Провадження № 11-кп/824/1387/2021 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 25 червня 2020 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, працюючого охоронником в ПрАТ «Енергетичний завод «Енергетик», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засудженоза ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 120 годин. Стягнуто з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_7 30 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. Вироком вирішено питання процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком, 30.08.2019 близько 15 години 40 хвилин ОСОБА_9 знаходився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де також в той час перебувала його дружина ОСОБА_7 , з якою у нього виник словесний конфлікт на побутовому ґрунті з приводу спільного проживання.

У подальшому, в ході вищезазначеного словесного конфлікту у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

В ході словесного конфлікту ОСОБА_9 , керуючись раптово виниклим умислом, направленим на нанесення тілесних ушкоджень, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій і бажаючи їх настання, стоячи напроти ОСОБА_7 , наніс їй в обличчя один удар лівою рукою і одразу ж після цього наніс ще один сильний удар правою рукою по її обличчю в область губи, носа та правого ока, чим спричинив останній легкі тілесні ушкодження у вигляді рани на кінчику носа праворуч з переходом на перетинку носа; синців на повіках правого ока з переходом в підочно-вилину ділянку, спинку та скати носа в верхнє-середній третині, в правій щічно- нижньощелепній ділянці з переходом на шкіру верхньої губи праворуч; крововиливу на слизовій верхньої губи в центрі та правої щоки.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок скасувати у зв`язку з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 невинуватим та виправдати за відсутністю в його діях складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а цивільний позов залишити без розгляду.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що суд не звернув уваги на ті обставини, що 30.08.2019 року розпочала конфлікт дружина і перша нанесла йому удари, після чого він, перебуваючи в стані уявної оборони та роздратованому сваркою емоціональному стані, завдав один удар у спинку дивану, після чого потерпіла впала на диван, закрила ніс рукою і почала кричати щоб донька викликала поліцію. Тобто, він потерпілу не бив, умислу на завдання тілесних ушкоджень у нього не було, крім того факт нанесення удару та те, що після удару одразу пішла кров ґрунтується на припущеннях і не підтверджується жодними доказами. Вважає, що тілесні ушкодження , які можливо отримані потерпілою від падіння на диван після його удару у стінку дивана, є наслідком його необережних дій, але Кримінальним кодексом України не передбачено настання відповідальності за необережне легке тілесне ушкодження.Також в апеляційній скарзі зазначається про необґрунтованість визначення судом розміру моральної шкоди у 30 000 гривень та суворість призначеного судом покарання, яке є суворішим ніж просив прокурор в суді першої інстанції.

Представником потерпілого подано заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченого, в яких просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок - без змін. Вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув матеріали кримінального провадження і надав належну правову оцінку фактичним обставинам справи та вірно встановив винуватість ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 125 КК України. Крім того, просить стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 понесені витрати на надання правової допомоги в розмірі 6000 грн., оскільки потерпіла на розгляд в апеляційній інстанції та підготовку заперечень вимушена залучити адвоката та понесла додаткові витрати.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, потерпілу та її представника, прокурора, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Винуватість ОСОБА_9 у умисному легкому тілесному ушкодженніза обставин, викладених у вироку, підтверджується доказами, що містяться:
- у показаннях потерпілої ОСОБА_7 , яка розповіла про обставини виникнення конфлікту між обвинуваченим та отримання від нього спочатку лівою, а потім правою руками ударів по обличчю;
- у показаннях свідка ОСОБА_11 , яка була безпосереднім очевидцем конфлікту між обвинуваченим та потерпілою, знімала сварку на мобільний телефон і бачила обставини нанесення батьком двох ударів матері;
- у протоколі прийняття заяви про вчинений злочин від 30.08.2019 р., з якого вбачається, що 30.08.2020 року потерпіла ОСОБА_7 звернулась до Дарницького УП ГУНП у м. Києві із заявою, в якій зазначила, що в цей день приблизно о 15-30 год. за адресою: АДРЕСА_1 її чоловік ОСОБА_9 наніс їй тілесні ушкодження в область обличчя;
- у протоколі слідчого експерименту від 18.10.2019 р., відповідно до якого потерпіла ОСОБА_7 розповіла про перебіг обставин події, яка мала місце 30.08.2019 р. приблизно о 15-40 год. за адресою: . АДРЕСА_1 , та показала механізм нанесення їй чоловіком тілесних ушкоджень;
- у відеозаписі подій від 30.08.2019 р. з камери мобільного телефону свідка, з якого вбачається як між обвинуваченим ОСОБА_9 та потепілою ОСОБА_7 виник конфлікт, в ході якого обвинувачений лівою рукою спочатку наніс потерпілій удар в обличчя, після чого він наніс ще один удар правою рукою в обличчя потерпілої, після чого у потерпілої на обличчі з`являється кров;
- у висновку судово-медичної експертизи № 042-1709-2019 від 16.10.2019 р., з якого вбачається, що внаслідок нанесення ударів обвинуваченим під час сварки потерпілій ОСОБА_7 були заподіяні легкі тілесні ушкодження у вигляді рани на кінчику носа праворуч з переходом на перетинку носа; синці на повіках правого ока з переходом в підочно-вилину ділянку, спинку та скати носа в верхнє-середній третині, в правій щічно- нижньощелепній ділянці з переходом на шкіру верхньої губи праворуч; крововиливи на слизовій верхньої губи в центрі та правої щоки.
Сукупності доказів по справі суд надав належну оцінку та дійшов вірного висновку про доведеність висунутого ОСОБА_9 обвинувачення.

Доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений перебував у стані уявної оборони, не наносив ударів потерпілій, а у його діях, що виразилися у штовханні спинки дивана, був відсутній умисел на заподіяння тілесних ушкоджень на матеріалах справи не ґрунтуються, оскільки та обставина, що під час конфлікту ОСОБА_9 цілеспрямовано наніс два удари в область голови ОСОБА_7 , стверджується даними, що містяться у показаннях потерпілої, свідка ОСОБА_11 , оглянутому судом першої інстанції відеозаписі події, у висновку судово-медичного експерта.

Даними доказами спростовуються версія обвинуваченого і підстави для визнання їх недопустимими в апеляційній скарзі не наведені.

Покарання обвинуваченому судом призначено з дотриманням вимог ст.ст. 50,65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного, та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, судом при обранні виду та розміру покарання враховано, що обвинувачений раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, а також відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості та особі обвинуваченого через суворість, з огляду на вчинення обвинуваченим домашнього насильства у присутності неповнолітньої дитини та позицію потерпілої, яка наполягала на суворому покаранні винного, є безпідставними.
На думку колегії суддів, призначене за ч.1 ст.125 КК України ОСОБА_9 покарання як за видом, так і за розміром є справедливим та домірним вчиненому.
З дотриманням вимог Цивільного Кодексу України вирішений і цивільний позов потерпілої, зокрема і в частині вимог про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином. Так, судом враховано, що в результаті злочинних дій ОСОБА_9 потерпіла отримала тілесні ушкодження, внаслідок чого вона зазнала душевних страждань, і розмір грошового еквівалента моральної шкоди, що складає 30 000 грн., визначений з врахуванням засад розумності, виваженості та справедливості.
Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин вирок є законним.
Керуючись ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду м. Києва від 25 червня 2020 року щодо ОСОБА_9 без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Суддя: Суддя: Суддя: