Справа № 450/395/19 Провадження № 1-р/450/2/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді Данилів Є.О.
при секретарі Ориняк Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Пустомити заяву засудженого ОСОБА_1 про роз`яснення вироку Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 грудня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 грудня 2019 року, у кримінальному провадженні №0001673 від 17.09.2018 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, із позбавленням права обіймати посади на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків на строк 2 (два) роки. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_1 звільнено від призначеного покарання за цим вироком основного покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, із призначенням іспитового строку 2 (два) роки.

ОСОБА_1 звернувся із заявою про роз`яснення вказаного вироку, а саме йому такий не зрозумілий, в частині призначення додаткового показання у виді позбавлення права обіймати посади на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, пов`язаних з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків на строк 2 (два) роки та він просить роз`яснити чи заборонено йому, у відповідності до вищевказаного вироку, здійснювати господарську діяльність як фізична особа-підприємець за КВЕД 52.29 «Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту».

Заявник в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що заяву підтримує.

Фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень статті 107 КПК України не здійснювалось.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 380 КПК України, якщо судове рішення суду є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Роз`яснення рішення - це викладення рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних , або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

Таким чином, роз`яснення судового рішення є одним із способів усунення його недоліків, які стосуються недотримання його ясності та визначеності, а тому судове рішення не може містити положень, що викликають суперечки під час його виконання.

Роз`яснюючи вирок, ухвалу, суд не вправі змінювати зміст вироку, ухвали, тобто не має права змінювати зміст відомостей, викладених у вироку або ухвалі. Вимоги, які пред`являє кримінальний процесуальний закон до змісту ухвали або вироку, містяться у ст. 372 і ст. 374 КПК.

У відповідності до ст. 51 КК України, позбавлення права обіймати посаду або займатися певною діяльністю, є одним із видів покарання.

В розумінні цивільного та господарського законодавства України, фізичною особою -

підприємцем є фізична особа, яка є громадянином України, іноземним громадянином, особою без громадянства, що здійснює підприємницьку діяльність. Громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи. Підприємцем є фізична особа - громадянин.

Кожний громадянин має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України). Це право закріплено і в статті 50 Цивільного кодексу України. При цьому зазначається, що фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Статус фізичної особи - підприємця - це юридичний статус, який засвідчує право особи на зайняття підприємницькою діяльністю, а саме: самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Тобто, фізична особа-підприємець, здійснює діяльність, а не обіймає посади, маючи такий юридичний статус.

В національному законодавстві відсутні визначення посади та посадової особи для осіб, які не перебувають на державній службі, однак в правовій літературі запропоновані такі їх визначення:

посада - формально, адміністративно закріплене місце працівника в трудовому колективі, яке передбачає виконання логічно посадових обов`язків, посадові виконання і характер взаємовідносин;

посадова особа - це службовець, діяльність якого з метою реалізації управлінських функцій має владно-розпорядчий характер та спрямована на організацію й забезпечення якості праці службовців та інших учасників службових відносин.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хабарництво» № 5 від 26.04.2002, дано визначення організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.

Організаційно-розпорядчі обов`язки - це обов`язки по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами), їх заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири тощо).

Адміністративно-господарськими обов`язками, у свою чергу, є обов`язки по управлінню або розпорядженню державним, колективним чи приватним майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації, забезпечення контролю за цими операціями тощо). Такі повноваження в тому чи іншому обсязі є у начальників планово-господарських, постачальних, фінансових відділів і служб, завідуючих складами, магазинами, майстернями, ательє, їх заступників, керівників відділів підприємств, відомчих ревізорів та контролерів тощо.

У випадку здійснення діяльності як фізична особа-підприємець за КВЕД 52.29 «Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту» та не маючи у підпорядкуванні жодних працівників, у засудженого ОСОБА_1 не виникає обов`язків по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності, та він не може здійснювати обов`язки по управлінню або розпорядженню державним, колективним чи приватним майном.

Тому, суд вважає за необхідне роз`яснити судове рішення, та зазначити, що додаткове покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків на строк 2 (два) роки не забороняє ОСОБА_1 здійснювати господарську діяльність, як фізична особа-підприємець за КВЕД 52.29 «Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.372,374,379,380,539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Роз`яснити вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 грудня 2019 року, а саме при призначені додаткового покарання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді позбавлення права обіймати посади на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків на строк 2 (два) роки, слід розуміти як таке, що не забороняє ОСОБА_1 здійснювати господарську діяльність як фізична особа-підприємець за КВЕД 52.29 «Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту».
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення через Пустомитівський районний суд Львівської області.

СуддяЄ. О. Данилів