Номер провадження: 11-кп/813/1938/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою захисника на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 05.08.2020 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою,
встановив:

оскарженою ухвалою районного суду застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 03.10.2020 року, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у кримінальному провадженні №0001339 від 07.03.2015 року, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України.

З представлених апеляційному суду матеріалів убачається, що в Малиновському районному суді м. Одеси перебуває на розгляді кримінальне провадження №0001339 від 07.03.2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 05.08.2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001339 від 07.03.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України обвинуваченому ОСОБА_7 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 03.10.2020 року, оскільки, з урахуванням того, що обвинувачений не з`являвся у судові засідання, був оголошений у розшук, раніше судимий за вчинення корисливого злочину, суд прийшов до висновку про те, що прокурором доведена наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою для запобіганню встановлених ризиків та забезпечення кримінального провадження.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду про обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною постановленою з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.Вказує, що застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є безпідставним. Жодний ризик передбачений ст. 177 КПК України прокурором не доведений, ризики, зазначені в ухвалі не обґрунтовані та не мають належного підтвердження. Просить скасувати ухвалу суду, постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

25.08.2020 року прокурор Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_8 звернувся до апеляційного суду з заявою, в якій просить розглядати апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без участі представника прокуратури, проти задоволення апеляційної скарги захисника заперечує.
Заслухавши суддю-доповідача; захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; дослідивши матеріали справи; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
13.06.2019 року рішенням Конституційного суду України №4-р/2019 року було вирішено питання про можливість оскарження стороною захисту ухвал щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або у продовженні його строку.
В постанові Верховного Суду від 23.01.2020 року у справі № 505/2898/19 зазначено, що виходячи зі змісту диспозицій ст. ст. 177, 178. 194, 196, 199 КПК України терміни «обрання запобіжного заходу» та «продовження запобіжного заходу» використовуються як синонімічні, за своїм правовим значенням. Крім того, обрання є первинним при застосуванні запобіжного заходу, який обирається на певний строк, а продовження вторинна стадія, яка наступає, за певних умов. Коли строк тримання під вартою закінчується.
Та обставина, що в рішенні Конституційного Суду України, зазначено «продовження строку тримання особи під вартою», а не «обирання» не може слугувати підставою для відмови у відкритті провадження за апеляційною скаргою та обмежує право особи на доступ до правосуддя, ухвала суду про обрання запобіжного заходу підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Відповідно до положень ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Згідно з приписом п. 2 ч. 2, ч.3 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Так, в суді першої інстанції триває судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, а тому встановлення на даному етапі його вини у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення відноситься до компетенції суду першої інстанції.
Приймаючи до уваги зазначене, апеляційний суд вважає, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, на даній стадії вже не перевіряється.
Оскаржуваною ухвалою обвинуваченому ОСОБА_7 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки суд, з урахуванням того, що обвинувачений не з`являвся у судові засідання, був оголошений у розшук, раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, прийшов до висновку про те, що прокурором доведена наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою для запобіганню встановлених ризиків та забезпечення кримінального провадження.
Апеляційним суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які виправдовують обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Зокрема, враховуючи, що ОСОБА_7 не з`являвся у судові засідання, в зв`язку з чим був оголошений у розшук, наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик того, що обвинувачений може вдатися до спроб переховуватися від органів досудового розслідування і суду.
Крім того, апеляційний суд вважає наявним ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як він раніше судимий.
З огляду на це, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Матеріали справи не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою. Стороною захисту апеляційному суду не надано будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування підозрюваного під вартою за станом здоров`я.
Таким чином, доводи захисника щодо необґрунтованості оскаржуваної ухвали є непереконливими, оскільки районний суд при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням максимального розміру застави.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок районного суду про необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу обвинуваченого і само обвинувачення у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені судом ризики, які виправдовують тримання під вартою обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 05.08.2020 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4