Єдиний унікальний номер справи 185/9949/19
Провадження № 1-кп/185/248/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001792 від 15 вересня 2019 року, № 0000097 від 19 січня 2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 09 вересня 2005 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 70 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на один рік;

- 25 вересня 2006 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст.ст. 185 ч.3, 186 ч.2, 69, 70 ч.1, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 31 серпня 2007 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч.2, 70 ч. 4 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,

12 грудня 2008 року звільнений із Жовтоводської ВК Дніпропетровської області (№ 26) умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 11 місяців;

- 28 вересня 2009 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч.2, 71 ч. 1 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,

15 лютого 2014 року звільнений із Солонянської ВК Дніпропетровської області ( № 21) за відбуттям строку покарання;

-28 серпня 2014 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області

за ст. 185 ч. 2 КК України до трьох років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на один рік;

-12 травня 2015 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за

ст. 185 ч. 2 КК України до 3 років обмеження волі. На підставі ст. 71 ч.1 КК України частково приєднаний 1 міс. за вироком Першотравенського міського суду від 28 серпня 2014 року, до відбуття визначено 3 роки 1 місяць обмеження волі,

-01 червня 2018 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст.

358, ч. 4 ст. 358 КК України до 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на один рік,

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2019 року звільнений від покарання з випробуванням, призначеного за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2018 року у зв`язку із закінченням іспитового строку,

-15 листопада 2019 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1

ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до двох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на два роки.

за участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

14 вересня 2019 року, приблизно о 22 год. 30 хв., ОСОБА_3 проходив по вул. Дніпровській м. Павлограда Дніпропетровської області, де в районі з перехрестям вул. Сергія Лазо побачив транспортний засіб автобус марки «SETRS» д/з НОМЕР_1 , та у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне повторне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 14 вересня 2019 року, приблизно о 22 год. 32 хв., ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, візуально переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, та він діє таємно, підійшов до транспортного засобу автобусу марки «SETRS» д/з НОМЕР_1 , що належить ПП «СОТІС», та за допомогою невстановленого досудовим розслідуванням та судом предмету відкрив бокові центральні двері зазначеного автобусу, через які проник до його салону. Після чого, дістав магнітолу марки «Pioneer D814» вартістю 390 грн., яка належить водію автобуса ОСОБА_6 .

ОСОБА_3 , виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, не зміг повністю розпорядитися викраденим майном за власним розсудом з причин, які не залежали від його волі, оскільки в цей час до салону автобуса зайшов водій ОСОБА_6 та затримав останнього, внаслідок чого припинив протиправні дії ОСОБА_3 .

Своїми протиправними діями ОСОБА_3 заподіяв би ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 390 грн.

19 січня 2020 року, приблизно о 00 год. 15 хв., ОСОБА_3 , проходячи поблизу буд. 15/2 по вул. Челюскінців в м. Павлограді Дніпропетровської області, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, підійшов до автомобіля марки «SsangYong Korando», д/н НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 , та за допомогою викрутки, яка була в кишені його куртки, вибив скло вікна біля заднього лівого пасажирського сидіння, після чого через розбите скло вікна біля заднього лівого пасажирського сидіння, незаконно проник до салону вищевказаного автомобіля, звідки таємно, повторно, викрав фотоапарат марки «Sony Cyber Shot DSC-W570 Black» вартістю 2243 грн. 61 коп., який належить ОСОБА_7 . Після чого, ОСОБА_3 , поклавши вищевказаний фотоапарат до кишені своєї куртки, виліз з салону автомобіля через розбите вікно біля заднього лівого пасажирського сидіння та залишив місце вчинення кримінального правопорушення, спричинивши ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 2243 грн. 61 коп.

