Справа №639/542/20
Провадження №1-кп/639/239/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2020 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000153 від 28.01.2020 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мозир Гомельської області Білорусі, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 31.10.2011 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробування з іспитовим строком на 3 роки,

- 17.04.2012 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, постановою Харківського районного суду Харківської області від 04.08.2014 року на підставі ст. 82 КК України замінено невідбуту частину покарання менш суворим у виді обмеження волі на строк 1 рік 10 місяців 12 днів, 24.07.2015 року звільнений з Хролівського виправного центру Харківської області (№140) умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 4 дні,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю: сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 , будучи засудженим 17.04.2012 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України, до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнившись 24.07.2015 року умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 4 дні, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та, маючи не зняту і не погашену в установленому законом порядку судимість, повторно вчинив злочин проти власності за наступних обставин:

Так, ОСОБА_3 за попередньою змовою разом із особою, кримінальне провадження стосовно якого закрито у зв`язку зі смертю, 30.11.2019 року приблизно о 01 годині ночі цілеспрямовано прибули до квартири АДРЕСА_2 , з метою вчинення крадіжки будь-якого майна, поєднаного з проникненням у житло, де проводила ремонтні роботи раніше їм незнайома, ОСОБА_7 .

Перебуваючи біля зазначеної квартири, ОСОБА_3 , діючи повторно та за попередньою змовою з особою, кримінальне провадження стосовно якого закрито у зв`язку зі смертю, розподілили між собою ролі щодо обсягу вчинення спільних дій з метою таємного викрадення будь-якого майна, яке, як на їх думку, могло знаходитися у вказаній квартирі.

Реалізуючи узгоджений злочинний умисел, ОСОБА_3 , скориставшись відсутністю будь-кого із мешканців у квартирі, спочатку підійшов до тильного боку вказаної квартири та, діючи узгоджено із іншою особою, у відповідності до заздалегідь розподілених ролей, проник без пошкодження через вікно до приміщення вітальні (кімнати АДРЕСА_3 згідно протоколу огляду місця події від 04.12.2019) вказаної квартири.

Надалі, ОСОБА_3 , використовуючи ту обставину, що за його узгодженими із іншою особою діями ніхто не спостерігав, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, діючи відповідно до заздалегідь розподілених ролей, відкрив іншому співучаснику вхідні двері до квартири, куди той безперешкодно увійшов.

Таким чином, ОСОБА_3 разом із особою, кримінальне провадження стосовно якого закрито у зв`язку зі смертю, у зазначений період часу виконали спільно всі дії, які вважали за необхідне, для проникнення у житло.

Потім ОСОБА_3 разом із іншою особою, кримінальне провадження стосовно якого закрито у зв`язку зі смертю, перебуваючи всередині квартири, помітили в приміщенні вітальні (кімнати №2 згідно протоколу огляду місця події від 04.12.2019) фен електричний будівельний «ФЭ-2000Э», в приміщенні ванної кімнати пральну машину «Indesit» WISN 1001UA, у приміщенні спальної кімнати (кімнаті № 1 згідно протоколу огляду місця події від 04.12.2019) мікрохвильову піч «Rainford» RMW 251DG», а також телевізор «LG» Flatron моделі 15FJ4RВ-ТН, DVD-програвач марки «ВВК» моделі DV315SІ, саме якими вони й вирішили заволодіти.

В подальшому ОСОБА_3 у період приблизно з 01 до 04 години ночі, діючи умисно, повторно, узгоджено, за попередньою змовою у групі осіб, переслідуючи корисливі мотиви, з метою наживи, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність свого діяння, передбачаючи, та, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання майнової шкоди, перебуваючи у квартирі за вищевказаною адресою, таємно заволоділи майном, належним ОСОБА_7 , а саме: феном електричним будівельним «ФЭ-2000Э», вартістю 458 грн. 40 коп., який знаходився в приміщенні нежитлової кімнати (кімнати №2 згідно протоколу огляду місця огляду 04.12.2019).

Крім того, ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні ванної кімнати, діючи узгоджено з іншим співучасником, кримінальне провадження стосовно якого закрито у зв`язку зі смертю, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, таємно заволоділи пральною машиною «Indesit» WISN 1001UA, вартістю 1450 гривень, а перебуваючи у приміщенні спальної кімнати (кімнаті №1 згідно протоколу огляду місця події від 04.12.2019) таємно заволоділи спочатку мікрохвильовою піччю «Rainford RMW 251DG», вартістю 600 грн., яка знаходилась на деревяній підставці, а потім телевізором «LG» Flatron моделі 15FJ4RВ-ТН, вартістю 390 гривень, та DVD-програвачем марки «ВВК» моделі DV315SІ, вартістю 275 гривень, які знаходилась на дерев`яній шафі.

Таким чином, ОСОБА_3 , діючи повторно, умисно, за попередньою змовою у групі осіб, виконав усі дії, які вважав за необхідне для доведення до кінця спільного злочинного умислу, спрямованого на заволодіння майном потерпілої ОСОБА_7 .

Після цього, ОСОБА_3 разом з особою, кримінальне провадження стосовно якої закрито у зв`язку зі смертю, звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.

В результаті вчиненого ОСОБА_3 у групі з іншим співучасником таємного викрадення чужого майна потерпілій ОСОБА_7 завдано матеріальної шкоди на загальну суму 3173 грн. 40 коп, що підтверджено висновком експерта № 28614/115-141 від 11 січня 2020 року.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому злочинівизнав у повному обсязі, повністю підтверджує фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення так, як вони викладені в обвинувальному акті, не оспорює правову кваліфікацію вчиненого злочину за ч. 3 ст. 185 КК України.

Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 надав показання, що 30.11.2019 року він зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_8 , який запропонував йому вчинити крадіжку із однієї з квартир в будинку по АДРЕСА_4 , яка знаходилась неподалік від його місця проживання. У зв`язку із тяжким матеріальним становищем та відсутністю роботи на той час, він погодився на цю пропозицію. Надалі вони двох в нічний час прибули до однієї із квартир, спочатку до приміщення квартири через вікно заліз ОСОБА_3 , потім він відкрив зсередини двері ОСОБА_8 . Таким чином, вони вдвох потрапили всередину квартири. З приміщення квартири вони викрали наступні речі: пральну машину «Indesit», телевізор, мікрохвильову піч, DVD-програвач та електроінструменти, а саме: дрель, болгарку, будівельний фен, перфоратор. Після цього, викрадені речі вони перенесли до місця проживання ОСОБА_8 . Потім інструмент продали на ринку раніше незнайомим чоловікам. В подальшому частина викрадених речей була повернута потерпілій ОСОБА_7 , залишились неповернутими наступні речі: дрель, болгарка та перфоратор.

З показань обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що вину у вчиненому злочині він визнає повністю, у вчиненому щиро розкаюється, просить врахувати суд, що на теперішній час він неофіційно працевлаштований пекарем в ресторані «Ярославський» та отримує дохід, проживає разом із матір`ю, яка є пенсіонеркою та особою похилого віку, яка фактично знаходиться на його утриманні, просить враховувати, що інших злочинів він не вчиняв та інших кримінальних проваджень стосовно нього немає.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у повному обсязі та не заперечує фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому, судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст вказаних фактичних обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено їм, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідженням матеріалів кримінального провадження в частині відомостей, які характеризують особу обвинуваченого.
З огляду на те, що кримінальне провадження розглянуто судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, інші докази, здобуті в ході досудового розслідування, під час судового розгляду не досліджувались.
Таким чином, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.
Вивченням відомостей про особу ОСОБА_3 встановлено, що він раніше судимий, має 2 (дві) непогашених судимості, на обліку у лікаря психіатра в КНП «Міський психоневрологічний диспансер №16» не перебуває, на обліку в лікаря нарколога в КНП ХОР «Обласний нарокологічний диспансер» не перебуває, тяжких захворювань чи інвалідності не має, розлучений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, за попереднім місцем роботи в ТОВ «Юніс Лайт» характеризувався позитивно, на теперішній час неофіційно працевлаштований у пекарні в ресторані « ІНФОРМАЦІЯ_2 », має постійне місце проживання, де проживає разом із матір`ю - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є особою похилого віку та має ряд хронічних захворювань (судова справа т. 1 а.с. 211-222, 235-240, т. 2 а.с. 23).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України обтяжують покарання, під час досудового розслідування та судового розгляду не встановлено.

Відповідно до положень статті 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Водночас згідно із ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким умисним злочином, наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані про особу винного, у зв`язку з чим суд вважає можливим призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції за ч. 3 ст. 185 КК України, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Судом враховується позиція потерпілої ОСОБА_7 щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_3 найбільш суворого покарання у виді реального позбавлення волі, згідно з санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, однак думка потерпілої не має визначального значення для вирішення питання про можливість звільнення певної особи від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Висновком досудової доповіді Холодногірського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області від 06.04.2020 року підтверджується, що стосовно ОСОБА_3 ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній (судова справа т. 2 а.с. 40-42).
Згідно інформації з Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області (інформація зазначена у висновку органу пробації від 06.04.2020 року) ОСОБА_3 за місцем мешкання характеризується посередньо, скарг та заяв від сусідів у відношенні останнього не надходило, спиртними напоями не зловживає, наркотичні речовини не вживає, зв`язок з раніше судимими не підтримує.
При прийнятті рішення про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, судом враховується, що ОСОБА_3 раніше притягувався до кримінальної відповідальності та має 2 непогашені судимості, враховується кількість епізодів злочинних діянь один епізод, той факт, що інших кримінальних проваджень стосовно обвинуваченого немає, вину у вчиненні інкримінованого злочину він визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, враховуються відомості про особу винного, який має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, неофіційно працевлаштований тазайнятий суспільно-корисною працею, проживає разом із матір`ю, яка є особою похилого віку (83 роки) та має ряд хронічних захворювань, фактично він здійснює за нею догляд та піклування.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість звільнення на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк та поклавши на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, оскільки виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства та без реального відбування покарання у місцях позбавлення волі.
На переконання суду, саме таке покарання відповідає загальним засадам його призначення, визначеним у ст.ст. 50, 65 КК України, є справедливим та співмірним протиправному діянню, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_7 не заявлено.
На підставі статті 124 КПК України процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 .

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Правових підстав для обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 369 371, 373, 374, 376, 392 395 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки, а саме: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведену у кримінальному првоадженні судову товарознавчу експертизу на суму 4239,00 грн. (чотири тисячі двісті тридцять дев`ять гривень 00 копійок).
Речові докази у кримінальному провадженні:
-фен електричний «ФЭ-2000Э», виготовлений 07.2014, сер. №192-202652, в корпусі сірого кольору, телевізор «LG» Flatron моделі 15FJ4RВ-ТН, DVD-програвач марки «ВВК» моделі DV315SІ, пральну машину «Indesit» WISN 1001UA, у корпусі білого кольору, мікрохвильову піч «Rainford» RMW 251DG», які передано на відповідальне зберігання потерпілий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 вважати повернутими останній як законному власнику.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1