Справа № 215/2365/19
1-в/215/234/20
У Х В А Л А

Іменем України

09 жовтня 2020 року м. Кривий Ріг

Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретар судових засідань - ОСОБА_2
прокурор - ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника Тернівського районного відділу міста Кривий Ріг ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області про приведення вироку відносно засудженого ОСОБА_4 до вимог Закону України від 22.11.2018 року №2617-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень,-

В С Т А Н О В И В:
Вироком Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 05.03.2020 року ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.185, 104, 75 КК України та призначено йому покарання у виді 1 року позбавлення волі з випробуванням на 1 рік.
22.07.2020 р. Тернівський районний відділ філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області звернувся до суду з поданням, в якому просив привести вирок Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.03.2020 р. у відповідність до діючого законодавства, посилаючись на те, що 01.07.2020 року набув чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 р. за № 2617-VIII, яким змінено санкцію статті за вчинення кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст.185 КК України з позбавлення волі на обмеження волі, у зв`язку, в якій просить розглядати справу за його відсутності з чим просить привести у відношенні ОСОБА_4 у відповідність до даного Закону.

Представник Тернівського відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, при зверненні до суду з поданням подав до суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, подання підтримав у повному обсязі.

Прокурор в судовому засіданні подання підтримав, вважав, що воно не обґрунтовано і у разі його задоволення буде погіршено становище засудженого.

Засуджений ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, його неприбуття не перешкоджає розгляду клопотання.

Суд заслухавши думку прокурора, дійшов висновку, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Вироком Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.03.2020 р. ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України і призначено йому покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнення від відбуття покарання на строк 1 рік. Вирок набрав законної сили 07.04.2020.

З подання органу пробації слідує, що його подано до суду на підставі п.13 ч.1 ст.537 КПК України за якою під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.2,3 ст.74 КК України.

У поданні орган пробації просить вирішити питання щодо зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленою санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання засудженому. При цьому, орган пробації не навів конкретних вимог щодо виду та міри покарання, на який він просить засудженому ОСОБА_4 призначене покарання. Подання не містить мотивів з яких виходив орган пробації, звертаючись до суду з вказаним поданням.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 КК України особа призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленою санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш мякий вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Законом України №2617-VIII від 22.11.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» з 01 липня 2020 року до абзацу другого ч.1 ст.185 КК України внесено зміни згідно яких, вказано «карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років»

Отже, Законом України №2617-VIII від 22.11.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, з 01.07.2020 встановлений більш мякий вид покарання ніж був застосований до засудженого ОСОБА_4 , а саме обмеження волі. При цьому максимальна межа обмеження волі за ч.1 ст. 185 КК України встановлена до 5 років, в той час як ОСОБА_4 засуджено до позбавлення волі на строк1 рік.

Засуджений ОСОБА_4 покарання не відбував, оскільки на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 1 рік.

При цьому у відповідності до ч.2 ст.4 КК України кримінальна протиправність і карність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Тобто, необхідно застосовувати найбільш сприятливий для винуватого закон із усіх, що були чинними у цей період.

З положеннями ч.3 ст.74 КК України суд замінює призначене покарання на максимальний строк (розмір) передбаченого в санкції більш м`якого виду покарання.

Якщо засуджений звільнений від відбування покарання з випробуванням, а новий закон, що має зворотну дію, передбачає як найбільш суворий вид покарання такий, від відбування якого особа теж може бути звільнена з випробуванням (наприклад, обмеження волі чи виправні роботи), призначена їй міра покарання теж підлягає зміні на максимальний розмір покарання, передбаченого новою санкцією. При цьому рішеннґ про звільнення від відбування покарання з випробуванням не стосується і засуджений продовжує далі відбувати визначений судом іспитовий строк.

З урахуванням правил ч.3 ст.74 КК України та положень Закону №2617-VIII покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік ОСОБА_4 , може бути замінено на обмеження волі строком на 5 років (максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону) із звільненням від відбування покарання з випробуванням.

Міра покарання - це якісна і кількісна характеристика визначеного судом згідно з законом покарання за злочин. Отже, міра покарання охоплює не лише строк та розмір покарань, але і їхній вид та кількість, визначену судом.

З урахуванням змін внесених Законом №2617-VIII до санкції ч.1 ст.185 КК України пом`якшується вид покарання, проте з урахування правил ч.3 ст.74 КК України посилює строк покарання.

Враховуючи, що максимальна межа покарання у виді обмеження волі, що може бути призначене за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, згідно Закону №2617-VIII значно перевищує строк призначеного засудженому вироком суду покарання у виді позбавлення волі, суд дійшов висновку, що у даному випадку приведення вироку суду від 05.03.2020 р. у відповідність до вимог закону №2617-VIII погіршує становище засудженої.

При цьому суд не вбачає підстав для застосування правил, встановлених ч.1 ст.72 КК України. Згідно ч.6 ст.72 КК України встановлені в частині першій цієї статті правила співвідношення видів покарань можуть застосовуватись і в інших випадках, передбачених Загальною частиною цього Кодексу. В свою чергу можливість перерахування покарання за правилами, встановленими ч.1 ст.72 цього Кодексу, можливе лише у разі відбуття засудженим частини покарання (друге речення ч.3 ст.74 КК України).

У даному випадку засуджений покарання не відбував, оскільки був звільнений від відбування покарання вироком суду, а тому відсутня можливість перерахувати відбуте нею покарання, а отже й застосовувати правила ч.1 ст. 72 КК України

З таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення подання органу пробації.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Подання начальника Тернівського районного відділу міста Кривий Ріг Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про приведення вироку відносно засудженого ОСОБА_4 у відповідність з діючим законодавством залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: