Справа № 728/1190/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/400/20
Категорія - ч.2 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000347 від 03.05.2019 року, яке об`єднано з кримінальними провадженнями № 0000564 від 25.07.2019 року та № 0000946 від 12.12.2019 року, за апеляційною скаргою заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_8 на вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 24 лютого 2020 року по обвинуваченню:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженого, утриманців не має, не працюючого, з базовою загальною середньою освітою, раніше судимого:

- 17.12.2012 року Бахмацьким районним судом Чернігівської області за ст. 185 ч 1 КК України до 100 годин громадських робіт;

- 20.05.2013 року Бахмацьким районним судом Чернігівської області за ст. 125 ч.1 до 80 годин громадських робіт;

- 13.09.2013 року Бахмацьким районним судом Чернігівської області за ст. 307 ч. 2, 69, 72 КК України до 3 років 6 місяців 10 днів позбавлення волі, звільнився 04.09.2015 року по відбуттю покарання;

- 06.06.2016 року Бахмацьким районним судом Чернігівської області за ст. 185 ч.3 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 5 місяців арешту;

-18.08.2016 року Борзнянським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст.185 КК України із застосуванням ч. 4 ст.70 КК України до 3-х років 1 місяця позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 08.04.2019 року по відбуттю покарання,-

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч.2 ст. 185 КК України.

Ухвалою суду від 24.02.2020 року кримінальне провадження за № 0000347 від 03.05.2019 року, яке об`єднано з кримінальними провадженнями № 0000564 від 25.07.2019 року та № 0000946 від 12.12.2019 року відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 122 КК України закрито в зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.

ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до статті 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки з покладенням на нього обов`язків, згідно стаття 76 КК України:

1) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Початок іспитового строку ухвалено рахувати з моменту проголошення вироку.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирався.

Питання речових доказів вирішене в порядку ст. 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 , будучи раніше неодноразово засудженим, останній раз 18.08.2016 року Борзнянським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст.185 КК України із застосуванням ч. 4 ст.70 КК України до 3-х років 1 місяця позбавлення волі, звільнившись з місць позбавлення волі, на шлях виправлення не став та у період незнятої та непогашеної судимості вчинив новий злочин:

10.07.2019 року близько 11.00 год. ОСОБА_7 умисно, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу, повторно, скориставшись тимчасовою відсутністю ОСОБА_10 , здійснив крадіжку одного золотого ланцюжка із золотим кулончиком у вигляді букви «С» та двох срібних ланцюжків зі срібними хрестиками, після чого 11.07.2019 року в обідній час здав вищевказані ювелірні вироби до ПТ «Ломбард « Швидка допомога» Лініченко і Компанія», що розташований за адресою: м. Бахмач Чернігівської області вул. Першотравнева, 30/В. Таким чином, ОСОБА_7 своїми протиправними діями завдав ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 1796 грн. 10 коп.

06.12.2019 року близько 15.00 год., перебуваючи у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 , скориставшись тим, що господар будинку ОСОБА_11 заснув, шляхом вільного доступу, умисно, таємно від оточуючих, повторно, з корисливих мотивів, здійснив викрадення грошових коштів у сумі 3000 грн. з кишені куртки ОСОБА_11 , яка була вдягнена на потерпілому.

Крім того, ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення за ч.1 ст. 122 КК України, за те, що він 28.04.2019 року близько 20.30 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин зі ОСОБА_12 , наніс останньому удари по голові та тулубу руками та ногами у кількості не менше 6 ударів, у результаті чого заподіяв ОСОБА_12 тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 83 від 21.05.2019 року, відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Вказані кримінальні провадження ухвалою суду від 04.02.2020 року були об`єднані в одне кримінальне провадження.

Ухвалою суду від 24.02.2020 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 122 КК України закрито в зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.

Заступник прокурора Чернігівської області звертаючись з апеляційною скаргою, не оспорюючи кваліфікацію дій, доведеність вини обвинуваченого, просить скасувати вирок щодо ОСОБА_7 у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Ухвалити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_7 за ч.2 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

Автор скарги наполягає, що призначене обвинуваченому покарання не можна вважати необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нових злочинів. Оскільки судом не враховані вимоги п.3 ч.1 ст. 65 КК України та п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення покарання» №7 від 24.10.2003 року, щодо ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання. Так, не в повній мірі враховано особу обвинуваченого, а саме той факт, що будучи молодою особою працездатного віку, після звільнення з місць позбавлення волі ніде не працевлаштувався, легальних джерел заробітку не має, своє матеріальне становище поліпшував за рахунок крадіжок. При цьому обвинувачений вже 5 разів був засуджений, у тому числі тричі за злочини проти власності, однак належних висновків ОСОБА_7 не бажає робити, а продовжує свою злочинну діяльність. Крім того, судом не достатньо враховано обставини вчиненого злочину та категорію злочину за ступенем тяжкості, що відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Також прокурор звертає увагу на вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України вже через 20 днів після звільнення з місць позбавлення волі, однак кримінальне провадження в цій частині закрито судом, у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення. А через три місяці після звільнення з місць позбавлення волі було вчинено злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК України, що також не враховано судом.

Більше того, ОСОБА_7 негативно характеризується за місцем проживання, а згідно висновку органу пробації ризик вчинення обвинуваченим повторного правопорушення є дуже високим, виправлення без позбавлення волі на певний строк неможливе та він становить дуже високу небезпеку для суспільства.

