ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №639/645/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/478/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі ОСОБА_5 ,

- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

- захисника ОСОБА_7 ,

- обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження №11-кп/818/2558/20 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 березня 2020 року, -

УСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красносільське Кіровського району АР Крим, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з неповною середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 27.08.1991 року Джанкойським районним судом АР Крим за ч.2 ст.206 КК України (в редакції від 1960 року) на 3 роки позбавлення волі. 27.08.1994 року звільнений за відбуттям строку покарання;

- 25.05.1996 року Краматорським міським судом Донецької області за ч.3 ст.140, ч.2 ст.140, ч.3 ст.81, ч.2 ст.206, ст.208, ч.1 ст.145, ст.42 КК України (в редакції від 1960 року) на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 21.11.1997 року Селидівським міським судом Донецької області за ч.2 ст.183-3, ст.43 КК України (в редакції від 1960 року)на 5 років 6 місяців позбавлення волі, приєднано строк покарання за вироком від 23.05.1996 року у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. 21.05.2003 року звільнений за відбуттям строку покарання;

- 16.10.2003 року Нижньогірським районним судом АР Крим за ч.1 ст.187 КК України на 4 роки позбавлення волі. 03.05.2007 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 3 місяці 4 дні;

- 24.03.2008 року Джанкойським міськрайонним судом АР Крим за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, із застосуванням ст.ст.70,71 КК України, на 7 років 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 08.05.2008 року Феодосійським міським судом АР Крим за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.3 ст.187, ч.2 ст.187 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України, на 7 років 3 місяці позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 20.08.2008 року Кіровським районним судом АР Крим, з урахуванням ухвали Апеляційного суду АР Крим від 12.02.2009 року, за ч.2 ст.187 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України, на 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна. 19.02.2016 року звільнений за відбуттям строку покарання;

- 20.04.2017 року Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за ч.2 ст.186 КК України на 5 років позбавлення волі. 23.11.2018 року звільнений за відбуттям строку покарання,-

засуджено за ч.2 ст.186 КК України на 6 років позбавлення волі.

Як установив суд, ОСОБА_8 20 січня 2019 року о 22 годині 35 хвилин, перебуваючи поблизу багатоповерхового житлового будинку АДРЕСА_2 , побачив раніше не знайому йому ОСОБА_9 , яка йшла від зупинки громадського транспорту в напрямку вказаного будинку, тримаючи на правому плечі належну їй жіночу сумку.

Саме в той час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел щодо вчинення відкритого викрадення поміченої ним жіночої сумки, належної ОСОБА_9 , поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я останньої, із застосуванням в якості знаряддя злочину наявної у нього порожньої скляної пляшки з-під горілки, ємністю 0,5 л.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 спочатку направився слідом за нічого не підозрюючою про його злочинний задум ОСОБА_9 в район розташування багатоповерхового житлового будинку АДРЕСА_2 .

Надалі, ОСОБА_8 , оцінивши ситуацію, що склалася, тобто відсутність поблизу сторонніх осіб та нічний час доби, спочатку підбіг до ОСОБА_9 та, обігнавши її, діючи зі злочинним умислом, бажаючи подолати будь-який можливий спротив з боку останньої, нехтуючи тією обставиною, що перед ним жінка, використовуючи в якості знаряддя злочину наявну у нього скляну пляшку, наніс нею зненацька три удари в лобну ділянку потерпілої праворуч та у праву гілку нижньої щелепи. Потім ОСОБА_8 , продовжуючи застосовувати фізичне насилля, наніс потерпілій ще один удар кулаком правої руки в праву щоку.

Після цього ОСОБА_8 , використовуючи свою фізичну перевагу над ОСОБА_9 , а також той фактор, що застосоване відносно неї насилля, яке не є небезпечним для здоров`я останньої, бажаючи довести злочинний умисел до кінця, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, зірвав рукою з плеча потерпілої належну їй жіночу сумку з її вмістом. При цьому потерпіла ОСОБА_9 упала на землю.

Таким чином, ОСОБА_8 , виконав усі дії, які вважав за необхідне, для відкритого заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілої.

