Справа № 396/297/20
Провадження № 1-кп/396/128/20
УХВАЛА
Іменем України
17.11.2020 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
особи, відносно якої внесено клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_4
законний представник ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6 ,
представника служби у справах дітей Новоукраїнської міської ради ОСОБА_7 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м.Новоукраїнка клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоукраїнка Кіровоградської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта початкова, учень 9-Г класу філії «Загальноосвітня школа №3» Новоукраїнської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №6, раніше не судимий, примусові заходи виховного характеру не застосовувались,
Судом встановлено, що 21 листопада 2019 року, близько 14:00 год., більш точного часу ні судом ні слідством не встановлено, малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зайшли до кімнати роздягальні спортивного залу ЗОШ №3, що розташована за адресою: вул. Миколи Вороного, 169 м. Новоукраїнка Кіровоградської області, де побачили на підвіконні мобільний телефон торгової марки «Huawei» моделі Y3 2017, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та був залишений останнім без нагляду. В ході спілкування ОСОБА_8 запропонував вчинити крадіжку вказаного мобільного телефону, на що ОСОБА_4 погодився.
З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_8 , спільно з ОСОБА_4 , діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, переслідуючи корисливу мету, направлену на викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою, користуючись відсутністю сторонніх осіб, підійшли до вікна, де на підвіконні знаходився вказаний мобільний телефон. Розподіливши ролі, а саме ОСОБА_4 , реалізуючи спільний умисел спрямований на вчинення таємного викрадення чужого майна, переконавшись, що його дії не будуть помічені, взяв вказаний мобільний телефон торгової марки «Huawei» моделі Y3 2017, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , належний ОСОБА_9 та помістив до кишені свого одягу. Заволодівши викраденим майном ОСОБА_8 та ОСОБА_4 вийшли з приміщення школи та сховали мобільний телефон біля вбиральні, що розташована біля приміщення вказаної школи. Після закінчення уроків ОСОБА_8 разом з ОСОБА_4 повернулись до зазначеного місця, де ОСОБА_8 забрав мобільний телефон. В подальшому, викраденим розпорядились на власний розсуд.
Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 26/20-27 від 10 січня 2020 року вартість мобільного телефону торгової марки «Huawei Y3» моделі «CRO-UOO», s/n НОМЕР_3 , imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , бувшого у використані, який на момент викрадення був у технічно- справному стані, у повній комплектації, не бувшого у ремонті складає 879 грн. 60 коп.
Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_8 та ОСОБА_4 спричинили ОСОБА_9 матеріальних збитків на загальну суму 879 грн. 60 коп.
Малолітній ОСОБА_4 визнав себе винним у вчиненні суспільно небезпечного діяня, підтвердивши всі обставини, вказанні в клопотанні про застосування примусових заходів виховного характеру, а саме, що дійсно 21.11.2019 року він разом з ОСОБА_8 здійснив крадіжку мобільного телефону торгової марки «Huawei Y3» з роздягальні спортивного залу ЗОШ №3, що розташована за адресою: вул. Миколи Вороного, 169 м. Новоукраїнка .
Що спонукало його скоїти суспільно небезпечне діяння пояснити не може,. У скоєному щиро розкаюється, такого більше не повториться, просить сурово не карати та не застосовувати покарання, та обіцяє виправитись.
Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні вважала за можливе застосування примусових заходів виховного характеру до ОСОБА_4 у вигляді передання його під нагляд батьку ОСОБА_5 .
В судовому засіданні законний представник неповнолітнього ОСОБА_4 - ОСОБА_5 підтримав клопотання, та просив суд застосувати відносно його сина примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд батьку. Запевняючи суд, що син обіцяв, що данного випадку більше не повториться.
Неповнолітній потерпілий ОСОБА_9 та законний представник ОСОБА_10 в судове засідання не з"явились з невідомих суду причин. Про розгляд справи повідомлялись належним чином.
Представник служби у справах дітей Новоукраїнської міської ради не заперечувала проти застосування примусових заходів виховного характеру.
Суд вважає, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства.
Оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази, суд вважає доведеним вчинення малолітнім ОСОБА_4 , суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діянь, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Крім того, в процесі розгляду клопотання судом були досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме докази, що характеризують особу малолітнього та його сім`ї.
