УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2020 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_2 , в рамках кримінального провадження № 0001909 внесеного до ЄРДР 21.10.2020, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилася в м. Дніпропетровськ, Дніпропетровської області, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судима,

яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий СВ Вінницького ВП ГУ НП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним клопотанням, погодженим з прокурором, яке мотивує тим, що в неї в провадженні перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001909 від 21.10.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку із чим виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Крім того, з матеріалів клопотання встановлено, що ОСОБА_3 , маючи ряд не знятих і не погашених судимостей, в тому числі за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 22.06.2020, та за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України, за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 14.11.2018, близько 13.50 год. 19.10.2020 перебувала в приміщенні кафе «Піца Челентано» по проспекту Коцюбинського, 70А, в м. Вінниці, де провадить господарську діяльність фізична особа підприємець ОСОБА_4 . В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення, діючи умисно, повторно, ОСОБА_3 підійшла до каси закладу, де працювала ОСОБА_5 , та замовила в останньої лимонад, надавши в якості оплати за нього грошову купюру номіналом 1000 гривень. Далі ОСОБА_5 надала ОСОБА_3 решту 965 гривень. Тоді ОСОБА_3 , імітуючи перерахунок наданих їй коштів, діючи таємно для оточуючих, в тому числі для касира, «заламала» пальцями рук три купюри номіналом по 200 грн. кожна, які поклала до своєї кишені, після чого, усвідомлюючи, що ОСОБА_5 не помітила таких її дій, повернула на касову стійку раніше надані їй кошти, яких залишилось 365 грн., та з метою уникнути викриття розпочала словесний конфлікт і, висловлюючи свої претензії, повернула ОСОБА_5 придбаний лимонад. Не усвідомлюючи факту викрадення частини грошових коштів, ОСОБА_5 задля вирішення конфлікту на вимогу ОСОБА_3 повернула їй купюру номіналом 1000 грн. Внаслідок таких дій ОСОБА_3 заволоділа належними ОСОБА_4 грошовими коштами на суму 600 гривень.

Після цього ОСОБА_3 залишила місце скоєння злочину з викраденим майном та розпорядилась ним на власний розсуд, чим заподіяла ОСОБА_4 матеріальної шкоди на суму 600 грн.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Дніпропетровськ, Дніпропетровської області, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судиму:

- 11.10.2012 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 185, ст. 70, ст. 79, ст. 76 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнена з іспитовим строком на 1 рік;

- 19.02.2014 Баглейським районним судом м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 71 КК України частково приєднати не відбутий строк 3 місяці по вироку Нікопольського міськрайонного суду від 11.10.2012, загальний строк 4 роки 3 місяці позбавлення волі;

- 28.07.2014 Орджонікідзевським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України дане покарання поглинути покаранням по вироку Баглейського районного суду м. Дніпродзержинськ від 19.02.2014, до відбуття 4 роки 3 місяці позбавлення волі, УДЗ 05.04.2017 на невідбутий строк 2 місяці 10 днів;

- 14.11.2018 Шевченківським районним судом м. Львів за ч. 1 ст. 396 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік;

- 22.06.2020 Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 186, ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, звільнена в суді з-під варти за фактичним відбуттям покарання під час перебування під вартою за час судового розгляду,

21 жовтня 2020 року повідомлено про те, що вона підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами:

- заявою про вчинене кримінальне правопорушення;

- протоколом огляду місця події;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_6 ;

- акт інвертаризації;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотографіями свідку ОСОБА_6 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_5 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотографіями свідку ОСОБА_5 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотографіями свідку ОСОБА_7 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотографіями свідку ОСОБА_8 ;

- повідомлення про підозру ОСОБА_3 ;

- іншими матеріалами кримінального провадження

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1, 3, 4 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватись від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на свідків так як їй відомо місце їхньої роботи, може перешкоджати кримінальному провадженню та вчиняти інше кримінальне правопорушення, ухилятись від проведення слідчих дій.

Так, ОСОБА_3 раніше неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності в тому числі за вчинення злочинів корисливого характеру. На даний час ОСОБА_3 є жителем іншої області, офіційно не працює, в неї відсутнє постійне джерело доходу, що дає підстави слідству вважати, що вчинення злочинів корисливого характеру являється засобом для існування останнього і тому перебуваючи на іншому більш м`якому запобіжному заході останній продовжить вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Крім того, ОСОБА_3 не має постійного місця роботи, доходу та заробітку, як і інші міцні соціальні зв`язки, які б могли бути перешкодою до вчинення нових кримінальних правопорушень, а також могли б забезпечити належну процесуальну поведінку на період досудового розслідування.

Також, той факт, що остання маючи ряд не знятих і не погашених судимостей, в тому числі за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за вироком Приморського районного суду м. Одеса від 22.06.2020, та за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, за вироком Орджонікідзевського районного суду Дніпропетровської області від 28.07.2014, вийшовши 05.04.2017 року з місць позбавлення волі, де відбувала покарання, знову вчинила нові умисні корисливі злочини середньої тяжкості, які дають підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та виконанню підозрюваним ОСОБА_3 покладених обов`язків.

Застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту стосовно підозрюваного ОСОБА_3 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваною ОСОБА_3 покладених процесуальних обов`язків.

Таким чином, наявні реальні ризики переховування ОСОБА_3 від органів досудового розслідування, вчинення нею незаконного впливу на свідків, вчинення кримінального правопорушення та перешкоджання таким чином кримінальному провадженню.

При цьому враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Домашній арешт не зможе забезпечити належну поведінку особи та перешкоджати здійснення нею психологічного впливу на осіб у кримінальному провадженні, тощо.

Також, слід зазначити Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попередні ув`язнення, як виключну міру.

Оскільки злочини у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_3 , скоєний без застосування насильства відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити розмір застави.

Відповідно, до ч. 4 ст. 182 КК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У відповідності до ч. 5 ст. 182 розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин та беручи до уваги, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним ризикам, керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, 194 КПК України, тому слідчий просила суд клопотання задовольнити.

Прокурором було повідомлено слідчого суддю про те, що їй на даний момент невідоме місце перебування підозрюваної, а тому не виявилось можливим доставити у судове засідання підозрювану ОСОБА_3 ..

Перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши надані матеріали клопотання, заслухавши думку сторін, дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною 6 цієї статі.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Як вбачається з матеріалів клопотання ОСОБА_3 на теперішній час не оголошена у міжнародний розшук, оскільки належні та допустимі докази в підтвердження цього відсутні.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що обов`язковою умовою розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу є присутність учасників кримінального провадження сторони обвинувачення та сторони захисту, або перебування підозрюваного у міжнародному розшуку, тому слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого є необґрунтованим та передчасним.

В ході розгляду клопотання встановлено, що слідчим всупереч вищевказаній нормі закону не було доставлено у судове засідання підозрювану ОСОБА_3 , тому враховуючи вище вказане, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. 183, 186, 193 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_2 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя