Справа № 282/372/20
Провадження № 1-кп/282/100/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 рокусмт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Любар у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000064 від 01 березня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 про порушення права на захист, порушення презумпції невинуватості та права на належну правову процедуру,

В С Т А Н О В И В:

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 після оголошення прокурором обвинувального акту та цивільного позову подала суду заяву про порушення права на захист, порушення презумпції невинуватості та права на належну правову процедуру. Заява мотивована тим, що прокурором під час оголошення обвинувального акту та цивільного позову грубо порушено принципи кримінального судочинства та істотні права людини, встановлені Конституцією України та Конвенцією, оскільки ним фактично оголошена більша частина письмових доказів, зібраних в ході досудового розслідування. Вказане на її думку є неприпустимим, оскільки грубо порушує презумпцію невинуватості обвинувачених. Також зазначає, що вказане однозначно є спробою формування упередженого ставлення до обвинувачених у головуючого судді, чим порушується право на захист і належну правову процедуру, а тому просить долучити її заяву до матеріалів кримінального провадження та прийняти процесуальне рішення, яке забезпечить презумпцію невинуватості, право на захист і дотриманням закону при розгляді даного кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав заяву свого захисника.

Обвинувачений ОСОБА_6 , його захисник ОСОБА_7 та представник потерпілого ОСОБА_8 не заперечували щодо приєднання вказаної заяви до матеріалів кримінального провадження, щодо вирішення її по суті поклались на розсуд суду.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував щодо приєднання вказаної заяви до матеріалів кримінального провадження, однак, заперечив щодо задоволення її по суті, оскільки вважає, що в обвинувальному акті та в цивільному позові викладені фактичні обставини, які вчинив обвинувачений ОСОБА_4 , а тому і було вказано про докази, якими підтверджується вчиненні ним дії та внаслідок яких завдана шкода. Також зазначив, що вказані докази не розкривались для суду, а тому просив відмовити в задоволенні даної заяви.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши подану заяву захисника ОСОБА_5 , суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно п.п.3,10,13,19 ч.1 ст.3 КПК України державне обвинувачення - процесуальна діяльність прокурора, що полягає у доведенні перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення; кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом; прокурор - особа, яка обіймає посаду, передбачену статтею 15 Закону України "Про прокуратуру", та діє у межах своїх повноважень; сторони кримінального провадження - з боку обвинувачення: слідчий, дізнавач, керівник органу досудового розслідування, керівник органу дізнання, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених цим Кодексом; з боку захисту: підозрюваний, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники.

Стаття 17 КПК України визначає, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Відповідно до ч.1 ст.20 КПК України підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Статтею 23 КПК України визначено, що суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом. Сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.

Згідно ч.1 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Частиною 2 ст.291 КПК України встановлено, що обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу;

9) дату та місце його складення та затвердження.

Параграфом 3 Глави 28 КПК України визначено процедуру судового розгляду.

Стаття 350 КПК України зазначає, що клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала. Відмова в задоволенні клопотання не перешкоджає його повторному заявленню з інших підстав.

Отже, враховуючи вищевикладене, а також те, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні тільки розпочався, оскільки прокурором були оголошені обвинувальний акт та цивільний позов в яких сторона обвинувачення виклала фактичні обставини кримінальних правопорушеннь, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінальних правопорушеннь з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення і суд з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення не досліджував вказані у обвинувальному акті та цивільному позові письмові та інші докази, а тому, відповідно до ст.94 КПК України вони для суду не мають наперед встановленої сили і на думку суду не порушують права та свободи ОСОБА_4 . Також суд зазначає, що при ознайомлені з матеріалами кримінального провадження та цивільним позовом, захисник ОСОБА_5 не заявляла суду будь-яких заяв чи клопотань щодо їх невідповідності вимогам законодавства чи порушення прав її підзахисного ОСОБА_4 .

Таким чином, суд приходить до висновку, що заява захисника ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2,3,17,20,23,26,84,94,291,350 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 про

порушення права на захист, порушення презумпції невинуватості та права на належну правову процедуру задовольнити частково.

Приєднати вказану заяву від 23.12.2020 року до матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000064 від 01 березня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України.

В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1