27.10.2020 Провадження № 1-кс/331/1836/2020
Єдиний унікальний номер 331/2055/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 жовтня 2020 року місто Запоріжжя
Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі заявника адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу,

В С Т А Н О В И В:
29 вересня 2020 року в провадження слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу.

В обґрунтування скарги зазначено, що в провадженні СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження № 0000245 від 04.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України. 29 травня 2020 року на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук за місцем роботи ОСОБА_5 , під час якого були вилучені належні їй речі, а саме: мобільний телефон із сім-картками з номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 (іmeі1: НОМЕР_3 та іmeі2: НОМЕР_4 ); мобільний телефон із сім-карткою НОМЕР_5 , НОМЕР_6 з іmeі1: НОМЕР_7 та іmeі2: НОМЕР_8 .Заявник зазначила, що після проведення обушку слідчий чи прокурор із клопотанням про арешт вищевказаного майна до суду не звертались.У зв`зку з цим 15.09.2020 року ОСОБА_5 звернулася до старшого слідчого СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП у Запорізької області ОСОБА_4 із заявою про негайне повернення майна. Згідно листа від 18.09.2020 року (вих. №9795/42/-/04-2020) підстави для повернення майна відсутні, оскільки ухвалою слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку дані речі та предмети були передбачені в переліку, як майно, на яке надано прямий дозвіл на вилучення, тому необхідність у накладенні додаткового арешту на вилучені речі та предмети відсутня. На думку заявника таке обґрунтування не відповідає діючому кримінальному процесуальному законодавству України, тому адвокат просила визнати бездіяльність слідчого незаконною та зобов`язати уповноважених осіб Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області повернути зазначене майно.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити, зазначила, що на сьогодні слідчим проведені усі слідчі дії із майном, яке було вилучено, тому підстав його зберігати у слідчого немає. Також наполягала на порушенні норм КПК у частині незвернення до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, тому мобільні телефони підлягають поверненню власнику.

Слідчий ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечила, зазначивши, що оскільки на вилучення телефонів під час обшуку було надано прямий дозвіл в ухвалі слідчого судді, то це майно не набуло статусу тимчасово вилученого, тому підстав звертатися із клопотанням про арешт цього майна не було. На сьогодні мобільні телефони мають статус речових доказів, зберігаються у камері схову Олександрівського ВП, будуть надані на дослідження суду під час розгляду справи по суті.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення заявника, слідчого, дослідивши надані матеріали, доходить висновку, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, зокрема, які полягають у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що бездіяльність слідчого чи прокурора, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження № 0000245, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторонам обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29.05.2020 року надано дозвіл на проведення обшуку за місцем знаходження банно-готельного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: м. Запоріжжя, вул. Шкільна, буд. № 4, з метою виявлення і вилучення блокнотів з нотатками, зошитів, записників із записами, мобільних телефонів з сім-картами, флешнакопичувачів, електронних носіїв інформації, грошові кошти, отримані злочинним шляхом, інших предметів, інтимного призначнення.

Відповідно до ч 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно до ч 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
29.05.2020 року на підставі ухвали слідчого судді від 29.05.2020 року вилучено мобільний телефон із сім-картками з номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 (іmeі1: НОМЕР_3 та іmeі2: НОМЕР_4 );мобільний телефон із сім-карткою НОМЕР_5 , НОМЕР_6 з іmeі1: НОМЕР_7 та іmeі2: НОМЕР_8 .
Таким чином, беручи до уваги, що майно було вилучено слідчим на підставі ухвали слідчого судді із наданням прямого дозволу на його вилучення, це майно визнано речовим доказом по справі та містить у собі доказову інформацію, яку сторона обвинувачення буде використовувати у суді під час доведення висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, що повністю відповідає нормам КПК України, вилучене майно не набуло статусу тимчасово вилученого майна, оскільки дозвіл на його вилучення було надано слідчим суддею, тобто його вилучення було проведено у межах судового контролю, при цьому мобільні телефони не є предметами, які необхідні для забезпечення життєдіяльності підозрюваної, тому обмеження у користуванні ними до прийняття остаточного рішення судом не створить негативних наслідків для власника, тому слідчий суддя вважає, що обмеження реалізації права власності у даному випадку є співмірним із цілями кримінального провадження, у зв`язку із чим підстав для задоволення скарги не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 169, 303 КПК України,
У Х В А Л И В:
У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає

Слідчий суддя: ОСОБА_1