Після цього, ОСОБА_8 , звернувши на свою користь жіночу сумку, вартістю 1140 грн., з її вмістом, а саме: шкіряним гаманцем, вартістю 528 грн., грошовими коштами в сумі 300 грн., зарядним пристроєм «Power bank моделі Nomi 10000 mAh», вартістю 294 грн., належні потерпілій ОСОБА_9 , з місця скоєння злочину відразу ж зник, розпорядившись відкрито викраденим в подальшому на власний розсуд.

В результаті застосування насильства, вчиненого ОСОБА_8 під час відкритого заволодіння майном та грошовими коштами потерпілої ОСОБА_9 , спричинив останній наступні тілесні ушкодження: синці та садна на обличчі, що за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що підтверджено висновком експерта №09-93/2019 від 31.01.2019.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_8 завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 2262 грн., що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи №347/19 від 29.01.2019.

В апеляційній скарзі захисник посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду. Наголосила, що потерпіла є інвалідом по зору, а з урахуванням часу вчинення злочину, не могла розгледіти обличчя обвинуваченого. На думку захисника при проведенні пред`явлення для впізнання слідчий вказав потерпілій на ОСОБА_8 , як на особу яка вчинила злочин. Зазначила, що свідок ОСОБА_10 знаходився на п`ятому поверсі, а тому не міг бачити обличчя нападника, свідок ОСОБА_11 також бачив нападника лише з вікна та не міг розгледити його обличчя.

Наголосила, що свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 бачили ОСОБА_8 вже в кайданках в момент затримання його патрульними поліцейськими, тобто ще до пред`явлення для впізнання, вони бачили його як особу, яка підозрюється у вчиненні злочину. Указала, що ОСОБА_8 не був затриманий на місці вчинення злочину, в нього не було вилучено майно, яке належить потерпілі, а також відбитки пальців рук з речей потерпілої не були отриманні.

Просить вирок суду змінити та закрити кримінальне провадження.

В апеляційній скарзі, в редакції внесених доповнень, обвинувачений посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначив, що досудове розслідування було проведено з істотними порушеннями, а наявні в матеріалах кримінального провадження докази є недопустимими. Указав, що під час пред`явлення для впізнання, потерпіла не була впевнена, що саме він вчинив на неї напад; співробітники поліції їй попередньо повідомили про особу, на яку потрібно вказати. Зазначив, що показання свідків є суперечливими та різняться з тими, які надані під час досудового розслідування та викладені у вироку.

Наголосив, що понятий ОСОБА_12 є зацікавленою особою, оскільки на момент проведення пред`явлення для впізнання проходив практику в Новобаварському ВП ГУНП в Харківській області. Указав, що свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в судовому засіданні підтвердили, що огляд місця події відбувався без їх участі. Зазначив, що свідок ОСОБА_10 , який є співробітником ДБР, в судовому засіданні на питання чи є в залі особа, яка вчинила злочин, вказав на іншу людину. До того ж указав, що він перебував у наручниках під час проведення пред`явлення для впізнання за участю ОСОБА_10 . Зазначив, що свідок ОСОБА_10 бачив його ще до пред`явлення для впізнання, що також є істотним порушенням.

Указав, що пред`явлення для впізнання за участю потерпілої проводилося без участі захисника, проти чого він заперечував та у зв`язку з чим відмовився підписувати протокол. На думку обвинуваченого, потерпіла не могла його впізнати, оскільки є інвалідом по зору.

Зазначив, що судом першої інстанції не були допитані всі поняті, які брали участь під час проведення слідчих дій, хоча він заявляв клопотання про їх допит. Указав, що судом не було взято до уваги, що він має ушкодження ноги, через що не може бігти.

Просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення скарг, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги належить залишити без задоволення.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, кваліфікація його дій за ч.2 ст.186 КК України ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і належним чином досліджених у судовому засіданні доказах та є правильними.

Доводи апеляційних скарг захисника та обвинуваченого про неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону не містять у собі необхідних та достатніх підстав для скасування вироку і спростовуються сукупністю доказів.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 показала, що 20 січня 2019 року приблизно о 22 год. 30 хв. вона поверталась із автобусної зупинки додому. Проходячи біля трансформаторної будки, розташованої неподалік будинку за адресою: АДРЕСА_2 , її наздогнав невідомий чоловік та став вирвати в неї з лівої руки два пакети, однак вона їх не віддала. Знаходячись поблизу сміттєвих баків, вказаний чоловік дістав ззаду скляну пляшку та наніс їй три удари в лобну ділянку голови, а також наніс удар пляшкою по обличчю. Коли пляшка робилася, нападник наніс їй ще удар кулаком в обличчя, після чого почав відбирати у неї сумку. Коли вона впала на коліна, нападник відібрав належну їй жіночу сумку, в якій знаходились гаманець, грошові кошти у сумі приблизно 300 грн., банківські та інші картки, зарядний пристрій Power bank, особисті документи на її ім`я та окуляри для кінотеатру. Після цього чоловік з місця скоєння злочину втік.

Свідок ОСОБА_11 показав, що в січні 2019 року у вечірній час він перебував у квартирі за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_3 . В цей час почув, що на вулиці кричить якась жінка. Коли він виглянув у вікно, то побачив на вулиці якусь метушню та знову почув крики. Вказане місце знаходилось від нього на відстані приблизно 20 метрів. Він відразу ж вдягнув куртку та вибіг на вулицю, де біля сміттєвих баків побачив сусідку на ім`я ОСОБА_15 , від якої втікав невідомий чоловік. Місце вчинення злочину добре освітлене, оскільки там розташовується два чи три ліхтарі. Коли він підбіг до ОСОБА_16 , то побачив у неї кров на обличчі. На його запитання ОСОБА_16 відповіла, що щойно на неї напав чоловік, вдарив їй по голові якимсь предметом, після чого відібрав сумку. Він побіг в сторону проїжджої частини проспекта Любові Малої, однак куди саме втік грабіжник він не побачив. Вздовж проїжджої частини в цей час проїжджав автомобіль патрульної поліції, який зупинився поруч. Він підбіг до поліцейських та пояснив, що щойно було вчинено напад на жінку. В цей час одному із поліцейських на телефон зателефонували та повідомили, що особу, яка схожа на нападника, бачили неподалік від вказаного місця та повідомили можливу адресу його місцезнаходження. Після цього вони з працівниками поліції на службовому автомобілі проїхали до провулку Беркалова м. Харкова, до тильної сторони училища хутрового виробництва, вийшли із автомобіля, після чого пройшли до внутрішнього двору училища. Коли наближались до входу училища, то побачили чоловіка, який почав втікати від них в напрямку проспекта Любові Малої. На вимогу працівників поліції цей чоловік не зупинявся. Він разом із поліцейськими побіг за невідомим чоловіком, наздогнали його та затримали.
Свідок ОСОБА_10 показав, що 20 січня 2019 року, приблизно о 22 год. 35 хв., він перебував у свого сусіда на 5 поверсі в квартирі АДРЕСА_4 . Коли вони вийшли із сусідом на балкон, щоб покурити, то почули жіночий крик на вулиці. Він виглянув у вікно та побачив, що біля сміттєвих баків на снігу сидить жінка та кричить. Поруч із нею знаходився невідомий чоловік, який намагався вирвати у неї сумку. Жінка не відпускала сумку та продовжувала кричати, а нападник, обійшовши її ззаду та наніс приблизно 4-5 ударів по голові жінки. Після отриманих ударів жінка переслала чинити опір, нападник вирвав у неї сумку та побіг в бік просп. Любові Малої м. Харкова. В цей момент він почув голос та фразу: «Настя, що трапилось?», тоді він зрозумів, що це сусідка на ім`я ОСОБА_16 , яка мешкає в його під`їзді. Коли він спустився на вулицю, то побачив, що у ОСОБА_9 на обличчі були тілесні ушкодження та була кров на одежі. Потерпіла розповіла йому, що із нею трапилось. Після чого він разом із сусідом сіли в автомобіль та поїхали шукати нападника. Коли вони поверталися додому, то на зупинці громадського транспорту побачили автомобіль працівників патрульної поліції, які затримали нападника. Також разом із поліцейськими був сусід ОСОБА_11 . Фактично злочинець був затриманим працівниками поліції приблизно через 10 хвилин з моменту вчинення грабежу.

