2 своєї винуватості у інкримінованому йому органом дізнання кримінальному проступку за встановлених дізнанням обставин.

Також, оскільки ОСОБА_2 не є особою, визначеною пунктом 14 статті 31 Кримінального процесуального кодексу України, а кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, не віднесене до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду, тому згідно з приписами частини 1 статті 31 вказаного вище процесуального кодексу судочинство у цій справі слід здійснити професійним суддею місцевого загального суду одноособово.

За викладених обставин, у відсутність наявних перешкод для здійснення судового розгляду у п`ятиденний строк з дня отримання цього обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України, суд вважає можливим за результатами спрощеного провадження ухвалити вирок.

Отже, органом досудового розслідування встановлено та не оспорюється учасниками судового провадження, що 17.07.2020 року близько 20-ої години, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_2 разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 знаходився вдома за адресом: АДРЕСА_2 ,- де вчинив сварку з останньою. Після цього, з мотивів раніше виниклих неприязних відносин, діючи з прямим умислом, з метою спричинення тілесних ушкоджень, він підійшов до потерпілої, схопив її правою рукою за волосся та наніс один удар кулаком лівої руки в область обличчя зліва та два удари кулаком лівої руки в область обличчя справа, спричинивши крововиливи на обличчі та садно на правій брові, що утворились від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості контактної поверхні яких в ушкодженнях не відобразилися, можливо в час та способом, на який вказує потерпіла із механізмом утворення крововиливів ударом, саден тертя-ковзання, тобто тілесні ушкодження, які відповідно до висновку експерта № 12-14/47-НВ/20 від 20.07.2020 року за ступенем тяжкості як окремо, так і в сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, своїми умисними діями 17 липня 2020 року ОСОБА_2 вчинив злочин проти здоров`я ОСОБА_5 у виді умисних легких тілесних ушкоджень.

Тому всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час досудового розслідування у формі дізнання, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 доведена повністю. Дії його відповідають складу злочину, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України, і правильно кваліфіковані як умисне легке тілесне ушкодження, у зв`язку із чим обвинувачений підлягає кримінальному покаранню.

Призначаючи покарання ОСОБА_2 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують йому покарання.

Так, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_2 кримінального правопорушення, суд виходить з класифікації кримінальних правопорушень, передбаченої статтею 12 Кримінального кодексу України, санкції частини 1 статті 125 цього ж кодексу, а також особливостей та обставин його вчинення, й приходить до висновку, що обвинуваченим дійсно вчинене кримінальне правопорушення яке кримінальним законом вважається проступком.

Вивчаючи особу винного шляхом з`ясування стану його здоров`я, поведінки до вчинення проступку, складу родини, а також матеріального стану, судом встановлено, що ОСОБА_2 на момент вчинення ним інкримінованого йому кримінального правопорушення судимий, судимість у передбаченому законом порядку не відбута, не погашена та не знята (а. с. 61 зворот, 63, 74 76, 77 79, 80 96), офіційно не працевлаштований, холостий (а. с. 108), однак мешкає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з потерпілою, утриманців не має (а. с. 108), на військовому обліку не значиться як засуджений (а. с. 67), на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога КОМУНАЛЬНОГО НЕКОМЕРЦІЙНОГО ПІДПРИЄМСТВА «НОВОВОДОЛАЗЬКА ЦЕНТРАЛЬНА РАЙОННА ЛІКАРНЯ» НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ РАЙОННОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ не перебуває (а. с. 64 - 66), має постійне місце реєстрації (а. с. 108), дані, що його характеризують за місцем реєстрації, стороною обвинувачення не надані, за місцем мешкання характеризується посередньо (а. с. 68), у вчиненому щиро розкаявся.

В силу пункту 1 частини 1 статті 66 Кримінального кодексу України суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_2 , щире каяття.

В силу пунктів 1 і 6-1 частини 1 статті 67 Кримінального кодексу України суд визнає обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_2 , рецидив злочинів, оскільки він, будучи особою, яка вчинила злочини, передбачені частиною 1 статті 122 та частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України, судимість за які не відбута, не знята та не погашена, знов вчинив умисний злочин, передбачений частиною 2 статті 125 цього ж кодексу, а також вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою він перебуває у близьких відносинах.

