Номер провадження: 11-кп/813/1217/20
Номер справи місцевого суду: 496/4305/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2020 року м. Одеса

Одеській апеляційний в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

представника цивільного відповідача ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Біляївського районного суду Одеської області, від 23 грудня 2019 року, у кримінальному провадженні №0000331 внесеному до ЄРДР 25.03.2015 року, стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Великий Олександрів Ярмолинецького району Хмельницької області, з середньою освітою, працюючого у крамниці «Ельдорадо» вантажником, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, -

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.

Оскарженим вироком ОСОБА_8 був виправданий за ч. 2 ст. 125 КК України.

За ч.1 ст.125 КК України був засуджений до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

На підставі п.1 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України був звільнений від відбування призначеного покарання за ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку із спливом строків притягнення до кримінальної відповідальності.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі 2000 гривень.

Як зазначено в оскарженому вироку, органом досудового розслідування ОСОБА_8 пред`явлене обвинувачення за ч. 2 ст. 125 КК України, за таких обставин.

Так, ОСОБА_8 24.02.2015 року близько 21:00 годин, більш точного часу слідством не встановлено, в АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 , на ґрунті неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_8 , які сталися в ході сварки, переслідуючи намір заподіяння легкого тілесного пошкодження, наніс удар рукояткою сокири в тім`яно-потиличну частину голови потерпілому ОСОБА_8 , спричинивши тим самим останньому, легкі тілесні ушкодження.

Перекваліфіковуючи дії ОСОБА_8 з ч. 2 ст. 125 КК України на ч.1 ст. 125 КК України, суд першої інстанції вказав, що стороною обвинувачення не надані належні докази вини ОСОБА_8 в інкримінованому кримінальному правопорушенні, а саме, умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.125 КК України, не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду та ґрунтується лише на припущеннях, які відповідно до ст.62 Конституції України не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку. Безспірних доказів вини обвинуваченого ОСОБА_8 в нанесені тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`ю судом не встановлено, в зв`язку з чим він підлягає виправданню: за ч.2 ст.125 КК України, у зв`язку з недоведеністю, що в його діях є склад даного кримінального правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Обвинувачений ОСОБА_8 звернувся до апеляційного суду зі скаргою, в якій вважає вирок суду першої інстанції необґрунтованими на підставі невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, а саме:

- факт заподіяння потерпілому обвинуваченим удару не підтверджений та суперечать висновкам судової експертизи;

- факт заподіяння обвинуваченим потерпілому легкого тілесного ушкодження не доведений та не відповідає диспозиції ст. 125 КК України;

- очевидці події надавали суду суперечливі пояснення стосовно обставин заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень;

-подія сталася 24 лютого 2015 року, 25 лютого 2015 року будь-яких ушкоджень у потерпілого не виявлено, а 27 лютого 2015 року у потерпілого виявлено ушкодження м`яких тканин тим`яно-потилочної ділянки голови на підставі огляду лікаря невропатолога.

Враховуючи наведене, обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду першої інстанції та визнати ОСОБА_8 невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку з недоведеністю його вини.

Позиції учасників судового розгляду в судовому засіданні.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_8 та представник цивільного відповідача ОСОБА_9 підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та просили її задовольнити та скасувати оскаржений вирок.

Прокурор ОСОБА_6 частково підтримала апеляційну скаргу та просила вирок суду скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме в зв`язку з відсутністю у вироку формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, як це передбачено п.2) ч.3 ст.374 КПК України

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Положеннями ст.409 КПК України визначено, що підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно зі ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції постановив обвинувальний вирок з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що не дає можливості дійти однозначного висновку про правильність застосування кримінального закону.

У відповідності до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно із вимогами ст. 91 КПК України до обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, серед інших, належать подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші його обставини вчинення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета його вчинення.

Відповідно до правових позицій, викладених в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 (з подальшими змінами) «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» вирок, постановлений іменем України, є важливішим актом правосуддя і до його постановлення належить підходити з винятковою відповідальністю.

Відповідно до вимог п.2) ч.3 ст.374 КПК України, у мотивувальній частині вироку мають бути зазначені: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, наслідків, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів. Наведені обставини, а саме подія кримінального правопорушення, тобто час, місце, спосіб та інші обставини вчиненого правопорушення, у відповідності до положень ст.91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та мають бути встановлені та зазначені у вироку суду. Висновки суду щодо оцінки доказів повинні бути викладені у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу.

Також, відповідно до позиції Верховного суду, викладеній в постанові від 22.03.2018 року (справа № 521/11693/16-к), якщо чіткість та конкретність викладення фактичних обставин вчинення злочину викликає сумнів, то вирок місцевого суду не може вважатися таким, що відповідає вимогам процесуального закону. При цьому суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи, але й для реалізації права на захист. Тому наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Однак, як вбачається з оскарженого вироку, при розгляді суд першої інстанції в повній мірі вказаних вимог закону не виконав, а тому постановлений ним вирок не може бути визнаний законним та обґрунтованим.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується за ч. 2 ст. 125 КК України.

Оцінивши в сукупності дослідженні по справі докази місцевий суд дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`ю, не знайшла підтвердження.

Суд першої інстанції кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Проте, перекваліфіковуючи дії обвинуваченого з ч. 2 ст. 125 КК України на ч.1 ст. 125 КК України, суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку не зазначив формулювання обвинувачення, визнане доведеним із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення по факту нанесення умисних легких тілесних ушкоджень, за яким ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України.

Отже, зазначені обставини свідчать про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки вказані обставини перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що є підставою для скасування вироку суду відповідно до положень п. 3) ч. 1 ст. 409, ч.1 ст.412 КПК України, у зв`язку з чим апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, а оскаржений вирок підлягає скасуванню.

Оскільки вирок суду скасовується через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд не входить в обставини та суть прийнятого рішення так і доводів апеляційної скарги та не вирішує наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно усунути порушення КПК України вказані в ухвалі суду. Перевірити правильність правової кваліфікації діяння, яке інкримінуються обвинуваченому, перевірити доводи, викладені в апеляційній скарзі сторони захисту, і дати їм правову оцінку. Вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження і в залежності від встановленого постановити законне і обґрунтоване судове рішення, відповідно до вимог процесуального та матеріального закону.

Керуючись статтями 370, 372, 374, 376, 404, 407, 409,412,418, 419, 532, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Біляївського районного суду Одеської області, від 23 грудня 2019 року, стосовно ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні №0000331 внесеному до ЄРДР 25.03.2015 року, скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження №0000331 внесеного до ЄРДР 25.03.2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, в Біляївському районному суду Одеської області, в іншому складі суду зі стадії підготовчого провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4