В судовому засіданні обвинувачений заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просив залишити покарання призначене судом першої інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, позицію обвинуваченого, який просив залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника прокурора області підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Під час апеляційного перегляду матеріалів кримінального провадження колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_7 , будучи раніше неодноразово засудженим, останній раз 18.08.2016 року Борзнянським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст.185 КК України із застосуванням ч. 4 ст.70 КК України до 3-х років 1 місяця позбавлення волі, звільнившись з місць позбавлення волі, на шлях виправлення не став та у період незнятої та непогашеної судимості вчинив новий злочин:

10.07.2019 року близько 11.00 год. ОСОБА_7 умисно, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу, повторно, скориставшись тимчасовою відсутністю ОСОБА_10 , здійснив крадіжку одного золотого ланцюжка із золотим кулончиком у вигляді букви «С» та двох срібних ланцюжків зі срібними хрестиками, після чого 11.07.2019 року в обідній час здав вищевказані ювелірні вироби до ПТ «Ломбард «Швидка допомога» Лініченко і Компанія», що розташований за адресою: м. Бахмач Чернігівської області вул. Першотравнева, 30/В. Таким чином, ОСОБА_7 своїми протиправними діями завдав ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 1796 грн. 10 коп.

06.12.2019 року близько 15.00 год., перебуваючи у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 , скориставшись тим, що господар будинку ОСОБА_11 заснув, шляхом вільного доступу, умисно, таємно від оточуючих, повторно, з корисливих мотивів, здійснив викрадення грошових коштів у сумі 3000 грн. з кишені куртки ОСОБА_11 , яка була вдягнена на потерпілому.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність призначення обвинуваченому більш суворого покарання, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно з вимогами статей 65 і 69 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. При цьому, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону, або перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного у санкції статті.

Виходячи із вимог ст. 50 КК України, рішення суду про призначення покарання повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції вказаних вимог кримінального закону щодо призначення покарання не дотримався.

Як слідує з вироку, при обранні виду та міри покарання, суд першої інстанції враховував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відносяться до категорії середньої тяжкості, його характер, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, особу обвинуваченого, який не вперше притягується до кримінальної відповідальності, до адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не працює, вину визнав та щиро розкаявся у скоєному, а також відшкодування шкоди потерпілим та думку потерпілої ОСОБА_10 з приводу призначення покарання обвинуваченому.

Крім цього, судом враховано, що внаслідок винних дій ОСОБА_7 не настало тяжких наслідків.

За висновком органу з питань пробації виправлення ОСОБА_7 неможливе без позбавлення волі на певний строк та становить дуже високу небезпеку для суспільства. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як дуже високий.

Обвинувачений ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується негативно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст. 66 КК України, судом визнано щире каяття, добровільне відшкодування шкоди потерпілим, а обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно ст. 67 КК України, суд визнав рецидив злочинів, незважаючи на те, що в обвинувальному акті вказана обтяжуюча обставина не зазначена.

І в той же час, не зважаючи на всі ці вказані у вироку обставини, суд прийшов до протилежного висновку, який на думку, колегії суддів апеляційного суду є помилковим з огляду на встановлені судом дані, що характеризують особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, а також наступні дані.

Так, ОСОБА_7 будучи молодою особою працездатного віку, після звільнення з місць позбавлення волі ніде не працевлаштувався, легальних джерел заробітку не має, вже 5 разів був засуджений, у тому числі тричі за злочини проти власності, однак належних висновків ОСОБА_7 не бажає робити, а продовжує свою злочинну діяльність. Крім того, судом не достатньо враховано обставини вчиненого злочину та категорію злочину за ступенем тяжкості, що відноситься до злочинів середньої тяжкості. А також те, що злочини в межах даного кримінального провадження вчиненні через незначні проміжки часу, що вочевидь вказує на його стійку антисоціальну, протизаконну поведінку

Апеляційний суд звертає особливу увагу і на той факт, що ОСОБА_7 негативно характеризується за місцем проживання, а згідно висновку органу пробації ризик вчинення обвинуваченим повторного правопорушення є дуже високим, виправлення без позбавлення волі на певний строк неможливе та він становить дуже високу небезпеку для суспільства.

Застосовуючи до обвинуваченого положення ст.75 КК України, суд належним чином не вмотивував, які саме обставини справи та дані про особу обвинуваченого давали підстави для висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання підлягає скасуванню в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, яке за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість, з постановленням відповідно до вимог ст. 420 КПК України нового вироку апеляційним судом, з урахуванням загальних засад призначення покарання, через які реалізуються принципи його законності, обґрунтованості та індивідуалізації.

При призначенні ОСОБА_7 покарання, колегія суддів, враховує обставини кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, висновок органу пробації. При цьому колегія суддів також бере до уваги дані про особу обвинуваченого, які встановлені апеляційним судом та вказані вище, а обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття та добровільне відшкодування шкоди потерпілим, обставину, що обтяжує покарання рецидив злочинів.

Виходячи з вищевикладеного, з урахуванням пом`якшуючих покарання обставин та вартості викраденого майна, апеляційний суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк в один рік, яке буде достатнім і необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідати особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, в зв`язку з чим, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 407, 409, 413,420, 376 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 24 лютого 2020 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання.

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.

Строк покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання і фактичного затримання засудженого.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, на нього може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4