Справа № 182/6332/20
Провадження № 1-кп/0182/1203/2020
У Х В А Л А
Іменем України

10.12.2020 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Нікополь матеріали кримінального провадження № 0002076 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшли матеріали кримінального провадження № 0002076 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.2 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 та обґрунтував його тим, що ризики, які враховувались при обранні запобіжного заходу не минули обвинувачений може переховуватись від суду, продовжити злочинну діяльність та чинити тиск на потерпілу та свідків.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, заявив клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем проживання його батька ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 . Також обвинувачений зазначив, його батько є інвалідом, і він буде йому допомагати. Також він допомагає малолітній донці. Він не має наміру здійснювати тиск на потерпілу та свідків, переховуватись.

Захисник ОСОБА_4 підтримав свого підзахисного, заявив, що клопотання прокурора не мотивоване, воно містить лише перелік ризиків, зазначених в КПК України.

Вислухавши думку сторін, суд приходить до висновку про можливість задоволення клопотання прокурора з наступних підстав.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей.

ОСОБА_5 обвинувачується в скоєнні тяжкого злочину, який мав наслідком смерть людини.

Покарання за ч.2 ст. 121 КК України, у разі визнання обвинуваченого винним, передбачає позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Вказаний факт, за думкою суду, може спонукати обвинуваченого переховуватись від суду.

В рішенні ЄСПЛ «Москаленко проти України», п.36, зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду.

Судом не може бути прийняті до уваги посилання обвинуваченого на наявність у нього міцних соціальних зв`язків.

Як пояснив обвинувачений разом зі своєю дитиною він не проживає, факт його проживання з батьком в с.Шевченково нічим не підтверджений. Згідно з матеріалів кримінального провадження обвинувачений проживав разом з потерпілою за адресою АДРЕСА_2 . Однако потерпіла до суду не з`являється, свою думку стосовно проживання обвинуваченого по АДРЕСА_2 не висловлювала.

Наявність інших ризиків прокурором не доведенно.

Ніякий більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеному ризику.

Тримання під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод.

Суд вважає, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 слід продовжити не більш ніж на 60 днів.

Підстав для застосування застави не вбачається.

Керуючись ст.314 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити, в задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника - відмовити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 з 10.12.2020 року по 07.02.2021 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1