Справа № 199/4369/20
ВИРОК
іменем України

2021 року січня місяця 04 дня м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження № 0000131 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.03.2020, відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , який народився у 1978 році квітня місяці 19 дня у місті Дніпропетровську, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, на утримані неповнолітніх та непрацездатних осіб не маючого, зареєстрованого та фактично проживаючого у квартирі АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 18.12.2001 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;
- 10.06.2003 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;
- 14.11.2007 Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.3 ст. 185, ч.2 ст.190, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбутий строк покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10.06.2003, до відбуття призначено 3 роки 2 місяці позбавлення волі;
- 21.12.2011 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;
- 02.10.2012 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у сумі 850 грн;
- 18.12.2013 Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровській області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців;
- 29.09.2016 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.186, ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць;
- 09.11.2016 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, відповідно до ч.4 ст. 70 КК України остаточно призначене покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць;
- 23.08.2016 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік;
- 27.04.2017 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 185, ч.1,4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць, на підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день за два дні позбавлення волі;
-08.05.2019 Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185, ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 шість місяців, на підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано строк перебування у слідчому ізоляторі з розрахунку один день за два дні позбавлення волі. Звільнено від відбування покарання у зв`язку з відбуттям покарання;
- 06.02.2020 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.
- 01.06.2020 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст.185, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 шість місяців;-

- 06.07.2020 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України, та призначити покарання у вигляді трьох років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання, призначеного за цим вироком, та покарання, призначеного вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01.06.2020 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки сім місяців.

у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч.3 ст.185 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, який має не зняті та не погашені в установленому порядку судимості, на шлях виправлення не став, відповідних висновків для себе не зробив та повторно вчинив злочин проти власності.

Так, 28 лютого 2020 року близько 02:00 годин, ОСОБА_3 , проходив біля домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . В цей момент у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднаного з проникненням у інше приміщення.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, ОСОБА_3 , в той же час, перебуваючи біля домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, вчиняючи корисливий злочин, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, відкрив ворота та зайшов на територію домоволодіння, тим самим незаконно проник на територію вищевказаного домоволодіння. Перебуваючи на території домоволодіння, ОСОБА_3 направився до гаражу, вхідні двері якого були зачинені навісним замком.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , за допомогою розвідного ключа, пошкодив навісний замок та відчинив двері гаражу, після чого зайшов до нього, таким чином, незаконно проник в середину даного приміщення.
Далі, не зупиняючись на досягнутому, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, ОСОБА_3 , 28.02.2020 приблизно о 02:00 години, знаходячись у приміщенні гаражу, що розташований за вищевказаною адресою, виявив: електричний генератор, що працює на бензиновому паливі «Mannesman», бензинову ланцюгову пилу «Stihl», електричну ланцюгову пилу «РИТМ-М» моделі «ПЦ 405», які обрав предметом свого злочинного посягання та виніс їх з гаражу.
Доводячи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням в інше приміщення до кінця, ОСОБА_3 , в той же час та місці утримуючи електричний генератор, що працює на бензиновому паливі «Mannesman» вартістю 2248,00 гривені, бензинову ланцюгову пилу «Stihl» вартістю 2518,56, електричну ланцюгову пилу «РИТМ-М» моделі «ПЦ 405» вартістю 770,00 гривень при собі, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Ринкова вартість електричного генератору, що працює на бензиновому паливі «Mannesman» становить 2248,00 гривні, вартість бензинової ланцюгової пили «Stihl» становить 2518,56 гривні, вартість електричної ланцюгової пили «РИТМ-М» моделі «ПЦ 405» становить 770,00 гривні. Загальна вартість викраденого майна становить 5536,56 гривні (п`ять тисяч п`ятсот тридцять шість гривень 56 коп.).

Своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 матеріальну шкоду на загальну суму 5536,56 гривень.