Пленум Верховного суду України у пункті 1 своєї Постанови «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року (зі змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог статті 65 Кримінального кодексу України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Також судом при призначенні покарання повинні враховуються і вимоги статті 50 вказаного кодексу, тобто, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого й запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, а тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Приймаючи до уваги викладене, а також ураховуючи санкцію проступку, що інкримінується ОСОБА_2 в провину, а також те, що він не є особою, перелік яких наведений у частині 3 статті 56 Кримінального кодексу України, суд вважає, що його виправлення можливе шляхом виконання ним у вільний від роботи час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначать органи місцевого самоврядування, а тому йому необхідно призначити покарання в межах, встановлених санкцією частини 1 статті 125 Кримінального кодексу України, у виді громадських робіт, так як саме таке покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Крім того, призначаючи покарання ОСОБА_2 , суд враховує, що вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області, ухваленим 30.10.2018 року та таким, що не набрав законної сили відповідно до матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_2 засуджений за вчинення злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України із застосуванням приписів статті 71 цього ж кодексу, остаточно до покарання у виді 1 року 2 місяців обмеження волі.

Пункт 25 вищезгаданої Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» обумовлює, що за сукупністю вироків покарання призначається й коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили. При цьому остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Оскільки ОСОБА_2 після проголошення 30.10.2018 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області обвинувального вироку, яким його засуджено за вчинення злочину, передбаченого частиною 2 статті 185, із застосуванням приписів статті 71 Кримінального кодексу України, до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 2 місяця, але до набрання ним законної сили, тобто до повного відбуття призначеного покарання, вчинив нове кримінальне правопорушення у виді проступку, тому згідно із приписами частини 1 та 4 статті 71, пункту 4 частини 1 статті 72 та статті 73 Кримінального кодексу України до покарання, призначеного за цим вироком, слід повністю приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком суду.

Обговорюючи питання про призначення саме такого покарання остаточно, суд керується принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує особу винного, обставини та характер вчинених ним кримінальних правопорушень, ступінь їх тяжкості, наявність в нього невідбутої, не погашеної та не знятої судимості, постійного місця мешкання та реєстрації, факт того, що він офіційно не працевлаштований, а тому не має постійного та стабільного заробітку, відсутність до нього претензій з боку потерпілої як матеріального, так і морального характеру, яка перебуває з ним в близьких стосунках, а також щире каяття винного, й вважає, що саме така міра покарання за сукупністю вироків сприятиме вихованню його в дусі додержання законів України, формуванню в нього звички законослухняної поведінки і не бажання в майбутньому повторювати діяння, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.

В рамках цього кримінального провадження цивільний позов поданий не був, речових доказів та процесуальних витрат не має, заходи забезпечення не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись статтею 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями); статтею 17 і пунктом 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями); Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів»; статтями 12, 34, 50, 56, 61, 65 - 67, 71 - 73, 88 90, частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України № 2341-ІІІ від 05.04.2001 року (із змінами та доповненнями); пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року; Постановою Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року (зі змінами та доповненнями), а також статтями 31, 291, 293, 302, 349, 368 371, 372 376, 381, 382, 392, 393 - 395, 532 535 Кримінального процесуального кодексу України № 4651-VІ від 13.04.2012 року (із змінами та доповненнями), -

з а с у д и в:

ОСОБА_2 визнати винним у пред`явленому йому обвинуваченні, передбаченому частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України, і призначити йому по даній нормі закону покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Відповідно до частини 1 та 4 статті 71, пункту 4 частини 1 статті 72 та статті 73 Кримінального кодексу України ОСОБА_2 за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, повністю приєднати не відбуту частину покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 30.10.2018 року, остаточно призначивши йому до відбування покарання у виді 1 (одного) року 2 (двох) місяців 25 (двадцяти п`яти) днів обмеження волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_2 обчислювати з моменту звернення вироку до виконання, тобто з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

Копію цього судового рішення не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок може бути подана апеляція в Харківській апеляційний суд через Нововодолазький районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня отримання його копії, із застосуванням особливостей, викладених у частині 1 статті 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, що набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Вирок постановлено, виготовлено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_1