19 січня 2020 року, приблизно о 00 год. 40 хв., ОСОБА_3 , проходячи поблизу буд. 14а по вул.. Дніпровській в м. Павлограді Дніпропетровської області, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, підійшов до автомобіля марки «Chevrolet Lacetti», д/н НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_8 , за допомогою викрутки, яка була в кишені його куртки, вибив скло вікна, біля заднього лівого пасажирського сидіння, через яке незаконно проник до салону вищевказаного автомобіля. Після цього з салону автомобіля ОСОБА_3 таємно викрав майно, що належить ОСОБА_8 , а саме болгарку фірми «Фиолент», моделі «МШУЗ-11150» вартістю 1464 грн. 29 коп., перфоратор фірми «Dnipro-M», моделі «ПЕ-3217Б» вартістю 2455 грн. 28 коп., паяльник для пластикових труб фірми «Vorskla» моделі «ПМЗ 1.2/3» вартістю 253 грн. 08 коп., два термопоти фірми «Livstar» моделі «LSU-4147», об`ємом 5 л. вартістю 2390 грн. 20 коп. Після чого, взявши вищевказане майно, ОСОБА_3 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, спричинивши ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 6562 грн. 85 коп.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно; за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обвинувачений ОСОБА_3 вину в судовому засіданні визнав повністю, щиро кається у вчиненому, пояснив, що 14 вересня 2019 року, приблизно о 22.30 год., він проходив по вул. Дніпровській в м. Павлограді, де в районі з перехрестям з вул. Сергія Лазо побачив автобус. Він відкрив центральні двері автобуса, через які проник до салону, де дістав магнітолу. В цей час до салону автобусу зайшов водій, який його затримав. 19 січня 2020 року, приблизно о 00 год. 15 хв., проходячи поблизу буд. 15/2 по вул.. Челюскінців в м. Павлограді, він підійшов до автомобіля, за допомогою викрутки вибив скло вікна, після чого з салону автомобіля викрав фотоапарат. 19 січня 2020 року, приблизно о 00 год. 40 хв., проходячи поблизу буд. 14а по вул. Дніпровській в м. Павлограді, підійшов до автомобіля «Шевролет», за допомогою викрутки розбив скло, проник до салону, звідки викрав болгарку, перфоратор, паяльник, термопоти. Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України просив подальше судове слідство по кримінальному провадженню не проводити.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд кримінального провадження у їх відсутність.

Суд, вислухавши пояснення обвинуваченого, дійшов висновку, що ОСОБА_3 винний у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується за обставин, які вказані вище.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, вислухавши думку учасників судового провадження, які вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши у обвинуваченого, чи правильно він розуміє зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень вважає доведеною.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого: раніше судимий, вчинив у відповідності до ст. 12 КК України нетяжкі злочини, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання згідно ст. 67 КК України є рецидив злочинів.

Суд приходить до висновку, що обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого не є винятковою і не знижує істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшує його суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинений злочин, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових злочинів.

За правилами ст. 65 КК України суд призначає покарання за вчинений злочин відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Вимоги цієї норми є імперативними, тобто обов`язковими до застосування судом. Наведені у ній положення зобов`язують суд при призначенні покарання враховувати не лише ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що обтяжують покарання, а й особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Виходячи з приписів кримінального закону правила покарання, передбачені ч. 4 ст. 70 КК України, застосовуються в разі, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що особа винна ще й в іншому злочині, вчиненому нею до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд може при призначенні покарання за другим вироком, як поглинути покарання за першим вироком, так і приєднати його повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід припису не перевищував максимального покарання, встановленого статтею (частиною статті), за якою особу засуджено, і водночас не був меншим строку покарання, визначеного за перший злочин. При цьому суд зобов`язаний в остаточне, призначене за сукупністю злочинів, покарання зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Призначення покарання за сукупністю вироків застосовується у випадках, коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин. У цьому разі суд відповідно до ч. 1 ст. 71 КК до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань у порядку ч. 1 ст. 71 КК України остаточне покарання має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Згідно п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі коли після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК України: спочатку за правилами ч. 1 ст. 70 за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього за правилами ч. 4 ст. 70 КК України; потім за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно за сукупністю вироків відповідно до ч. 1 ст. 71 цього Кодексу.

