ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №643/220/18 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1056/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.121 КК України
УХВАЛА
Іменем України
15 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Московського районного суду м. Харкова від 30.10.2018 стосовно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, з вищою освітою, розлучений, не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 15.12.2014 Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 121 КК України до 6 років позбавлення волі, Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 26.02.2015 на підставі ст.6 Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 скорочено на половину невідбуту частину покарання за вказаним вироком суду, звільненого з місць позбавлення волі 22.12.2015 по відбуттю строку покарання;
засуджений за ч. 1 ст. 122 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Згідно вироку, 12.01.2017, приблизно о 17год. 30хв., точний час в ході судового розгляду не встановлено, ОСОБА_8 знаходився біля кіоску, розташованого поблизу будинку за адресою: м. Харків, пр. Тракторобудівників, 87, де побачив раніше знайому ОСОБА_9 з раніше незнайомим ОСОБА_10 , які розмовляли між собою, та у ОСОБА_8 на ґрунті ревнощів виник умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 . Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючи свою фізичну перевагу, ОСОБА_8 з метою завдання тілесних ушкоджень, наніс удар правою ногою в область лівої ноги ОСОБА_10 від чого останній впав, після чого продовжуючи свій злочинний намір сів зверху на ОСОБА_10 та став наносити удари кулаками обох рук в область обличчя ОСОБА_10 . В цей час ОСОБА_10 почав закривати обличчя руками з метою захисту від ударів ОСОБА_8 , але останній продовжував наносити удари в обличчя та наніс удар по мізинцю лівої руки ОСОБА_10 . Внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_10 згідно висновку судово-медичної експертизи №231-С/17 від 02.02.2017 спричинені тілесні ушкодження у вигляді перелому зовнішньої лодижки лівого гомілкостопного суглобу, внутрішньосуглобний перелом основної фаланги 5-го пальця лівої кисті, забійна рана та синці на обличчі. По ступеню тяжкості перелом лівої зовнішньої лодижки та основної фаланги 5-го пальця лівої кисті це пошкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, а рана та синці відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю складу злочину.

Вирок суду першої інстанції також був оскаржений прокурором у кримінальному провадженні, проте до початку апеляційного розгляду прокурор заявив клопотання про відмову від апеляційної скарги в порядку ст. 403 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вислухавши думку обвинуваченого та його захисника, як підтримали апеляцію, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано у повному обсязі.

Так як, судом встановлено, що ОСОБА_8 вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, а тому ці його дії, суд кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України.
Таким чином, відповідно до раніше наведеної правової норми апеляційна інстанція перевіряючи вирок в частині призначення обвинуваченим покарання виходить з положень ст.65 КК України, що суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , врахував характер та ступень тяжкості вчиненого злочину, який належать до категорії середньої тяжкості відповідно до ст. 12 КК України, дані про особу винного.
Також, районним судом було враховано конкретні обставини справи, взяті до уваги обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 судом не встановлено, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнав рецидив злочину.
Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо виду та розміру призначеного обвинуваченомуОСОБА_8 покарання, враховуючи тяжкість злочину, наведені дані про особу обвинуваченого, який розлучений, не працює, раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно, на останнього неодноразово надходили скарги з приводу переслідування ОСОБА_9 та вчинення сварок із застосуванням фізичної сили по відношенню до неї.
Звідси, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність вини обвинуваченого та необхідністю призначення покарання у виді позбавлення волі, яке обвинувачений має відбувати реально.
Щодо апеляційних вимог обвинуваченого, то колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку, у зв`язку з неповнотою судового рішення, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки як вже було зазначено вище висновки суду підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.
Оскільки судом апеляційної інстанції не встановлені порушення норм матеріального та процесуального права районним судом, колегія суддів, вважає, що вирок суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок Московського районного суду м. Харкова від 30.10.2018 стосовно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді