Справа №592/958/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/515/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання -

ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 лютого 2020 року, яким

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Кудрявого, Охтирського району, Сумської області та житель АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1) 25 лютого 2011 року Сумським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185 та ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік;

2) 20 липня 2011 року Сумським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць;

3) 16 травня 2012 року Охтирським міським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 і ст.69 та ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

4) 15 жовтня 2012 року Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186 і ст. 69 та ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 2 місяці;

5) 15 січня 2016 року Сумським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 185 та ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

6) 01 червня 2016 року Сумським районним судом Сумської області за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

7) 08 листопада 2016 року Сумським районним судом Сумської області за ч. 1 ст. 309 та ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно поданої апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , вирок суду підлягає зміні з пом?якшенням призначеного покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України.

Вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 лютого 2020 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

До вступу вироку в законну силу залишений в силі запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалено рахувати початок строку відбування покарання з 13 грудня 2019 року.

Згідно поданої апеляційної скарги, адвокат ОСОБА_7 , не оскаржуючи обставини вчинених правопорушень, доведеності вини обвинуваченого, вважає не вірними висновки суду першої інстанції стосовно необхідності призначення покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Вважає, що судом хоч і було визначено пом?якшуючі обставини, однак останні не були належним чином враховані судом, зокрема, щире каяття, наявність вагітної дружини та дочки.

За вироком суду, 05 листопада 2019 року, близько 15 год. 10 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи на території «Засумського цвинтаря», що розташований по вул. С.Бандери, 76, м. Суми, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_9 , діючи відкрито, повторно, шляхом ривку заволодів гаманцем останньої, який знаходився у правій кишені куртки, заволодівши майном потерпілої на загальну суму 40 грн.

14 листопада 2019 року, близько 12 год. 00 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , побачив раніше незнайому ОСОБА_10 , діючи відкрито, повторно, шляхом ривку заволодів гаманцем потерпілої ОСОБА_10 , заволодівши майном потерпілої на суму 400 грн.

13 грудня 2019 року, близько 17 год. 25 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу 1 під`їзду, що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Ковпака, 85, побачив раніше незнайому ОСОБА_11 , діючи відкрито, повторно, шляхом ривку, вихопив пакет у останньої, заволодівши майном потерпілої на суму 4900 грн.

Вислухавши доповідь судді, захисника, який вимоги поданої апеляційної скарги підтримав, прохав вирок суду змінити, пом?якшивши призначення судом першої інстанції покарання, обвинуваченого, який повністю підтримав вимоги поданої захисником апеляційної скарги, прокурора, яка заперечувала проти апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за який його було засуджено, правильність кваліфікації його дій відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, проти яких не заперечували учасники провадження, у зв?язку з чим судовий розгляд було здійснено в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, і вказані обставини не оскаржуються в апеляційній скарзі захисника, тому перегляду не підлягають.

Таким чином, колегія суддів перевіряє вирок суду, що оскаржується, лише в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання.

Що стосується призначеного покарання, то колегія суддів вважає його справедливим.

Так, відповідно до ст. 50 і 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен враховувати як ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу винуватого, так і обставини, що пом?якшують та обтяжують покарання.

Як зазначено у правовій позиції в постанові ВСУ від 04 квітня 2011 року у справі № 5-1кс11, норми Особливої частини КК мають базуватися на нормах Загальної частини цього Кодексу. Це спеціально зазначено законодавцем у ст. 65 КК України, в якій установлено загальні засади призначення покарання і згідно якої суд призначає покарання не тільки в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, і, зважаючи на ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом?якшують і обтяжують покарання, але й відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

З огляду на ці положення кримінального закону при призначенні покарання суд має враховувати не тільки межі караності діяння, встановлені у відповідній санкції статті Особливої частини КК України, а й норми Загальної частини цього Кодексу, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються питання, пов`язані з призначенням покарання, що можуть вплинути на вибір (обрання) судом певних його виду і розміру, в тому числі й ті положення, що передбачені ч. 1 ст. 69 КК України, згідно яких, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов?язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально - вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і ЄСПЛ (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

З кримінального провадження убачається, що призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який тяжким злочином, предмет злочинного посягання, наслідки злочину, особу винного, позицію сина потерпілого.

При визначенні виду і розміру кримінального покарання суд першої інстанції дотримався також і європейських стандартів кримінального судочинства, а саме принципів «nulla poena sine lege» (ніякого покарання без закону), закріпленого у ч. 1 ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, згідно якого «не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення», і «пропорційності», коли призначене особі покарання не повинно бути непропорційним втручанням держави у права людини (остаточне рішення ЄСПЛ від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12).

Таким чином, зважаючи на характеризуючи дані на обвинуваченого, колегія суддів приходить до переконання, що при визначенні обвинуваченому виду і розміру покарання саме у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, суд першої інстанції дотримався загальних засад призначення кримінального покарання, зокрема принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, в повній мірі врахував положення ст. 65 і 69 КК України, що знайшло своє відображення у вироку з наведенням відповідних мотивів, тому призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, характеру й тяжкості вчиненого ним діяння, інформації про його особу, є справедливим за своїм видом і розміром, а також є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. При цьому, колегія суддів керується не лише національним законодавством щодо призначення кримінального покарання, а й враховує автономну концепцію поняття «покарання» в усталеній судовій практиці ЄСПЛ, яка передбачає, що «покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів» (рішення від 09.10.2003 у справі «Езех и Коннорс проти Сполученого Королівства» (Ezeh and Connors v. UK), заяви № 39665/98, № 40086/98), хоча це не виключає, що покарання може бути спрямоване на досягнення кількох цілей, поряд з карою та запобіганням це може бути ще й відшкодування.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушень, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а будь - яких законних підстав для посилення цього покарання не встановлено.

Таким чином, з урахуванням вище викладеного судом обґрунтовано не було застосовано положення ст. 69 КК України при призначенні обвинуваченому покарання.

Розглянувши кримінальне провадження в межах заявлених апеляційних вимог колегія суддів вважає, що вирок суду є законним і обґрунтованим, підстави, передбачені ст. 409 КПК України, для його скасування відсутні, а тому апеляційні вимоги необхідно залишити без задоволення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 лютого 2020 року відносно ОСОБА_6 - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_6 у цей же строк з часу отримання ним копії цієї ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4