УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира
в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря судового

засідання ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)» клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання за хворобою,

з участю:

прокурора ОСОБА_5

представника

виправної установи ОСОБА_6

представника філії

ДУ «ЦОЗДКВСУ» ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_3

в с т а н о в и в :
Захисник ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 звернувся з клопотанням про звільнення від відбування покарання за хворобою. В обґрунтування зазначив, що у ОСОБА_4 за результатами медичного обстеження була виявлена тяжка хвороба серця, яка потребувала проведення оперативного втручання, постійного медичного нагляду та медикаментозного лікування, яке в умовах виправної колонії неможливо здійснити, а в разі не проведення таких заходів є загроза його життю.

В судовому засіданні захисник клопотання підтримав по доводах, викладених у ньому. Просив клопотання задоволити.

Засуджений ОСОБА_4 клопотання захисника підтримав, просив задоволити.

Представник виправної установи ОСОБА_6 покладається на розсуд суду.

Представник ДУ «ЦОЗДКВСУ» ОСОБА_7 показав, що ОСОБА_4 хворіє з 2003 року, п`ять разів оперувався, остання операція була проведена у серпні 2020 року. У вересні 2020 ОСОБА_4 прибув для відбування покарання у ВК №4. Постійно звертається за медичною допомогою, у зв`язку з тяжкою хворобою серця, оглядався у лікаря-кардіолога. ОСОБА_4 проходить постійне медикаментозне лікування, це вісім найменувань різних препаратів, які забезпечити медична частина установи не може, через відсутнє фінансування. Крім того, ОСОБА_8 потребує щотижневого проведення діагностики, для контролю роботи імплантованого кардіовертера-дефібрилятора, що також в умовах виправної колонії здійснити неможливо, у зв`язку з відсутністю необхідної апаратури, яку в Україні мають лише невелика кількість медичних установ. Пояснив, що лікарсько-консультативна комісія прийшла до висновку, що захворювання ОСОБА_4 , визначеного Переліком хвороб, є підставою для подання до суду матеріалів про його звільнення від подальшого відбування покарання, про що також було повідомлено виправну установу. Зазначив, що за станом здоров`я засуджений підлягає звільненню від відбування покарання.

Прокурор висловив думку про задоволення клопотання, оскільки неможливість подальшого відбування покарання засудженим ОСОБА_4 зумовлено наявністю тяжкої хвороби, яка підтверджена висновком лікарсько-консультативної комісії.

Заслухавши учасників судового провадження, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи, оригінали висновків лікарсько-консультативних комісій, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 84 КК України особа, яка після вчинення кримінального правопорушення або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнені від покарання або подальшого його відбування. Наявність іншого тяжкого захворювання визначається спеціальною медичною комісією.

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 19.11.2018 ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за ст. 111 ч.1 КК України до 12 років позбавлення волі. Ухвалою Київського апеляційного суду від 30.01.2020 вирок від 19.11.2018 залишено без змін. Вирок набрав законної сили та звернутий до виконання.

Згідно висновків лікарсько-консультативної комісії КП «Лікарня № 2» від 23.09.2020, КП «Білоцерківська міська лікарня № 1» від 13.04.2020 ОСОБА_4 встановлено діагноз ІХС, Ішемічна ДКМП, Післяінфарктний кардіосклероз (2003). Стан після резекції аневризми лівого шлуночка та аортокоронарного шунтування передньої міжшлуночкової та діагональної гілок лівої вінцевої артерії у 2003р. Стан після протезування аортального клапану біопротезом у 2008р. Стан після стентування аортального клапану артерій (лютий,березень 2016 р.). Важка мітральна та трьохстулкова недостатність, важка легенева гіпертензія. Гіпертонічна хвороба ІІІ ст., 2 ст., ризик ІУ. Повна блокада лівої ніжки пучка Гісса. Персистуюча форма фібриляції пересердь, тахіситолія. EHRA III. CHA2DS2-VASc-3b. СН ІІ Бст. З значно зниженою скоротливою функцією лівого шлуночка ФВ-15%, ІУ ФК за NYHA. Тромбоз вушка лівого пересердя. ОСОБА_4 було імплантовано ресинхронізаційний кардіовертер-дефібрилятор. Медичні умови під наглядом кардіолога. Потребує постійного прийому антикоагулянтів під лабораторним контролем 1 раз на тиждень. У зв`язку з потребою регулювання імплантованого пристрою рекомендовано обов`язковий контроль. Згідно з п.8.1 Переліку захворювань, які є підставою для подання в суд матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, матеріали на засудженого ОСОБА_4 можуть бути подані на розгляд суду.

Як вбачається з повідомлення ДУ Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М. Амосова № 04/34/2418 від 28.08.2020 хвороба ОСОБА_4 є тяжкою та несе загрозу для його життя.

Згідно переліку хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України 01.07.2020 № 2256/5/1491, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 03.07.2020 за № 614/34897 у розділі УІІІ п.1 усі хвороби серця з хронічною недостатністю (СН) ІІБ-ІІІ стадій.

Як встановлено з вищевазаних висновків лікарсько-консультативної комісій у ОСОБА_4 встановлено хворобу серця з хронічною серецвою недостатністю (СН) ІІБ стадії, EHRA III. CHA2DS2-VASc-3b. СН ІІ Бст.

Згідно вимог ст. 539 КПК України право на звернення до суду з клопотаннями про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку суду не обмежено, отже засуджений, його захисник мають право на таке звернення. Заборона обмежень про право на звернення до суду закріплена у нормах Конституції України, Конвенції про захист прав людини і осоновоположних свобод .

Статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини (ст. 27 Конституції України).

Згідно ст. 49 Конституції України кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування.

Частина 1 статті 2 Конвенції про захист прав людини і осоновоположних свобод визначає про право кожного на життя, яке охороняється законом. Статтею 3 Конвенціїзакріплено, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або катування.

Тлумачення ст. 50 КК України вказує на те, що метою покарання не є катування або позбавлення особи життя, а є виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.

Відображення такої практики вісвітлено в судових рішеннях Європейського Суду з прав людини "Єрмоленко проти України, "Ошурко проти України" тощо, в яких наголошено, що якість і оперативність медичної допомоги не має ставити під загрозу життя і здоров`я людини, при цьому обов`язок держави захищати життя людей, що перебувають під вартою, у зв`язку з чим встановлено порушення ст. 2 Конвенції.

З урахуванням безпосередньо досліджених належних та допустимих доказів, судом встановлено, що ОСОБА_4 хворіє на тяжку хворобу, яка перешкоджає відбуванню покарання згідно п.1 розділу УІІІ Переліку хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання (в редакції від 01.07.2020).

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що клопотання захисника підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 84 КК України, ст.ст. 537,539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
Клопотання захисника задоволити.

Засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити за хворобою від подальшого відбування покарання у виді 10 (десяти) років 2 (двох) місяців 30 днів за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 19.11.2018 року.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом семи днів.

Суддя ОСОБА_1