Справа №590/923/20
№ провадження 1-кп/590/226/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.08.2020 року Ямпільський районний суд
Сумської області
у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Ямпіль кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Свеса Ямпільського району Сумської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 23.06.2003 Ямпільським районним судом Сумської області за ст..185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, на підстав ст..104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 міс.,
- 09.07.2004 Ямпільським районним судом Сумської області за ст..ст. 15 ч.3-185 ч.3, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі.

за ч.1 ст.125 КК України

за участі учасників судового провадження:
прокурора - ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_5
У С Т А Н О В И В :
03 липня 2020 близько 14:00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи на законних підставах у домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 під час раптово виниклих неприязних стосунків зі своїм батьком ОСОБА_5 , з метою спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, наніс два удари кулаком в область обличчя ОСОБА_5 , в результаті чого ОСОБА_5 , згідно висновку судово-медичної експертизи №68 від 08.07.2020 отримав тілесні ушкодження: синець у лівій підочній ділянці, ЗЧМТ, струс головного мозку, забій нижньої щелепи, які по ступеню тяжкості кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження (згідно п.п. 2.3.1а, 2.3.2, 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995 р..»).
Такі дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України як нанесення умисного легкого тілесного ушкодження.
Під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження потерпілим ОСОБА_5 , та обвинуваченим ОСОБА_3 була укладена угода про примирення від 27 липня 2020 року. За змістом указаної угоди ОСОБА_3 визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Сторони погодились на призначення ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді 200 годин громадських робіт.
Розглядаючи угоду про примирення, суд виходить з таких мотивів.
Відповідно до вимог частини третьої статті 469КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Суд зазначає, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України, у вчиненні якого відповідно до угоди ОСОБА_3 визнав себе винним, ураховуючи положення статті 12 КК України належить до кримінальних проступків.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений обставин пред`явленого обвинувачення не оспорив, підтримав угоду, повністю визнав свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та пояснив, що повністю розуміє права, передбачені частиною 5 статті 474 КПК України, надані йому законом, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, погодився на призначення узгодженого покарання, просив затвердити угоду.
Потерпілий підтримав угоду при примирення, вказав, що претензій до обвинуваченого не має, матеріальна шкода не заподіяна, наслідки затвердження угоди йому зрозумілі, просив затвердити угоду.
Обвинуваченому та потерпілому судом роз`яснено, що уразі затвердження угоди обмежуються їх права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, зокрема, роз`яснено, що вирок обвинувачений може оскаржити лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.
Потерпілому також роз`яснено, що наслідком укладення та затвердження угоди про примирення є позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за це кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто згідно з частини шостої статті 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом у підготовчому судовому засіданні з`ясовано думку прокурора ОСОБА_4 , яка вважала, що умови угоди про примирення відповідають законодавству, заперечення проти її затвердження відсутні.
Суд також дійшов висновку, що зміст угоди відповідає вимогам статті 471 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про примирення, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченим можуть бути виконані повністю, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Судом не встановлені підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені частиною 7 статті 474 КПК України.
Дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого установлено, що він неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, військову службу не проходив, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не є інвалідом, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює.
Суд зазначає, що узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та даним про особу обвинуваченого, а також санкції частини 1 статті 125 КК України.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди про примирення із призначенням обвинуваченому узгодженої в угоді міри покарання.
Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись статтями 314, 373, 374, 475 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення від 27 липня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному 04 липня 2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0 000 003, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .
Визнати ОСОБА_3 винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 125 КК України, та призначити йому узгоджене покарання у виді 200 годин громадських робіт.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Ямпільський районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення з підстав, визначених частиною 3 статті 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя : ОСОБА_1