Святошинський районний суд міста Києва
пр. № 1-кп/759/1570/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві під час розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.06.2020 за № 0003907, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чоповичі Малинського р-ну Житомирської обл., українця, громадянина України, який здобув середню спеціальну освіту, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України,
угоду про визнання винуватості від 24 вересня 2020 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 ,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_3 15.02.2020, у ранковий період доби, приховав тяжкий злочин, шляхом вивезення трупу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на автомобілі марки «Шевролет Авео», чорного кольору, номерний знак НОМЕР_1 , до каналу дороги, яка розташована неподалік дачного кооперативу імені 40-річчя Жовтня, що за адресою: м. Київ, вул. Берковецька, 6.

Так, 15.02.2020 приблизно о 01 год. 00 хв. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи в підвальному приміщенні, яке знаходиться поряд із супермаркетом «Новус», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Г.Кірпи, 5 в м. Києві, в ході раптово виниклого словесного конфлікту, використовуючи предмет, зовні схожий на резиновий кийок «ПР», який утримував у своїй правій руці, наніс один удар в область лівої скроневої частини голови ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті чого умисно заподіяв тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть останнього. Після чого, з метою приховання вчиненого злочину ОСОБА_8 зателефонував до свого товариша ОСОБА_3 та попрохав останнього допомогти йому позбутись трупа, оскільки останній працює в службі таксі на території міста Києва. Розуміючи, що вчинено тяжкий злочин, усвідомлюючи свої протиправні дії, ОСОБА_3 на дану пропозицію погодився та невдовзі приїхав на автомобілі марки «Шевролет Авео», номерний знак НОМЕР_1 , до вказаного підвального приміщення, з метою приховання вчиненого злочину. У свою чергу ОСОБА_8 зав`язав скотчем руки та ноги трупа ОСОБА_7 , після чого поклав тіло до декількох поліетиленових пакетів та в подальшому вдвох з ОСОБА_3 перенесли труп ОСОБА_7 на заднє сидіння вищевказаного автомобіля.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на приховання вчиненого злочину, ОСОБА_3 у ранковий період доби 15.02.2020 перевіз труп до узбіччя дороги, яка розташована неподалік дачного кооперативу 40-річчя Жовтня, за адресою: м. Київ, вул. Берковецька, 6, де викинув його до виритого на земній поверхні каналу глибиною приблизно один метр, прикривши тіло листом шиферу та сміттям, яке було поруч, після чого поїхав до свого місця проживання по особистим справам.

Згідно з висновком експерта № 012-107-2345-2020 від 18.09.2020, труп ОСОБА_7 знаходився в стані виражених гнильних змін з порушенням будови внутрішніх органів, в зв`язку з чим встановити причину смерті не представляється можливим.

Вказані дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 396 КК України, а саме: заздалегідь не обіцяне приховування тяжкого злочину.

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості від 24.09.2020, яка укладена між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_6 в порядку, передбаченому ст. 468, 469 та 472 КПК України.

Відповідно до умов даної угоди прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_6 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та його правової кваліфікації, а саме: ч. 1 ст. 396 КК України, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин, беззастережного визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні даного кримінального правопорушення, а також узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік. Крім того, дійшли згоди про застосування до ОСОБА_3 положень ст. 75 КК України, а саме: звільнення від відбування покарання з випробуванням на строк 1 (один) рік.

У даній угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання, які роз`яснені обвинуваченому. В угоді зазначено дата її укладення та вона скріплена підписами сторін.

Під час підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_5 підтримала угоду про визнання винуватості та просила її затвердити, вказуючи, що вона відповідає вимогам КК та КПК України.

Захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_3 також просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 та 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , згідно зі ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_6 підтвердили, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що він повністю визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України, і не оспорює всі істотні для даного кримінального провадження обставин та правову кваліфікацію його дій, згоден зі змістом укладеної угоди та розуміє наслідки її укладення, затвердження та невиконання. Зобов`язується у повному обсязі виконати обов`язки, взяті за угодою.

Судом, на виконання вимог ст. 474 КПК України, а також шляхом опитування учасників судового провадження, з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, укладеної з прокурором ОСОБА_4 , характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Таким чином, оскільки умови угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_6 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК і КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.

За таких обставин, ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, передбачене ч. 1 ст. 396 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 . Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

Речові докази та судові витрати відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. 373, 374, 376, 472, 474-476 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 24 вересня 2020 року, укладену між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 396 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробовуванням, з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 та п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1