Справа № 134/1959/20
УХВАЛА
Іменем України

11 січня 2021 року смт. Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

захисника засудженого адвоката ОСОБА_5

представника виправного центру ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Крижопіль Вінницької області у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення «EasyCon» клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах та на захист засудженого ОСОБА_4 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в:

22 грудня 2020 року до Крижопільського районного суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах та на захист засудженого ОСОБА_4 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування клопотання вказує, що вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 11 січня 2019 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2020 року на підставі ст. 82 КК України ОСОБА_4 замінено невідбуту частину кримінального покарання у вигляді позбавлення волі на обмеження волі строком на 1 рік 5 місяців 9 днів.

З 10 червня 2020 року ОСОБА_4 відбував покарання у ДУ «Ширяївський виправний центр (№ 111)», а 06 серпня 2020 прибув до ДУ «Олександрівський виправний центр (№ 104)», де перебував до кінця листопада 2020 року.

Згідно характеристики ДУ «Олександрівський виправний центр (№ 104)» від 26 жовтня 2020 року, за час відбування покарання у вказаній колонії ОСОБА_4 характеризувався посередньо, дотримувався норм, які визначають порядок та умови відбування покарання і розпорядок дня установи. Режим утримання не порушував, стягнень не має. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, адекватно реагує на критику на свою адресу, робить правильні висновки. Намагається дотримуватись правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. За весь період відбування покарання спальне місце та приліжкову тумбочку намагався утримувати у задовільному стані, має досить охайний зовнішній вигляд.

Засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання у ДУ «Олександрівський виправний центр (№ 104)» вимоги представників адміністрації виконував у повному обсязі. На заходи виховного характеру реагував. Не допускав порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Приймав участь у виховних заходах, які проводяться в установі. Підтримував зв`язки з рідними та близькими шляхом телефонних розмов.

На профілактичному обліку за весь період відбування покарання не перебував.

За весь час відбування покарання засуджений ОСОБА_4 має три заохочення у формі подяки за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку та одне стягнення, яке погашене.

У 2015 році засуджений ОСОБА_4 здобув професію електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування другого розряду, закінчивши Державний навчальний заклад «Одеський навчальний центр № 14».

Крім того, засуджений ОСОБА_4 має двох малолітніх дітей 2008 року народження та 2011 року народження.

На теперішній час ОСОБА_4 відбув 2/3 строку покарання, призначеного судом, та згідно п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України відносно нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, що є передумовою його дострокового звільнення від покарання.

Також захисник зазначив, що наявні в матеріалах клопотання гарантійні листи приватних підприємців ОСОБА_7 від 15 березня 2020 року та ОСОБА_8 від 10 серпня 2020 року про готовність укласти із засудженим ОСОБА_4 трудовий договір свідчать про його стійкий намір після звільнення стати на шлях виправлення та працювати.

Згідно витягу з протоколу № 41 засідання комісії ДУ «Олександрівський виправний центр (№ 104)» засудженому ОСОБА_4 відмовлено в умовно-достроковому звільненні від покарання на підставі ч. 8 ст. 154 КВК України, що не відповідає нормам чинного законодавства, оскільки основним законом, який регламентує питання кримінальної відповідальності, є КК України і лише в ньому можуть передбачатися підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. У свою чергу, КВК України належить до похідних нормативно-правових актів у цих питаннях, тому пріоритет має надаватися саме положенням КК України.

В ухвалі Малиновського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2020 року, якою засудженому ОСОБА_4 замінено невідбуту частину покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі, немає згадки про направлення особи в місця обмеження волі чи позбавлення волі - норми, яка відповідно до ч. 8 ст. 154 КВК України дозволяє звертатися про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через рік.

Враховуючи вищевикладене, захисник просить задовольнити клопотання та звільнити засудженого ОСОБА_4 умовно-достроково від відбування покарання.

В судовому засіданні захисник засудженого клопотання підтримав за обставин, вказаних на його обґрунтування, та просив задовольнити.

Засуджений також підтримав подання та просив звільнити його умовно-достроково від відбування покарання, при цьому пояснив, що має лише три заохочення, оскільки після пом`якшення покарання його часто переводили з одного виправного центру в інший, не працює в зв`язку з поганим станом здоров`я.

Прокурор заперечила проти задоволення клопотання, вважаючи його передчасним, оскільки згідно ч. 8 ст. 154 КВК України особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі. Враховуючи, що з дня винесення ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2020 року, якою засудженому ОСОБА_4 замінено невідбуту частину покарання більш м`яким, ще не минув один рік, він не може бути звільнений умовно-достроково. Обставини вказані в клопотанні, зокрема те, що ОСОБА_4 має двох малолітніх дітей, у 2015 році здобув професію електромонтера, вже були враховані при постановлені вищевказаної ухвали. Засуджений ОСОБА_4 має лише три заохочення, не працевлаштований, тому відсутні підстави вважати, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Представник виправного центру при вирішенні питання щодо умовно-дострокового звільнення ОСОБА_4 поклався на розсуд суду.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно положень ч. 2, п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом, за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання - виправлення засудженого.
Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 11 січня 2019 року за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.

Згідно ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2020 року невідбута частина покарання замінена на більш м`яке - обмеження волі.

Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 23 липня 2020 зараховано в строк відбування покарання час слідування під вартою до виправного центру з 16 квітня 2020 року по 10 червня 2020 року включно, з розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі.

Початок строку: 25 вересня 2018 року. Кінець строку: 01 серпня 2021 року.

Засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 25 вересня 2018 року.

З 27 вересня 2018 року по 04 червня 2019 року перебував в СІЗО м. Києва, зарекомендував себе негативно, допустив 1 порушення, заходи заохочень не застосовувалися.

З 04 червня 2019 року по 14 червня 2019 року перебував в СІЗО м. Одеса, зарекомендував себе посередньо, заходи заохочень та стягнень не застосовувалися.

З 14 червня 2019 року по 10 червня 2020 року відбував покарання в ДУ «Одеська ВК (№ 14)», зарекомендував себе позитивно, був працевлаштований за строковим трудовим договором з 04 листопада 2019 року робітником їдальні, згодом слюсарем-сантехніком, виконував роботи з благоустрою установи, порушень режиму відбування покарання не допускав, 3 рази був заохочений.

З 10 червня 2020 року по 06 серпня 2020 року відбував покарання в ДУ «Ширяївський ВЦ (№ 111)», був працевлаштований по трудовому договору № 45 від 20.06.2020 року, зарекомендував себе посередньо: порушень режиму відбування покарання не допускав, заохочень не мав.

З 06 серпня 2020 року по 25 листопада 2020 року відбував покарання в ДУ «Олександрівський ВЦ (№ 104)», зарекомендував себе посередньо: допустив одне порушення, але до дисциплінарної відповідальності не притягувався.

З 25 листопада 2020 року і по теперішній час відбуває покарання в ДУ «Крижопільський ВЦ (№ 113)». По прибутті в установу до виробничого процесу не залучався.

Засуджений намагається дотримуватись вимог, які визначають порядок і умови відбування покарання, порушень режиму утримання не допускає, заходи заохочення не застосовувались.

Намагається підтримувати належний санітарний стан житлового приміщення, має охайний зовнішній вигляд. До майна установи ставиться відповідно, здійснює за ним належний догляд, використовує його за призначенням.

Вимог пожежної безпеки не порушує.

Законні вимоги персоналу установи виконує, але під постійним контролем зі сторони працівників установи. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, на критику реагує пасивно, товариські відносини підтримує із засудженими різної спрямованості.

Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт» та «Підготовка до звільнення».

Підтримує стосунки з рідними шляхом телефонних розмов.

Вину в скоєному злочині визнає, розкаюється в скоєному діянні.

На профілактичному обліку установи не перебуває.

Заборгованості за виконавчими листами не має.

Рішенням комісії ДУ «Одеська ВК (№ 14)» - протокол № 10 від 30 березня 2020 року засудженому ОСОБА_4 відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України.

Під дію ст. 81 КК України підпадав по відбуттю 2/3 строку покарання, а саме: 01 серпня 2020 року.

Рішенням комісії ДУ «Олександрівський ВЦ (№ 104)» - протокол № 41 від 30 вересня 2020 року засудженому ОСОБА_4 відмовлено в застосуванні умовно-дострокового звільнення, в порядку ч. 8 ст. 154 КВК України.

Разом з тим, згідно ч. 8 ст. 154 КВК України особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_4 є особою, яка відбуває покарання в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а саме в порядку заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі покаранням у виді обмеження волі та особою, яка була направлена у місця обмеження волі.

Враховуючи, що ухвала про заміну невідбутої частини покарання засудженому ОСОБА_4 на 1 рік 5 місяців 9 днів обмеження волі була постановлена 16 квітня 2020 року, тобто з дня винесення ухвали ще не минув один рік, тому у засудженого ОСОБА_4 не виникло права на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Твердження захисника про те, що засуджений ОСОБА_4 ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2020 року не направлявся в місця обмеження волі чи позбавлення волі є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки на підставі даної ухвали засудженого було направлено до виправного центру для відбування покарання у вигляді обмеження волі.
Суд також враховує, що за час відбування покарання у виді обмеження волі засуджений ОСОБА_4 не має жодного заохочення, не працевлаштований, що не дозволяє зробити висновок про сумлінну поведінку засудженого і його ставлення до праці, які вказують на доведення виправлення засудженого. Відсутність стягнень свідчить про його намагання дотримуватися умов відбуття покарання, а не про сумлінність його поведінки. Надання засудженим документів про готовність приватних підприємців працевлаштувати його після звільнення, наявність у нього двох малолітніх дітей, закінчення ним у 2015 році навчального закладу, не є безумовними підставами для застосування до нього вимог ст. 81 КК України.
За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до засудженого ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та вважає клопотання таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах та на захист засудженого ОСОБА_4 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду на протязі семи днів з дня її проголошення через Крижопільський районний суд Вінницької області.

Суддя