Вирок
Іменем України

22.09.2020 м. Львів
Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.П`ятидні Володимир-Волинського району Волинської області, українця, громадянина України, неодруженого, із середньою освітою, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за контрактом ВЧ НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 15.08.2019 року уклав із Міністреством оборони України, в особі командира військової частини НОМЕР_1 , контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на 3 роки. В цей же день, солдат ОСОБА_4 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 №188 зарахований до списків особового складу вказаної військової частини, поставлений на усі види забезпечення та призначений на посаду механіка-водія 1 самохідного артилерійського взводу 2 самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової чатсини НОМЕР_1 . ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, в порушення вимог ст. 11, 16, 119, 120, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 1 Закону України «Про оборону України", ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», порушуючи військову дисципліну, маючи намір тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах особливого періоду, 02.01.2020 року близько 08:00 год., самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд, не пов`язаний із виконанням обов`язків військової служби, за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 до 05.05.2020 року.

У судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненому визнав повністю, та вказав, що у зв`язку із сімейними обставинами, з 02.01.2020року по 05.05.2020 року не з`явився у ВЧ - НОМЕР_1 та поїхав за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 . У вчиненому щиро розкаюється та просить суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

А тому, з врахуванням вимог ч.3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, враховуючи згоду учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення місця служби, без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є тяжким, особу обвинуваченого, який розлучений, працевлаштований, на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, за місцем несення військової служби характеризується негативно.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням обставин вчиненого та даних про особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, оскільки на думку суду, саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_4 вперше притягається до кримінальної відповідальності, відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому відповідно до вимог ст. 75 КК України слід звільнити його від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України, засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі звільнити, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідновимог ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися в уповноважений орган з питань пробації для реєстрації.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України, шляхом подачі апеляційної скарги

Суддя ОСОБА_1