Ухвала
іменем України
01 жовтня 2020 року
м. Київ
справа № 461/2917/20
провадження № 51-4694ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу представника ФГ «Бурки В. В.» - ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 04 вересня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,
встановив:
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 06 квітня 2020 року відмовлено у задоволенні скарги представника ОСОБА_4 про визнання бездіяльності, скасування рішення та зобов`язання до вчинення дій щодо невнесення відомостей до ЄРДР.
Не погоджуючись із рішенням слідчого судді представник ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу.
Львівський апеляційний суд ухвалою від 04 вересня 2020 року, керуючись ч. 4 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (даліКПК), відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 06 квітня 2020 року.
У касаційній скарзі представника ОСОБА_4 порушується питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону
Перевіривши доводи наведені в касаційній скарзі, долучену до неї копію судового рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
З касаційної скарги та доданої до неї копії судового рішення видно, що скаржник звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді про відмову у задоволенні його скарги про визнання бездіяльності, скасування рішення та зобов`язання до вчинення дій щодо невнесення відомостей до ЄРДР. Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суддя апеляційної інстанції вказав, що апеляційну скаргу подано на рішення слідчого судді, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Згідно з ч. 3 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
Частиною 3 ст. 307 КПК установлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 9-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.
До того ж, у ст. 309 КПК визначено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування.
Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Разом із цим, Рішенням від 17 червня 2020 року № 4-р(II)/2020 Конституційного Суду України визнано неконституційним положення частини 3 статті 307 КПК України, щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення.
Відповідно до статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13 липня 2017 року №2136-VIII закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням.
Крім того, згідно з ст. 5 КПК процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинним на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення. Тобто, раніше чинний закон перестає застосовуватись у кримінальному провадженні після набрання чинності новим законом. На відміну від кримінального (матеріального) закону, новий кримінальний процесуальний закон не має зворотної дії навіть у тих випадках, коли його правила є більш сприятливі для учасників кримінального провадження.
Як убачається зі змісту копії оскаржуваного судового рішення, не погоджуючись з ухвалою слідчого судді за результатами розгляду скарги про визнання бездіяльності, скасування рішення та зобов`язання до вчинення дій щодо невнесення відомостей до ЄРДР, представник ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу. Суддя апеляційного суду, отримавши апеляційну скаргу на вказану ухвалу слідчого судді та вирішуючи питання про прийняття її до апеляційного розгляду, встановив що апеляційна скарга останнього подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку у зв`язку з чим, керуючись положеннями ч. 4 ст. 399 КПК, відмовив у відкритті апеляційного оскарження.
Мотивуючи своє рішення суддя апеляційного суду, встановивши, що ухвала слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 06 квітня 2020 року про відмову в задоволенні скарги представника на бездіяльність щодо невнесення відомостей до ЄРДР постановлена до ухвалення Конституційним Судом України рішення від 17 червня 2020 року № 4-р(II)/2020, яким визнано положення ч. 3 ст. 307 КПК такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), обґрунтовано зазначив, що на час постановлення слідчим суддею ухвали 06 квітня 2020 року діяв закон, яким не була передбачена можливість оскарження вказаної ухвали слідчого судді.
З такими висновками апеляційного суду погоджується і колегія суддів касаційного суду та вважає, що, оскільки ухвала слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 06 квітня 2020 року про відмову в задоволенні скарги представника ОСОБА_4 про визнання бездіяльності, скасування рішення та зобов`язання до вчинення дій щодо невнесення відомостей до ЄРДР, на час її винесення, тобто до ухвалення рішення Конституційного Суду України від 17 червня 2020 року № 4-р(II)/2020, не входила до переліку ч. 3 ст. 307 КПК, то суддя апеляційного суду обґрунтовано прийшов до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді, згідно з нормами ст. 309 КПК не підлягала оскарженню в апеляційному порядку, та прийняв законне, обґрунтоване, належно вмотивоване судове рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції, відмовивши у відкритті апеляційного провадження на вказану ухвалу слідчого судді, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону чинного на час постановлення ухвали. Підстав вважати, що апеляційним судом порушено положення Конституції України чи не дотримано загальних засад кримінального провадження немає.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись положеннями п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ФГ «Бурки В. В.» - ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 04 вересня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3