Допитаний у якості свідка поліцейський Управління патрульної поліції в Харківській області ОСОБА_17 , показав, що 20.01.2019 року у вечірній час він разом із співробітником ОСОБА_18 знаходились на добовому чергуванні. На службовий планшет надійшов виклик про вчинення розбійного нападу. Коли вони приїхали на вказане місце, то поблизу проїзної частини дороги побачили невідомого чоловіка, після чого зупинились для з`ясування, що трапилось. Цей чоловік повідомив, що він є свідком нападу. З пояснень свідка встановлено, що інший чоловік побіг за підозрюваним, а він вибіг на дорогу, щоб зустріти працівників поліції. Цього чоловіка вони посадили у салон автомобіля та поїхали у двори на паркувальний майданчик. Коли вони під`їхали на місце, там знаходився інший чоловік, який повідомив, що злочинець побіг на паркувальний майданчик. Після цього вони побачили невідомого чоловіка, який ховався між двох автомобілів. Коли вони попросили невідомого чоловік вийти до них, останній встав та почав втікати від працівників поліції. Вони побігли слідом за ним. На вимогу працівників поліції зупинитись чоловік не реагував, продовжував бігти та під час бігу викидав якісь речі по дорозі. Як пізніше було встановлено, під час бігу цей чоловік викинув ОСОБА_19 , інших речей свідок не пам`ятає. Після того як вони наздогнали невідомого чоловіка та затримали його, яким виявився ОСОБА_8 . Через деякий час на місце прибули працівники слідчо-оперативної групи Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області та вони передали затриманого працівникам поліції. В подальшому при огляді місця події між автомобілями, звідки вибігав невідомий чоловік, було виявлено жіночу сумку.

З показань свідка ОСОБА_18 слідує, що в січні 2019 року він знаходився на добовому чергуванні разом із ОСОБА_17 . Приблизно о 23 годині надійшов виклик про вчинення розбійного нападу за адресою: АДРЕСА_2 . Коли вони під`їжджали до вказаного місця, поблизу проїзної частини дороги побачили невідомого чоловіка, як потім було встановлено, цей чоловік є свідком вчинення злочину. Після цього надійшло повідомлення від оперативного чергового про те, що поблизу гуртожитку знаходиться підозрюваний. Коли вони під`їхали за вказаною адресою, то побачили іншого громадянина, який сказав, що підозрюваний переховується неподалік електропідстанції. Вони підійшли до вказаного місця та сказали невідомому чоловікові залишатись на місці. Останній почав від них втікати та під час бігу по просп. Любові Малої викидав якість речі та предмети, а саме: він викинув Power bank з проводом, візитницю з особистими документами потерпілої. Після цього вони затримали невідомого чоловіка, яким виявився ОСОБА_8 .

Яких-небудь даних, які б ставили під сумнів показання потерпілої та свідків, як про це стверджує захисник в апеляційній скарзі, матеріали кримінального провадження не містять, а також не були надані стороною захисту під час апеляційного розгляду.

Посилання сторони захисту на те, що потерпіла ОСОБА_9 є інвалідом по зору, а також на те, що місце злочину було погано освітлене, внаслідок чого потерпіла не могла розгледіти обличчя нападника, позбавлені підстав.
Як слідує з показань потерпілої ОСОБА_9 , напад неї вчинив саме обвинувачений ОСОБА_8 , вона його добре запам`ятала, місце вчинення злочину добре освітлене, в момент вчинення злочину нападник знаходився на незначній відстані від неї та оскільки вона була в лінзах на очах, добре розгледіла обличчя нападника та його запам`ятала.
Зазначені показання потерпілої повністю підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та відеозаписом з камер відеоспостереження за 20.01.2019 року, які розташовані на будинку АДРЕСА_2 , відповідно до якої прибудинкова територія, на якій було вчинено злочин добре освітлене.

Винуватість обвинуваченого підтверджується також показаннями інших свідків та доказами, які містяться у матеріалах кримінального провадження.

