У Х В А Л А
Іменем України

29 грудня 2020 року слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні, в залі Деснянського районного суду м. Києва, клопотання інспектора відділу дізнання Деснняського УП ГУНП в м. Києві капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалам досудового розслідування № 0002530 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.12.2020 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Інспектор відділу дізнання Деснянського УП ГУНП в м. Києві капітан поліції ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням, погодженим прокурором, про накладення арешту на майно.
В обґрунтування клопотання зазначає, що СВ Деснянського УП ГУНП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002530 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.12.2020 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України.
Досудовим розслідування встановлено, що 26.12.2020 року приблизно о 13 год. 50 ха. за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками сервісного центру під час перереєстрації транспортного засобу, що належить ОСОБА_4 , а саме, автомобіля марки «Citroen С4 Picasso» д.н.з. НОМЕР_1 , було виявлено знищення механічним способом номеру двигуна.
27.12.2020 винесено постанову про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні автомобіль «Citroen С4 Picasso» д.н.з. НОМЕР_1 , ключі від нього, технічний паспорт срійний номер НОМЕР_2 .
Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення, в тому числі й збереження речового доказу, а також переховування, пошкодження, псування, зникнення, знищення, пересування, перетворення, або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, інспектор відділу дізнання просить накласти арешт на вищевказане майно, з метою збереження речових доказів.
В судове засідання інспектор відділу дізнання не з`явився.
До судового засідання до суду надійшли письмові заперечення на клопотання про арешт майна адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 . В обґрунтування даних заперечень посилається на те, що ОСОБА_4 є добросовісним набувачем автомобіля «Citroen С4 Picasso» д.н.з. НОМЕР_1 , який у нього вилучили. Даний автомобіль був попередньо розмитнений та оглянутий працівниками митниці та в подальшому був оглянутий працівниками сервісного центру м. Новоград-Волинський, про пошкодження двигуна ОСОБА_4 не знав. Вважає, що на даний час немає ніякої потреби в позбавленні права користування даним автомобілем, яким добросовісний набувач володіє цілком на законних підставах та просить передати автомобіль ОСОБА_4 на відповідальне зберігання до прийняття законного рішення у кримінальному провадженні. Крім того вказує, що ОСОБА_4 готовий надавати автомобіль правоохоронним органам на першу їх вимогу.
Вивчивши матеріалами справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно ч. 3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Судом було встановлено, що 27.12.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння злочину, передбаченого ст. 290 КК України (кримінальне провадження №0002530).
27.12.2020 інспектором дізнання Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 винесено постанову про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні № 0002530 автомобіль «Citroen С4 Picasso» д.н.з. НОМЕР_1 , ключі від нього, технічний паспорт срійний номер НОМЕР_2 .
26.12.2020 судовим експертом Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру було проведено експертне дослідження автомобіля «Citroen С4 Picasso» д.н.з. НОМЕР_1 , про що надано висновок № 11/8044/6Д.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
В обґрунтування необхідності накладення арешту на майно інспектор дізнання посилається на існування обставин, що можуть призвести до переховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження майна. Проте, матеріали клопотання не містять дійсних доказів наявності вказаних обставин, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.
Разом з тим, відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Положеннями ст. ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.
Під заходами забезпечення кримінального провадження прийнято розуміти передбачені КПК заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.
У відповідності до ч. 1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні їх вартості, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю), або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Слідчий суддя вважає, що зберігання автомобіля на вуличному майданчику призведе до його пошкодження, тому є підстави для передання його на зберігання власнику.
Суд враховує, що власник автомобіля ОСОБА_4 не є підозрюваним по даному кримінальному провадженню, його автомобіль оглянутий, у кримінальному провадженні проведено експертизу даного авто, тому суд відповідно до ст.173 ч.4 КПК України вважає можливим накласти арешт на автомобіль «Citroen С4 Picasso» д.н.з. НОМЕР_1 , ключі від нього, технічний паспорт срійний номер НОМЕР_2 , з передачею вказаного автомобіля «Citroen С4 Picasso» д.н.з. НОМЕР_1 , ключі від нього, технічний паспорт срійний номер НОМЕР_2 на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , із забороною відчуження.
Керуючись ст.ст. 167-175, 309, 369, 372, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання інспектора відділу дізнання Деснняського УП ГУНП в м. Києві капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалам досудового розслідування № 0002530 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.12.2020 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України задовольнити частково.
Накласти арешт на автомобіль «Citroen С4 Picasso» д.н.з. НОМЕР_1 , ключі від нього, технічний паспорт срійний номер НОМЕР_2 .
Змінити місце зберігання транспортного засобу «Citroen С4 Picasso» д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , передавши його на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , з покладенням на нього обов`язку забезпечити зберігання вказаного транспортного засобу, ключів від нього та технічного паспорту - до закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002530 від 27.12.2020 року за ст. 290 КК України.
Попередити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не викликалась в суд протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.
Ухвала, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Слідчий суддя: ОСОБА_1