УХВАЛА
27 жовтня 2020 року
м. Київ
справа № 382/1128/19
провадження № 51-5130 ск 20

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Березанського міського суду Київської області від 19 березня 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 21 липня 2020 року.
Оскаржені судові рішення
1. Зазначеним вироком, залишеним без змін апеляційним судом,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Обуховичі Іванківського району та жителя АДРЕСА_1 ,
засуджено до позбавлення волі за частиною 3 статті 186 Кримінального кодексу України (далі КК) на строк 5 років. На підставі частини 5 статті 72 КК зараховано у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 01 травня 2019 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
2. Судом першої інстанції встановлено, що 30 квітня 2019 року, близько 02 години ночі, ОСОБА_5 , маючи злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_6 , яка являється інвалідом 1 групи, шляхом пошкодження механізму замка вхідних дверей, незаконно проник до приміщення її будинку. Побачивши, що ОСОБА_6 не спить, ОСОБА_5 вимкнув електропостачання у будинку за допомогою вимикача на електролічильнику, який розміщений на будинку з вулиці. Після чого, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, зайшов у кімнату, де на ліжку відпочивала ОСОБА_6 та застосувавши відносно неї насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, а саме тримаючи однією рукою за голову потерпілу, іншою рукою зняв золоті сережки з її вух, тим самим відкрито заволодів майном останньої. В подальшому засуджений покинув приміщення будинку, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, здавши його до одного із відділень ПТ «Ломбард`Кредитний двір» у м. Києві, чим завдав потерпілій матеріальної шкоди на суму 6188 грн.

Вимоги і доводи, наведені в касаційній скарзі
3. У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить судові рішення щодо ОСОБА_5 скасувати і закрити кримінальне провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).
4. На обґрунтування своєї позиції сторона захисту зазначає, що суд першої інстанції послався як на належні докази на показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які не були свідками події та не володіють конкретною інформацією з цього приводу.

5. Крім того, місцевий суд у порушення статей 9, 94 КПК не відобразив у вироку достовірних показань ОСОБА_10 , не дав їм належної оцінки та не співставив з іншими доказами.
6. Також, на обґрунтування касаційних вимог сторона захисту зазначає, що протокол огляду місця події , протоколи проведення слідчого експерименту з відеозаписом від 01 травня 2010 року за участю засудженого та потерпілої, висновки експертиз та речові докази не доводять причетності саме ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому правопорушення. Крім цього, на думку сторони захисту, доводи суду на рахунок допустимості доказів суперечать положенням процесуального законодавства, оскільки досліджені судом протоколи проведення слідчих експериментів та перегляд відеоматеріалів підтверджують їх недопустимість (участь у слідчому експерименті понятого, який є співробітником правоохоронного органу).

7. До того ж, суд першої інстанції у своєму рішенні послався на показання потерпілої, яку не було допитано у судовому засіданні, чим на думку сторони захисту порушив статтю 8 КПК.

8. Також сторона захисту звертає увагу Суду на те, що суд апеляційної інстанції частково задовольняючи клопотання щодо повторного безпосереднього дослідження доказів кримінального провадження, дослідив лише протокол проведення слідчого експерименту з відеозаписом від 11 травня 2019 року за участю ОСОБА_5 та потерпілої і допитав засудженого. Заявлені свідки допитані не були, протокол огляду місця події від 30 квітня 2019 року з відеозаписом та протокол освідування ОСОБА_6 від 02 травня 2019 року не досліджено.
9. Отже, сторона захисту зазначає, що не зважаючи на наявні протиріччя між висновками суду першої інстанції та доказами, які були встановлені в судовому засіданні, а також відсутність показань потерпілої отриманих саме в судовому засіданні, факту не встановлення останньою особи, яка була в ніч на 30 квітня 2019 року в будинку, який належить на праві власності ОСОБА_6 , наявність показань свідків, які не підтвердили жодних обставин події, спростування висновків суду свідченнями ОСОБА_10 , суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про вірність висновків суду першої інстанції та не побачив процесуальних порушень
Колегія суддів вважає, що касаційна скарга подана належною особою, протягом визначеного законом строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 426 КПК, її зміст відповідає вимогам, зазначеним у статті 427 КПК. Зі змісту касаційної скарги та доданих копій судових рішень, убачається, що є підстави для відкриття касаційного провадження.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 424428 КПК, Суд постановив:
Відкрити касаційне провадження за касаційними скаргами захисника ОСОБА_4 , поданою в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Березанського міського суду Київської області від 19 березня 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 21 липня 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3