Малолітній ОСОБА_4 , за місцем проживання зарекомендував себе спокійним та врівноваженим, навчається задовільно, скарг до міської ради стосовно неповнолітнього не надходило. За місцем навчання малолітній ОСОБА_4 характеризується посередньо, до навчання інтересу не проявляє, добрий, інколи буває замкнутий. Має хороший фізичний розвиток, до громадських доручень ставиться недбало. На обліку центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради не перебуває. Стосунки в сім`ї доброзичливі, умови для виховання та розвитку дітей у сім`ї створені. На «Д» обліку у психіатра та нарколога ОСОБА_4 не перебуває, що підтверджено дослідженими актами обстеження та звітом служби про умови проживання та виховання малолітнього.
Батько ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає в АДРЕСА_1 , за місцем проживання зарекомендував себе спокійним, веде звичайний спосіб життя. Нарікань на його поведінку від сусідів не надходило, має виховний вплив на сина.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 , на час вчинення суспільно-небезпечних дій 21 листопада 2019 року, не досяг віку кримінальної відповідальності, передбаченого ст.22 КК України, оскільки мав тринадцятирічний вік.
Згідно до ст. 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітніх та малолітніх, перш за все, має бути забезпечення інтересів самого неповнолітнього.
Відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.
Відповідно до п. 7 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105 КК), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Особами, які заміняють батьків, є, зокрема, усиновителі, опікуни і піклувальники.
Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.501 КПК України, під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує, чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру якщо слід, то який саме.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною цього Кодексу.
Відповідно до положень ч.2 ст.97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст.105 КК України, зокрема, передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання, суд застосовує до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального Кодексу.
Заслухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, законного представника, захисника, представника служби в справах дітей Новоукраїнської міської ради, які не заперечували проти застосування до малолітнього ОСОБА_4 примусового заходу виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд батька ОСОБА_5 , суд вважає за можливе задовольнити дане клопотання.
При вирішенні питання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно малолітнього ОСОБА_4 , суд враховує особу малолітнього, який характеризується посередньо, на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг 14 років і таким чином не досяг віку, з якого можлива кримінальна відповідальність за скоєне діяння. Вчинив суспільно небезпечне діяння вперше, розкаявся у вчиненому, в зв`язку з цим до нього можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд батькові.
Судом встановлено наявність матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_9 , яка знаходяться в причинному зв`язку із суспільно-небезпечним діянням малолітнього ОСОБА_4 , але цивільний позов не заявлявся.
Процесуальні витрати у справі на залучення експертів складають 471 грн. 00 коп. та підлягають стягненню в дохід держави з батька ОСОБА_5 .
Речовий доказ - мобільний телефон торгової марки «Huawei Y3» моделі «CRO- UOO», s/n НОМЕР_3 , imei 1 НОМЕР_1 , imei 2 НОМЕР_2 ; пакувальна коробка від мобільний телефон торгової марки «Huawei Y3» моделі «CRO-UOO», s/n НОМЕР_3 , imei 1 НОМЕР_1 , imei 2 НОМЕР_2 - переданий на зберігання в камеру зберігання речових доказів Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області повернути потерпілому ОСОБА_9 .
Керуючись ст.ст. 22, 97, 105 КК України, ст.ст. 368, 370-374, 484, 498 КПК України, суд, -
Визнати неповнолітнього ОСОБА_4 таким, що вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.
Застосувати відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру, передавши його під нагляд батьку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживає по АДРЕСА_1 .
Строк примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_4 встановити 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в дохід держави процесуальні витрати у справі на залучення експертів в розмірі 471 (чотириста сімдесят одна) грн. 00 коп.
Речовий доказ - мобільний телефон торгової марки «Huawei Y3» моделі «CRO- UOO», s/n НОМЕР_3 , imei 1 НОМЕР_1 , imei 2 НОМЕР_2 ; пакувальна коробка від мобільний телефон торгової марки «Huawei Y3» моделі «CRO-UOO», s/n НОМЕР_3 , imei 1 НОМЕР_1 , imei 2 НОМЕР_2 - переданий на зберігання в камеру зберігання речових доказів Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області повернути потерпілому ОСОБА_9 .
Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Головуючий: ОСОБА_1