Умисні дії ОСОБА_3 , що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаного з проникненням у інше приміщення, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 у суді. Як пояснив ОСОБА_3 суду, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених вище, він визнає повністю і у вчиненому кається. Не оспорюючи фактичні обставини справи обвинувачений, підтвердив обставини про час і місце вчиненого ним кримінального правопорушення. ОСОБА_3 пояснив, що він дійсно, 28 лютого 2020 року близько 02.00 години знаходився на «Березановке» по вулиці Рабкорівська, 85 м. Дніпро, на території приватного домоволодіння примітив гараж, який був закритий на гвинтовий замок. Відчинивши двері помітив там авто «Daewoo» та мопед. Крім того, помітив там генератор та дві бензинові пилки, які він виніс у кущі за приватне домоволодіння де потім викликав «таксі-3000» до вул. Буковинської. У середні березня 2020 року проходив по вулиці Гусенка, та помітив там чоловіка якому запропонував купити викрадені ним речі на що останній погодився. Викрадені речі продав на загальну суму 600 гривень.

Разом з тим, прохав суд суворо не карати врахувати щиросердне каяття.

Крім вказаного, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується, письмовими доказами дослідженими у судовому засіданні.

Так, 28.02.2020 року до правоохоронних органів з заявою про вчинення кримінального правопорушення звернувся громадянин ОСОБА_5 , який просить вжити заходів до невідомих осіб, які в період часу 02.00 по 07.00 годину 28.02.2020 року викрали з гаражу майно за адресою АДРЕСА_2 . Відповідно до протоколу огляду місця події від 28.02.2020 року у присутності двох понятих та експерта у період часу з 08.40 по 09.30 годину, оглядалось приміщення гаражу по АДРЕСА_2 . В ході огляду виявлений автомобіль «Daewoo Lanos», на поверхні водійської двері виявлено 3 сліди папілярних візерунків. У відповідності до постанови слідчого про визнання речовим доказом і вирішення питання про його зберігання від 02.04.2020 року речовим доказом визнано 3 сліди папілярних візерунків з поверхні автомобіля «Daewoo Lanos» та долучено до матеріалів кримінального провадження. Згідно з висновком експерта по дактилоскопічному дослідженню від 18.05.2020 року № 19/104-7/3/629 три сліди пальців руки розмірами 18х39мм, 17х33мм, 14х38мм, від копійовані на липких стрічках розмірами 59х51мм, 34х35мм, 37х54мм, вилучені 28.02.2019 під час огляду місця події за адресою АДРЕСА_2 . Придатні для ідентифікації за ними особи. Відповідно до повідомлення від Дніпропетровського Наукового-дослідного експертно- криміналістичного центру від 18.05.2020 року зі містку якого встановлено збіг трьох слідів пальців рук з відбитками пальців рук у дактилокарткі, заповненій на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У відповідності до постанови слідчого про визнання речовим доказом і вирішення питання про його зберігання від 19.05.2020 року речовим доказом визнано ліпку стрічку зі слідами рук, упакованої в конверт з Дніпропетровського НДЕКЦ МВ України та долучено до матеріалів кримінального провадження. Згідно з висновком товарознавчої експертизи від 08.06.2020 року № 2522/20 ринкова вартість досліджуваних об`єктів станом на 27.02.2020 року становила, а саме: електричного генератору, що працює на бензиновому паливі «Mannesman», придбаний у 2001 році 2248,00 гривень, бензинової ланцюгової пили «Stihl», придбаної в 2016 році, був в робочому стані, без пошкоджень 2518,56 гривень, електричної ланцюгової пили «РИТМ-М» моделі «ПЦ 405», був в робочому стані без пошкоджень 770,00 гривень. Загальна Ринкова вартість досліджуваних об`єктів на момент вчинення кримінального правопорушення, тобто станом на 27.02.2020, становила 5526,56 ( п`ять тисяч п`ятсот тридцять шість) гривень 56 ( п`ятдесят шість) копійок, за умови, що станом на вказану дату об`єкти мали якісні споживчі характеристики. Згідно з висновком судово-трасологічної експертизи від. 30.06.2020 року № 19/104-7/3/815-три сліди пальців руки розмірами 18х39мм, 17х33мм, 14х38мм, від копійовані на липкі стрічки розмірами 59х51мм, 34х45мм, 37х54мм, залишені великим, середнім та безіменним пальцями правої руки особи, дактилокартка якої заповнена на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Так, під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.06.2020 року у присутності понятих свідок ОСОБА_7 впізнав під фотознімком № 2 на якому зображений ОСОБА_3 у якого 16-17 березня 2020 року придбав генератор та дві бензинових пили.

