Справа № 308/3951/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, відомості про яке 04.03.2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000288 по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця села Бороняво Хустського району Закарпатської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369, ч. 1 ст. 343 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В період з 20 години 00 хвилин 03 березня 2020 року по 08 годину 00 хвилин 04 березня 2020 року прикордонним нарядом ІНФОРМАЦІЯ_2 у складі старшого зміни прикордонних нарядів інспектора прикордонної служби 1 категорії групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » І категорії (Тип Б) ОСОБА_6 та інспектора прикордонного контролю І категорії 2 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (тип А) ОСОБА_7 , в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Чоп (Тиса)» за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до вимог Закону України «Про прикордонний контроль» та Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19 жовтня 2015 року № 1261, здійснювався прикордонний контроль.

04 березня 2020 року 03 години 00 хвилин під час слідування на в`їзд в Україну в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Чоп (Тиса)» вищевказаними працівниками прикордонної служби проводилася перевірка документів пасажира транспортного засобу, а саме мікроавтобуса марки «Мерседес», моделі «Спрінтер», з державним номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 .

Під час проведення перевірки документів відповідно до ст. 7 «Про прикордонний контроль» пасажира вищевказаного транспортного засобу, а саме громадянина Угорщини ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_6 , виявлено, що паспортний документ останнього не відповідає встановленому зразку, внаслідок чого уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України ОСОБА_10 ( ОСОБА_9 ) повідомлено про відмову у в`їзді на території України.

У ході з`ясування обставин у приміщенні службового кабінету ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , приблизно о 03 години 27 хвилин ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою забезпечення безперешкодного в`їзду на територію України громадянина Угорщини ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), тобто діючи в інтересах третьої особи, розраховуючи на можливість ухвалення рішення про дозвіл на тимчасовий в`їзд на територію України щодо ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), тобто на вчинення дії з використанням влади, реалізовуючи раптово виниклий намір, спрямований на надання неправомірної вигоди, під час розмови поклав на робочий стіл службового кабінету ОСОБА_6 грошові кошти, а саме одну купюру номіналом 200 гривень з серійним номером «СА2280885» та 1 купюру номіналом 50 гривень з серійним номером «СМ055070», тим самим надав неправомірну вигоду, достовірно розуміючи, що ОСОБА_6 є службовою особою Державної прикордонної служби України та наділений повноваженнями у випадку наявності відповідних підстав прийняти рішення про відмову або надання дозволу особі у перетинанні державного кордону.

Поза тим, у ході з`ясування обставин у приміщенні службового кабінету ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , приблизно о 03 години 27 хвилин ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою забезпечення безперешкодного в`їзду на територію України громадянина Угорщини ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), розраховуючи на можливість ухвалення рішення про дозвіл на тимчасовий в`їзд на територію України щодо ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), достовірно розуміючи, що відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» ОСОБА_6 , який перебував у однострої військовослужбовця органу охорони державного кордону, на якому розміщений нагрудний знак із чітким зазначенням його спеціального жетона, є працівником правоохоронного органу, який виконує службові обов`язки, а також відповідно до закону та посадової інструкції наділений повноваженнями з ухвалення рішення про відмову або надання дозволу на тимчасовий в`їзд на територію України, реалізовуючи раптово виниклий намір, спрямований на втручання в діяльність працівника правоохоронного органу з метою добитися прийняття незаконного рішення, діючи всупереч вимогами ч. 3 ст. 23 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», відповідно до якого ніхто інший, за винятком уповноважених посадових осіб державних органів у передбачених Конституцією та законами України випадках, не вправі втручатися у законну діяльність військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України, під час розмови шляхом надання неправомірної вигоди, а саме грошових коштів: однієї купюри номіналом 200 гривень з серійним номером «СА2280885» та однієї купюри номіналом 50 гривень з серійним номером «СМ055070», здійснив вплив на ОСОБА_6 для ухвалення останнім рішення про дозвіл на тимчасовий в`їзд на територію України щодо ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), тобто з метою добитися прийняття незаконного рішення.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 369 КК України, тобто надання неправомірної вигоди службовій особі за вчинення службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади, та ч. 1 ст. 343 КК України, тобто вплив у будь-якій формі на працівника правоохоронного органу з метою добитися прийняття незаконного рішення.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 20.03.2020 року між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 та призначити останньому визначену в угоді міру покарання.

Потерпілий ОСОБА_6 не скористався правом на участь у судовому засіданні та подав заяву, згідно з якою він надає згоду на затвердження угоди про визнання винуватості.

Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав, та надав суду згоду на затвердження угоди про визнання винуватості, вказавши, що він повністю розуміє свої права та характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України та п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, які йому роз`яснені судом.

Захисник обвинуваченого у підготовчому судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити.

Заслухавши сторони, дослідивши зміст угоди стосовно свідомої добровільної узгодженості сторонами її істотних умов, кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_4 беззастережно визнав себе виним, згідно з положеннями ст. 12 КК України відносяться до категорії нетяжких злочинів та кримінального проступку, він розуміє права, визначені п.п. 1, 4 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, угода не суперечить вимогам КК та КПК України, суд приходить до переконання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості.

Подана на розгляд суду угода відповідає вимогам кримінального процесуального закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Із змісту угоди слідує, що прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо всіх істотних обставин даного кримінального провадження, обвинувачений у повному обсязі обвинувачення беззастережно визнає свою винуватість у вчиненому діянні.

Також, сторонами визначено узгоджене ними покарання за ч. 1 ст. 369 КК України (в редакції, яка діяла на момент вчинення злочину) у виді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, за ч. 1 ст. 343 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначити покарання штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, зміст обвинуваченому, яких роз`яснено.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена і його дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 369 КК України, тобто надання неправомірної вигоди службовій особі за вчинення службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади, та ч. 1 ст. 343 КК України, тобто вплив у будь-якій формі на працівника правоохоронного органу з метою добитися прийняття незаконного рішення.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжує покарання судом не встановлено.

Виходячи з вищенаведеного, враховуючи конкретні обставини справи, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення, попередження нових злочинів, суд призначає узгоджене сторонами вид і міру покарання, відповідно до угоди про визнання винуватості від 20 березня 2020 року.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Розподіл витрат на залучення експерта вирішити відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 314,369,370,373,374,376,473,475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 20 березня 2020 року між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000288 від 04.03.2020 року.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369 та ч. 1 ст. 343 КК України, і призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 369 КК України виді штрафу у розмірі 500 (п`ятисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян;

за ч. 1 ст. 343 КК України у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Речові докази: одну купюру номіналом 200 гривень з серійним номером «СА2280885», та одну купюру номіналом 50 гривень серії СМ055070, які упаковані у паперовий конверт НПУ ГСУ, який підписаний слідчим та опечатаний, що направлений для зберігання до відділення АБ «Укргазбанк», м. Ужгород, вул. Швабська, 70 конфіскувати в дохід держави.

Судові витрати по справі відсутні.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорення встановлених досудовим розслідуванням обставин не допускається.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1