Суд враховує, що вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2019 року ОСОБА_3 визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до двох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на два роки.

Суд установив, що 14 вересня 2019 року, тобто до постановлення вироку Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2019 року, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, а 19 січня 2020 року, тобто після постановлення вказаного вироку, в період іспитового строку він вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, потім покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, за якими ОСОБА_3 засуджено вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2019 року, далі покарання за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто за злочини, які були вчинені 19 січня 2020 року, і остаточно за правилами ст. 71 КК України за сукупністю вироків.

Разом із тим, у даному кримінальному провадженні винна особа засуджується і за сукупністю злочинів, і за сукупністю вироків. При цьому за попереднім вироком ОСОБА_3 було засуджено за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк два роки зі звільненням від його відбування з випробуванням з іспитовим строком 1 рік на підставі ст.. 75 вказаного Кодексу; за злочин (ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України), вчинений до постановлення першого вироку, ОСОБА_3 слід призначити покарання, яке належить відбувати реально. Також ОСОБА_3 вчинив нові злочини ( ч. 2 ст. 185 КК України) у період іспитового строку, що стає фактичною підставою для визнання призначеного покарання за попереднім вироком покарання, від відбування якого він звільнявся, що належить відбувати реально ( ч. 3 ст. 78, ч. 6 ст. 79 КК України). Тим самим, обумовлюється і необхідність застосування ч. 4 ст. 70 КК України при призначенні покарання і за сукупністю злочинів, і за сукупністю вироків. А застосування ст. 71 КК України означає, що покарання, від відбування якого ОСОБА_9 був звільнений на підставі ст. 75 КК України, тепер має відбуватись ним реально як і всі інші покарання в межах алгоритму призначення покарання і за сукупністю злочинів, і за сукупністю вироків. Зазначене у свою чергу обумовлює застосування ч. 4 ст. 70 КК України як одного з елементів цього алгоритму, і не допускає самостійного виконання покарань.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для попередження вчинення нових злочинів та досягнення самої мети покарання, згідно ст. 50 КК України.

Цивільний позов не заявлений.

Судові витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 43/12.1/755 від 21 жовтня 2019 року в сумі 628 грн. 04 коп., судової трасологічної експертизи № 39/4.6/424 від 23 жовтня 2019 року в сумі 1256 грн. 08 коп., судової трасологічної експертизи № 19/104-7/2/74 від 21 лютого 2020 в сумі 1256 грн. 08 коп., судово-товарознавчої експертизи № 19/104-17/2/12.1/96 від 25 лютого 2020 в сумі 1256 грн. 08 коп., судової трасологічної експерзити 19/104-17/2/73 від 20 лютого 2020 в сумі 1256 грн. 08 коп., судово-товарознавчої експертизи № 19/104-17/2/12.1/160 від 25 березня 2020 року в сумі 628 грн. 04 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про речові докази вирішується на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2019 року, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

за ч. 2 ст. 185 КК України, у вигляді 2 (двох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2019 року та призначити ОСОБА_3 , за сукупністю вироків, остаточне покарання у вигляді 2 (двох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

ОСОБА_3 строк покарання обчислювати з 28 березня 2020 року, тобто з часу обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної чинності залишити у вигляді тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати на проведення судових експертиз в сумі 6280 (шість тисяч двісті вісімдесят) грн. 40 коп. на користь держави.

Речові докази:

-автомагнітолу марки «Pioneer D814», передану на зберігання

ОСОБА_6 залишити останньому за належністю;

-паяльник для пластикових труб фірми «Vorskla» моделі «ПМЗ 1.2/3», переданий

на зберігання ОСОБА_8 залишити останньому за належністю.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а за відсутності апеляційної скарги вирок набуває законної сили.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1