Так відповідно до протоколу огляду місця події від 21 січня 2019 року, в ході проведення огляду відкритої ділянки місцевості за адресою: АДРЕСА_2 , зафіксована обстановка на місці події та поблизу сміттєвих баків вилучено: фрагмент скляної пляшки з етикеткою з надписом «Хлібний дар», бубон від шапки помаранчевого кольору, металеве кільце, пошкоджену туш для вій. По шляху слідування від місця скоєння злочину, підійшовши до прт. Любові Малої та пройшовши вздовж дороги до прт. Любові Малої, 32, вздовж дороги вилучено візитницю полімерну з документами на ім`я ОСОБА_9 , Power bank моделі Nomi 10000 mAh з дротом USB, рукавицю чорного кольору в`язану на ліву руку. В дворі будинку АДРЕСА_2 на парковці під автомобілем Hyundai Accent, номерний знак НОМЕР_1 , вилучено жіночу сумку із шкірозамінника темно коричневого кольору з пошкодженими ручками (к.п. а.с.9-19).

Згідно показань свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які були понятими під час проведення огляду місця події, речі, які вилучались поліцейськими, були розкиданими на землі в снігу неподалік магазинів, що розташовані за цією адресою. Свідок ОСОБА_13 підтвердила, що вона особисто бачила вилучення працівниками поліції документів потерпілої, жіночої сумки, Powerbank та розбиту пляшку з під горілки. Речові докази працівники поліції приносили на місце та пред`являли їм для огляду. В їх присутності вказані речі запаковували в конверти, на яких вони ставили свої підписи. Протокол огляду місця події перед його підписанням вони прочитали, у них не було зауважень чи заперечень до цього протоколу.
Доводи обвинуваченого про те, що зазначені свідки підтвердили, що не були присутніми під час проведення цієї слідчої дії - є необґрунтованими та спростовуються звукозаписом судових засідань від18 лютого 2020 року т 05 березня 2020 року, під час яких судом було здійснено допит зазначених свідків, які підтвердили свою участь у якості понятих під час огляду місця події.

Твердження в апеляційних скаргах сторони захисту на непричетність обвинуваченого до вчиненого злочину, оскільки у нього не було вилучено жодних речей потерпілої та відсутність на речах його відбитків є безпідставними та спростовуються показаннями свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , згідно яким обвинувачений викидав речі під час переслідування, тобто безпосередньо перед затриманням. Зазначені свідки чітко вказали, які саме речі викидав обвинувачений, що підтверджується даними, які містяться у протоколі огляду місця події від 21 січня 2019 року.

Що стосується відсутності відбитків пальців рук обвинуваченого на речах, то відповідно до показань потерпілої, в момент вчинення злочину обвинувачений перебував у перчатках, які також були вилучені під час проведення огляду місця події від 21 січня 2019 року.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта №09-93/2019 від 31.01.2019 року (к.п. а.с.143-144) у громадянки ОСОБА_9 встановлені наступні тілесні ушкодження: синці та садна на обличчі. Ці ушкодження утворились: синці від травматичної дії тупого твердого предмету (предметів), за механізмом удар або удар-стиснення, садна за механізмом тертя-ковзання, та могли бути отримані за 4-6 діб до моменту огляду. За ступенем тяжкості: синці та садна викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Згідно висновку експерта №347/19 від 29.01.2019 року ринкова вартість викраденого обвинуваченим майна станом на 20.01.2019 року, з урахуванням зносу, становила: жіночої сумки, виготовленої з лакової шкіри 1140,00 грн.; гаманця виготовлено із лакової шкіри червоного кольору 528,00 грн.; Power bank моделі Nomi 10000 mАh 294,00 грн. Загальна вартість об`єктів дослідження з урахуванням зносу становила 1962,00 грн. (к.п. а.с.132-135).

