У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.12.2020 Справа №607/20636/20

07 грудня 2020 року

Номер провадження 1-кс/607/8645/2020

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду, в місті Тернополі клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області звернувся ОСОБА_3 із клопотанням про скасування арешту на автомобіль «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , накладений згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.11.2020 року по справі № 607/19337/20.

В обґрунтування клопотання заявник вказав, що 08.11.2020 року до Тернопільського РВП надійшло повідомлення про те, що зупинено транспортний засіб «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 під його керуванням, на якому містились ознаками зміни номера кузова.

В подальшому під час огляду місця події вказаний транспортний засіб було вилучено та поміщено на арешт майданчик.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.11.2020 року накладено арешт, у тому числі, на автомобіль «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , шляхом заборони ним користуватись, розпоряджатись та відчужувати.

Посилаючись на наведене та те, що на даний момент в ході досудового розслідування із арештованим майном проведено всі необхідні слідчі дії, просить клопотання задовольнити.

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, попередньо подав заяву про розгляд справи за його відсутності, клопотання підтримує та просить задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо дізнавач ОСОБА_5 подала заяву про розгляд клопотання без її участі щодо задоволення клопотання запречує.

В силу вимог ч. 4 ст. 107 КПК України, у зв`язку із неприбуттям в судове засідання всіх учасників справи, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

В силу вимог ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості кримінального провадження.

Згідно з вимогами ч. ч. 3,4 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

При вирішенні питання про подальше застосування заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Як вбачається із вимог ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В силу вимог ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Встановлено, що 08 листопада 2020 року до Тернопільського РВП ТВП ГУНП в Тернопільській області надійшло повідомлення від працівників «Юпітер 402» про те, що ними зупинено транспортний засіб марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 . В ході перевірки документів та автомобіля, який на той момент знаходився на в`їзді у село Смиківці Тернопільського району Тернопільської області, було виявлено розбіжності між даними на кузові, двигуні та свідоцтві про реєстрацію ТЗ. В подальшому даний автомобіль було вилучено та транспортовано на територію спеціального майданчику ТРВП ТВП ГУНП в Тернопільській області у м. Тернополі, вул. Бережанська, 44Б, окрім цього вилучено, ключі від даного автомобіля, які поміщені в сейф-пакет № 7170967, свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 , яке поміщено у сейф-пакет №7170965, висновок № 0942/1, який поміщено у сейф-пакет № 170966, які знаходяться при матеріалах справи в ТРВП ТВП ГУНП в Тернопільській області.

Відомості про дану подію 08 листопада 2020 року, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000092.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власником автомобіля Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_6 .

ОСОБА_3 придбав вказаний автомобіль, не зареєстрував його та безперешкодно ним користувався більше ніж півтора роки.

Вищенаведені обставини встановленні ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 12 листопада 2020 року.

Даною ухвалою накладено арешт на автомобіль марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , ключі від його замка запалювання, свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 . Дозволено зберігання автомобіля на території спеціального арешт майданчика за адресою: м. Тернопіль, вул. Бережанська, 44 «Б».

Як вбачається із змісту ухвали арешт накладний з метою збереження речових доказів.

Відповідно до висновку експерта за № 4.1-89/20 від 17.11.2020 року, ідентифікаційний номер кузова та двигуна автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 піддавалися змінам.

Згідно висновку експерта за № 3/3 463/20 від 18.11.2020 року, бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу із серійним номером НОМЕР_3 , виготовлений не на спеціалізованому підприємстві, що повинно здійснювати їх випуск.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на даний час із вказаним транспортним засобом проведено усі необхідні експертизи, які сторона обвинувачення вважала за необхідне для проведення ефективного досудового розслідування.

Дізнавач та прокурор в судове засідання не з`явились та не довели необхідності подальшого збереження вказаного транспортного засобу на арешт майданчику. Дізнавач обмежився лише поданням заяви із формальним зазначенням про заперечення щодо скасування арешту, не навівши, при цьому, жодних обставин на підтвердження власних тверджень.

В силу вимог ч.ч.1,2 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути як найшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.

Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий.

В силу вимог ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Встановлено, що арешт накладено з метою збереження речових доказів та проведення експертизи.

З врахуванням позиції сторони обвинувачення та те, що на даний час із вказаним автомобілем марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , на який накладено арешт ухвалою слідчого судді, проведено усі необхідні слідчі дії, які сторона обвинувачення вважала необхідними для проведення ефективного досудового розслідування, що свідчить про досягнення мети застосування такого, потреба в подальшому застосуванні арешту відпала, та необхідності зберігання даного майна на майданчику для тимчасового утримання транспортних засобів немає, а тому слідчий суддя вважає, що клопотання про скасування арешту із автомобіля слід задовольнити частково, шляхом повернення вказаного транспортного засобу на відповідальне зберігання ОСОБА_3 .

Стороною обвинувачення не доведено існування обставин, які підтверджують, що у разі передачі вказаного транспортного засобу його законному володільцю без права розпорядження та користування, останній може бути знищений, прихований тощо.

Згідно зі вимогами ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та законами України.

При цьому, слідчим суддею враховано можливість виконати завдання щодо повного та всебічного з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, для виконання якого був накладений арешт, без застосованого вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Окрім того, в силу вимог ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Однак, стороною обвинувачення в судовому засіданні не доведено, що вказаний транспортний засіб може бути прихований, пошкоджений, втрачений тощо.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити частково.

Скасувати арешт в частині заборони володіння на автомобіль «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2020 року (справа №607/19337/20).

Повернути вищевказаний транспортний засіб ОСОБА_3 на відповідальне зберігання.

Арешт в частині заборони відчуження та розпорядження транспортним «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 залишити в силі.

Роз`яснити, що згідно ч.2 ст.100ЦПК України, сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1