Справа № 461/3317/20
Провадження № 1-кс/461/7225/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2020 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про повернення застави,

встановив:

адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 (заставодавця) та ОСОБА_5 (підозрюваного) звернувся до слідчого судді з клопотанням про повернення застави в розмірі 84 080, 00 гривень, внесеної в межах кримінального провадження №0000739 від 17.09.2020 року, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Клопотання мотивує тим, що на виконання ухвали Галицького районного суду м. Львова від 23 квітня 2020 року про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з альтернативою внесення застави, ОСОБА_4 було внесено на депозитний рахунок ДКСУ, заставу в розмірі 84 080, 00 гривень. Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 закінчився, орган досудового розслідування до слідчого судді з клопотання про продовження строку дії раніше обраного запобіжного заходу не звертався, а тому ухвала припинила свою дію.

Згідно поданої заяви, заявник просить клопотання задовольнити та розглянути без його участі.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, у спосіб, визначений ст.136 КПК України.

Дослідивши матеріали заяви, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Однією із засад кримінального провадження є верховенство права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ст. 8 КПК України).

Наведені положення кримінального процесуального законодавства повинні гарантувати не тільки права та законні інтереси підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) або потерпілого, але й інших осіб, які також залучаються до кримінального судочинства, у тому числі заставодавця.

Статтею 203 КПК України визначено, що ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження.

В ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках встановлених цим кодексом, строк на який їх покладено (ч. 2 ст. 196 КПК України).

Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесят днів (ч.1 ст.197 КПК України).

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 23 квітня 2020 року у кримінальному провадженні №00000438 від 03.05.2019 року, за підозрою ОСОБА_5 та інших осіб у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

На підставі ч.3 ст.183 КПК України, визначено розмір застави, що становить 84080, 00 гривень. У разі внесення застави на ОСОБА_5 покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України. Строк дії ухвали визначено до 20.06.2020 року.

На виконання ухвали слідчого судді від 23.04.2020 року, 24.04.2020 року ОСОБА_4 було внесено заставу в сумі 84080,00 гривень, що підтверджується копією квитанції ПАТ «Приватбанк» від 24.04.2020 року.

У подальшому ухвалами слідчих суддів, продовжено підозрюваному дію обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України на строк до 12.10.2020 року.

Застава в дохід держави звернена не була, відомостей щодо порушення обов`язків підозрюваним в ході розгляду клопотання не здобуто.

Після закінчення строку дії ухвали про продовження підозрюваному дії обов`язків, прокурор до слідчого судді з клопотанням про продовження щодо ОСОБА_5 строку дії раніше обраного запобіжного заходу або обов`язків не звертався, відтак строк дії ухвали та обов`язків, покладених на ОСОБА_5 закінчився 12.10.2020 року.

В силу ч. 4 ст. 202 КПК України, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. Тобто, з моменту внесення застави, підозрюваний є особою відносно якої у кримінальному провадженні застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

За вимогами ч.1 ст.182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Положеннями КПК України не визначено конкретного строку дії запобіжного заходу у виді застави.

Водночас, КПК визначає, що застава забезпечує покладені на підозрюваного відповідні обов`язки. Обов`язки покладаються лише ухвалою суду. Зі спливом строку покладених обов`язків, застава має бути повернута заставодавцю.

Аналіз положень КПК України свідчить про те, що застава, як захід забезпечення кримінального провадження запобіжний захід, забезпечує виключно обов`язки, які були покладені на підозрюваного відповідним судовим рішенням (ухвалою), в сукупності з обов`язком явки на виклики слідчого, прокурора, суду. Отже, правова природа походження загальних обов`язків покладених КПК України на підозрюваного, відрізняється від природи походження обов`язків покладених у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу, хоча самі обов`язки можуть бути тотожними. Так, обов`язки підозрюваного виникають з моменту набуття відповідного статусу і діють протягом усього часу перебування у ньому. Натомість обов`язки покладені на підозрюваного у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу виникають з моменту прийняття відповідного процесуального рішення (ухвали) і припиняють свою дію після закінчення строку її дії, зміни, скасування запобіжного заходу, тощо.

Відповідно до ч.11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Таким чином, утримання коштів застави за відсутності законної підстави для цього (припинення строку дії ухвали слідчого судді), порушує право власності заставодавця, який не має процесуального статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні, внаслідок чого він позбавлений змоги реалізувати право на користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд.

Водночас, заявник посилається на те, що ухвала про застосування запобіжного заходу припинила свою дію, у зв`язку із закінченням строку її дії та ухвал про продовження строку дії обов`язків покладених на підозрюваного. Заставодавець, тобто особа, яка внесла заставу - ОСОБА_4 не дає своєї згоди на можливе звернення судом застави у майбутньому на виконання вироку в частині майнових стягнень та відмовляється в подальшому виконувати таку функцію в даному кримінальному провадженні і не має наміру виступати гарантом належної процесуальної поведінки підозрюваного та наполягає на необхідності забезпечення конституційного права розпоряджатися своєю власністю. Більше того, заставодавець ґрунтує подане клопотання, серед іншого, на скрутному матеріальному становищі сім?ї, надаючи на підтвердження зазначених обставин копії відповідних документів, а саме: копії свідоцтв про народження дітей, копії довідок про доходи, копію посвідчення багатодітної сім?ї. Таким чином, заставодавець обґрунтовує свої доводи щодо небажання перебувати у статусі заставодавця у подальшому, в тому числі, необхідністю реалізувати право власності.

Також, в ході розгляду клопотання слідчому судді не подано жодного доказу стосовно того, що підозрюваний будь-яким чином порушив або не дотримується покладених на нього ухвалами слідчого судді та КПК обов`язків.

Крім того, наявність клопотання заставодавця або факт задоволення такого клопотання, в сукупності з наведеними обставинами, жодним чином не перешкоджає прокурору чи слідчому в будь-який момент, в тому числі одразу після надходження відповідного клопотання заставодавця, ініціювати питання визначення іншого запобіжного заходу по відношенню до підозрюваного з метою забезпечення справедливого балансу між інтересами досудового розслідування та інтересами всіх учасників кримінального провадження, в тому числі заставодавця, який не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи вимоги ч.11 ст. 182 КПК України, а також те, що на час розгляду клопотання строк дії, покладених на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України не продовжено, ухвала слідчого судді припинила свою дію 12.10.2020 року, застава в дохід держави звернута не була, вважаю, що внесену заставу слід повернути заставодавцю ОСОБА_4 .

Таким чином, клопотання підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 182, 203 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання задовольнити.

Повернути ОСОБА_4 суму внесеної нею застави за ОСОБА_5 , отримавач - ДКСУ (код отримувача 26306742), згідно квитанції від 24.04.2020 року(код квитанції 1940-4063-3622-1370), в розмірі 84080 гривень 00 копійок.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1