Відповідно до постанови слідчого про визнання речовими доказами і вирішення питання про них від 30.06.2020 року - Ліпка стрічка разом з первиною упаковкою переупаковані до спеціального пакету № 5360420, а також дактилокартку після проведення дослідження переупаковану до спеціального пакету № 5360421 визнано речовими доказоми та передано на зберігання до камери схову АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.

За результатами проведеного слідчого експерименту від 30.06.2020 року за участі потерпілого ОСОБА_5 та самого ОСОБА_3 , останній добровільно погодився відтворити обставини вчиненого ним кримінального правопорушення події яких відбувалися у ніч на 28.02.2020 року.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст.94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Судом встановлено, що вказані у вироку та дослідженні в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому кримінального правопорушення , доведеності вини у його вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні. Об`єктивних підстав ставити під сумнів свідчення допитаного в суді обвинуваченого ОСОБА_3 у суду немає, оскільки він суду пояснив, що він добре розумів протиправність своїх дій, як і добре розумів їх наслідки.

При цьому, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження.

3.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 і його умисні дії правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як такі, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення.

4.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Суд не відносить до обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки його каяття і сприяння розкриттю кримінального правопорушення висловлене вже після викриття його злочинних дій, та продиктоване бажанням пом`якшити персональну відповідальність за скоєне, а в свою чергу щире каяття, характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею кримінального правопорушення, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює кримінальне правопорушення, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Однак вказане у суб`єктивному ставленні обвинуваченого до вчиненому ним кримінального правопорушення відсутнє, матеріальна шкода потерпілому навіть частково - не відшкодована.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає рецидив злочинів, оскільки ОСОБА_3 вчинив новий умисний корисливий злочин, маючи судимість за умисний злочин, передбачений ч.1 ст. 309 КК України.

5.Мотиви призначення покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення , особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, який скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав лише після викриття його злочинних дій, офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходу, за місцем проживання скарг не надходило, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності у тому числі і за вчинення тяжких корисливих кримінальних правопорушень.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити покарання у виді позбавлення волі, з урахуванням положень як ч.4 ст. 70 так і ст.ст. 71, 72 КК України, позицію потерпілого який у своїй заяві прохав призначити покарання на розсуд суду, також суд враховує відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставини що обтяжує покарання, дані про його особу, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України із застосуванням вимог ч.4 ст. 70, ст. ст. 71,72 КК України.

Оскільки саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 виключно в умовах ізоляції від суспільства із реальним відбування покарання.

6.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 - не обирався.
За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, із ОСОБА_3 , необхідно стягнути витрати пов`язані із проведенням судових експертиз.
Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 369, 371-374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 8 (вісім) місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.07.2020 яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України , - більш суворим за даним вироком, призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 8 місяців.

На підставі ч.1 ст. 71,ст. 72 КК України ОСОБА_3 до призначеного покарання частково приєднати покарання невідбуте за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.02.2020 яким ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст. 190, ч.3 ст. 185 КК України, та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 9 (дев`ять ) місяць.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити у виді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 , рахувати з 28 березня 2020 року, з урахуванням ухвали Дніпровського апеляційного суду від 14.12.2020.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані із проведенням трасологічної ( дактилоскопічної) експертизи від 18.05.2020 року в сумі 1307,60 гривень, а також витрати пов`язані із проведенням трасологічної ( дактилоскопічної) експертизи від 30.06.2020 року в сумі 653,80 гривень.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь судового експерта ОСОБА_8 ( розрахунковий рахунок КБ «ПриватБанк»: НОМЕР_1 ) витрати пов`язані із проведенням товарознавчої експертизи в сумі 300,00 гривень.
Речові докази ліпка стрічка разом з первинною упаковкою переупаковані до спеціального пакету № 5360420 та дактилокартку після проведення дослідження переупаковану до спеціального пакету № 5360421, які зберігаються в камері схову АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області після набранням вироку законної сили - знищити.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_9 -Почтовик

04.01.2021