Відповідно до протоколу пред`явлення для впізнання від 21 січня 2019 року за участю потерпілої ОСОБА_9 , остання впізнала ОСОБА_8 , як особу, яка 21 січня 2019 року вчинила щодо неї грабіж (к.п. 42-47).
Зазначена слідча дія відбувалася за участю двох понятих ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , потерпілій пред`являлися для впізнання чотири особи, які були однієї статі, які не мали суттєвих розбіжностей у зовнішності, тобто відповідно до вимог, передбачених ст.228 КПК України.
Свідок ОСОБА_20 показав, що при проведенні цієї слідчої дії потерпіла вказала на ОСОБА_8 як на особу, яка вчинила щодо неї злочин, ніяких недозволених заходів під час проведення слідчої дії з боку працівників поліції не застосовувалось. Також пояснив, що він не пам`ятає, щоб в момент пред`явлення для впізнання підозрюваний ОСОБА_8 знаходився в кайданках.
Доводи обвинуваченого про недопустимість протоколу пред`явлення для впізнання від 21 січня 2019 року, як доказу, оскільки йому не було надано захисника - є безпідставними та спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_9 , яка пояснила, що обвинувачений відмовився підписувати протокол та почав просити захисника лише після того, як вона його впізнала.

Згідно протоколів пред`явлення особи для впізнання від 21.01.2019 року за участю свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , останні, кожен окремо, впізнали ОСОБА_8 як особу, яка 20.01.2019 року вчинила грабіж щодо потерпілої ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 (к.п. а.с.71-74, 79-82).
Свідки ОСОБА_22 , ОСОБА_12 , які були понятими під час проведення вказаних слідчих дій, показали, що ОСОБА_11 та ОСОБА_10 вказали на ОСОБА_8 як на особу, яка вчинила злочин щодо потерпілої, ніяких недозволених заходів під час проведення слідчої дії з боку працівників поліції не застосовувалось.
Що стосується доводів обвинуваченого та захисника про те, що свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_10 не могли впізнати ОСОБА_8 , оскільки не бачили його обличчя - є безпідставними, оскільки зазначені свідки в судовому засіданні в суді першої інстанції пояснили, що впізнали його за статурою, одягом та загальними ознаками.

Відповідно до ч.1 ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження суд допитав всіх свідків та надав оцінку їх показанням, які були надані безпосередньо в ході судового розгляду, а тому доводи обвинуваченого про суперечності між показаннями свідків, які були надані в судовому засіданні та під час досудового розслідування, колегія суддів не приймає до уваги.
Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 28.01.2019 року потерпіла ОСОБА_9 відтворила обставини вчинення злочину та механізм спричинення їй тілесних ушкоджень, як про це зазначено у вироку (к.п. а.с.120-128). і ці показання не узгоджуються з показаннями свідків, наведених вище.

Таким чином, сукупністю вищенаведених показань та доказів, а також інших доказів, на які є посилання у вироку, і які узгоджуються між собою та не викликають сумніву в їх об`єктивності, спростовуються доводи апеляційних скарг захисника та обвинуваченого про непричетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

З огляду на сукупність наведених вище доказів, доводи скарги обвинуваченого про не взяття судом до уваги, що він має ушкодження ноги, через що не може бігти, не спростовують правильності висновків суду про вчинення ОСОБА_8 злочину, за який його засуджено.

Безпідставними є також доводі скарги обвинуваченого про те, що понятий ОСОБА_12 є зацікавленою особою, оскільки на момент проведення пред`явлення для впізнання проходив практику в Новобаварському ВП ГУНП в Харківській області.

Таких даних матеріали провадження не містять.

Не наведено таких даних і в апеляційних скаргах сторони захисту.

Що стосується доводів обвинуваченого про неповноту судового розгляду, а саме те, що судом не було допитано свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_23 , які були понятими при пред`явленні особи для впізнання, то це не є підставою для скасування вироку, оскільки інші свідки, які були понятими під час проведення пред`явлення для впізнання, були допитані судом і їхніх показань у сукупності з іншими, наведеними вище доказами, які безперечно викривають обвинуваченого у вчиненому, було достатньо суду у сенсі положень ст.94 КПК України, для висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчинені грабежу.

До того ж судом першої інстанції були здійсненні всі необхідні процесуальні дії для виклику цих свідків, однак у судове засідання свідки неодноразово не з`явились, судові повістки за місцем проживання не отримують, при здійсненні заходів із забезпечення присутності свідків у судовому засіданні та здійсненні їх приводу встановлено, що свідки більше року не проживають за адресами, зазначеними в матеріалах кримінального провадження та їх місцезнаходження невідомо.

З огляду на наведене, підстави для зміни чи скасування вироку за апеляційними скаргами захисника та обвинуваченого - відсутні.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 березня 2020 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: