Провадження № 11-кп/4820/671/20
Справа № 671/978/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 307 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2020 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Хмельницького апеляційного суду
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
з участю: прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції з Волочиським районним судом Хмельницької області матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 квітня 2020 року за № 0000105 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Волочиського районного суду Хмельницької області від 29 вересня 2020 року, -
в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою клопотання прокурора задоволено, продовжено обвинуваченому
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Сургут, Тюменської області, Російської Федерації, зареєстрованому за адресою АДРЕСА_1 , мешканцю АДРЕСА_2 , українцю, громадянину України, з середньою освітою, непрацюючому, раніше не судимому,
запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27.11.2020 року включно.
У разі внесення застави, визначеної ухвалою слідчого судді Волочиського районного суду Хмельницької області від 12 червня 2020 року у сумі 42040 грн., продовжено до 27 листопада 2020 року включно термін дії покладених на ОСОБА_7 цією ж ухвалою обов`язків, а саме: прибувати до суду за кожною вимогою; не відлучатися з населеного пункту за місцем проживання без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утриматись від спілкування з особами, які є свідками у даному кримінальному провадженні.
Продовжуючи ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а застосування більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, визначеним ст. 177 КПК України.
Непогоджуючись з ухвалою, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду, якою продовжено ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити обвинуваченому запобіжний захід на більш м`який.

Разом з тим, у разі продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просить розглянути можливість зменшення розміру застави, яка визначена у непомірному для ОСОБА_7 розмірі.

Ухвалу суду вважає незаконною, винесеною з порушенням норм процесуального права, без повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи.

Зазначає, що суд першої інстанції не навів достатніх та переконливих доводів того, що обвинувачений ОСОБА_7 у разі застосування до нього іншого, більш м`якого запобіжного заходу не буде дотримуватись своїх процесуальних обов`язків та буде ухилятись від суду, впливати на свідків та продовжить вчиняти кримінальні правопорушення.

Вказує, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання та проживає разом із хворою бабусею, а тому йому слід обрати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення такої, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши її доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду № 4 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» (з змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 11 червня 2004 року № 10, від 24 жовтня 2008 року № 15) суди при вирішенні питань, пов`язаних із обранням запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, мають додержувати вимог ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях, надаючи тлумачення ст. 5 Конвенції, послідовно зазначає про необхідність переконливого обґрунтування органами влади будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від його тривалості.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Аналіз ст. 29 Конституції України та ст. ст. 176, 177, 178 КПК України свідчить про те, що право на свободу і особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини, обмеження якого можливо лише у передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Під час апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції встановлено, що зазначені вимоги місцевим судом дотримані не у повному обсязі.

Так, прокурор своє клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтував тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307 КК України, санкція за вчинення яких передбачає покарання у виді позбавлення волі від 6 до 10 років з конфіскацією майна, тому, останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; вчинити інше кримінальне правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.
Разом з тим, вказані обставини та ризики не були достатньою мірою доведені прокурором.
Зокрема, апеляційний суд встановив, що ОСОБА_7 , дійсно, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна. Разом з тим, наявність обґрунтованої підозри в його вчиненні не може бути відповідно до практики Європейського Суду (рішення від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України») єдиною підставою для обрання найсуворішого виду запобіжного заходу.
Що стосується інших обставин та ризиків, передбачених ст. ст. 177, 178 КПК України, то апеляційним судом встановлено наступне.
Обвинувачений ОСОБА_7 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий. Також, згідно даних довідки про склад сім`ї від 12.06.2020 року № 473, виданої виконавчим комітетом Наркевицької селищної ради, ОСОБА_7 має сім`ю, а саме: батька ОСОБА_9 та бабусю ОСОБА_10 , з якою разом проживає. Вказане свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків обвинуваченого.
Згідно даних характеристики, виданої виконавчим комітетом Наркевицької селищної ради, за період проживання на території смт. Наркевичі, ОСОБА_7 зарекомендував себе з посередньої сторони. В зловживанні спиртними напоями не помічався. Скарг від односельчан щодо нього не надходило. На обліку в лікаря нарколога та психіатра, відповідно до даних довідок КНП «Волочиська ЦРЛ» не перебуває.
Разом з тим, у судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_7 вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав та пояснив, що наміру переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню не має. Вказав, що працював, хоча і не офіційно.
Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду № 4 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» (з змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 11 червня 2004 року № 10, від 24 жовтня 2008 року № 15) взяття під варту є найбільш суворим
запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за
наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків і його належної поведінки.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що прокурор не довів наявність ризиків та обставин, передбачених ст.ст. 177, 178 КПК України, оскільки такі нічим не підтверджені, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а отже про необхідність продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При перегляді ухвали Волочиського районного суду Хмельницької області від 29 вересня 2020 року, апеляційним судом не встановлено обставин, які б давали можливість суду першої інстанції продовжити ОСОБА_7 найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Адекватним та ефективним механізмом у цій справі буде запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю та виконанням покладених обов`язків, який зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 .
З метою ж забезпечення належного виконання обраного запобіжного заходу, колегія суддів вважає за необхідне застосувати положення ч. 5 ст.194 КПК України, поклавши на обвинуваченого відповідні обов`язки.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 194, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу Волочиського районного суду Хмельницької області від 29 вересня 2020 року про продовження ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк по 27 листопада 2020 року включно скасувати та постановити нову ухвалу.
Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 із застосуванням електронних засобів контролю та покласти на нього такі процесуальні обов`язки: прибувати до суду за кожною вимогою; не відлучатися цілодобово з місця постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 ; утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт, для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у випадку їх наявності; носити електронний засіб контролю.
Копію ухвали після її оголошення негайно вручити обвинуваченому.
Копію ухвали для виконання та контролю за поведінкою ОСОБА_7 направити до ГУНП в Хмельницькій області.
Строк дії ухвали по 27 листопада 2020 року включно.
Про виконання ухвали в частині застосування електронних засобів контролю повідомити Хмельницький апеляційний суд.
Звільнити ОСОБА_7 з-під варти з зали суду негайно.
Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4