Справа № 464/5537/20
пр.№ 1-кс/464/1646/20
У Х В А Л А

27 листопада 2020 року м.Львів

Слідчий суддя Сихівського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , з участю інспектора сектору дізнання Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , розглянувши клопотання про арешт майна,

у с т а н о в и в :

Дізнавач інспектор сектору дізнання Сихівського відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні звернувся до суду з клопотанням, погодженим із прокурором у кримінальному провадженні прокурором Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 , про накладення арешту шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном, вилученим 03 жовтня 2020 року під час огляду місця події, з метою збереження речових доказів.

При розгляді справи у суді дізнавач таке підтримав та просить задоволити. Ствердив, що номер кузова автомобіля у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу із номером кузова, наявного в базі даних системи ІПНП (Інформаційний портал Національної поліції України) не співпадають. Не зміг пояснити, який номер кузова наявний в базі даних ІПНП, адже такий не перевіряв. На запитання слідчого судді відповів, що вилучене свідоцтво датоване 2007 роком, а база ІПНП працює тільки з 2012 року.

Власник майна ОСОБА_5 подав заяву, в якій не заперечує щодо арешту майна та просить слухати клопотання у його відсутності.

Заслухавши дізнавача, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя дійшов до наступного висновку з огляду на таке.

Сихівським відділом поліції ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у формі дізнання кримінального провадження, внесеного 03 жовтня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000408, за правовою кваліфікацією кримінального проступку за ч.1 ст.358 КК України.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 жовтня 2020 року близько 18.40 год на перехресті вул.Козельницька-Луганська в м.Львові працівниками патрульної поліції було зупинено автомобіль «Рено Меган» номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_6 . У ході перевірки документів на право керування транспортним засобом встановлено, що у свідоцтві про право керування транспортним засобом наявні ознаки підробки.

03 жовтня 2020 року під час огляду місця події на перехресті вул.Козельницька-Луговська в м.Львові у ОСОБА_6 згідно з протоколом вилучено наступне майно: автомобіль марки «Рено Меган» номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 з ключами до нього; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 02 листопада 2007 року.

Постановою слідчого від 05 жовтня 2020 року вказане майно визнано речовими доказами по справі.

Розглядаючи питання арешту майна, слідчий суддя враховує вимоги ст.131 КПК України, згідно з якими арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, що застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що /ст.132 КПК України/:

-існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

-потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

-може бути виконано завдання, для виконання кого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя за вимогами ст.173 КПК України повинен враховувати, зокрема:

-правову підставу для арешту майна;

-можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні /якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу/;

-розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

-наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

За змістом ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів (п.1 ч.2 ст.170 КПК України).
Так, за вимогами клопотання дізнавач за погодженням з прокурором просить накласти арешт на вилучене й майно.

Надані слідчому судді докази: повідомлення зі служби 102, рапорт, протокол огляду місця події від 03 жовтня 2020 року, протокол огляду предметів від 05 жовтня 2020 року без обов`язкового фотографування, як це передбачено ч.2 ст.100 КПК України, та постанова про визнання речовими доказами від 05 жовтня 2020 року жодним чином не доводять необхідності накладення арешту на вилучене майно автомобіль з ключами та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Указані письмові докази не містять жодних даних, які б вказували на ознаки підробки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а також відсутні відомості про номер кузова автомобіля базі даних ІПНП (для порівняння із наявним свідоцтвом). Дізнавачем у погодженому прокурором клопотанні не обґрунтовано та не мотивовано як саме він може використати в якості доказів вилучене майно у кримінальному провадженні за ч.1 ст.358 КК України, які обставини з використанням такого майна можливо підтвердити чи спростувати.

Установлено, що у даному випадку арешт не забезпечить дієвість даного заходу кримінального провадження, порушить права власника/фактичного володільця майна, оскільки розумність та співрозмірність обмеження права власності у даному випадку не відповідають завданням кримінального провадження.

З урахуванням наведеного у клопотанні про арешт майна слід відмовити.

Керуючись ст.ст.170-173, 175, 309, 369-372, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

відмовити в задоволенні клопотання інспектора сектора дізнання Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1