Справа № 495/6898/20
№ провадження 1-кс/495/2239/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2020 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Білгород-Дністровському клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,
В С Т А Н О В И В:
10.11.2020 року слідчий СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про накладення арешту на майно.
В клопотанні слідчого зазначено, в провадженні Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області, перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001628 від 09.11.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено,що 09.11.2020 року по місцю свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . виявлено труп громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зловживав спиртними напоями. Труп без видимих ознак насильницької смерті.
За даним фактом СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області 09.11.2020 відповідні відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001628 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
09.11.2020 було проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 слідчим Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 під час якого було вилучено: три купюри номіналом 500 гривень серії: УГ 9947123, ФЖ 5525584, УИ 7790854 які вилучено та поміщено до спец пакету за № ЕХР 0202339
Постановою слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 вказана річ залучені в якості речового доказу.
Беручи до уваги те, що вищевказаний предмет по матеріалам досудового розслідування є речовим доказом і в процесі досудового слідства необхідно вжити заходи щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та прийняти законне процесуальне рішення в передбачені кримінальним процесуальним законодавством строки
На підставі наведеного слідчий просить задовольнити клопотання.
Слідчий надала заяву, відповідно до якої просив розглянути дане клопотання у його відсутність. Клопотання просив задовольнити.
Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди .
Відповідно до вимог п.п. 1,3 ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено зокрема: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведе необхідність такого арешту, а згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Слідчим суддею встановлено, що слідчий у клопотанні зазначає, що метою арешту, про який він клопоче, є забезпечення збереження речових доказів.
У такому випадку, відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Відповідно до цієї норми речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Звертаючись з вказаним клопотанням слідчий, в порушення вимог ч. 2 ст. 170 КПК України та ч.1 ст. 173 КПК України, не довів необхідність арешту майна, визначеного у клопотанні. Крім того, слідчий, ставлячи питання про накладення арешту на майно, хоча і додав до клопотання постанову про визнання речових доказів від 10.11.2020 року, однак у вказаній постанові не зазначено належних підстав для прийняття такого рішення, а тому вона є формальною. З вказаної постанови вбачається, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт визнано речовим доказами у кримінальному провадженні №0001628 лише формально, так як в постанові про визнання їх речовими доказами, не вказані критерії, передбачені ч. 1 ст. 98 КПК України за якими майно відповідає ознакам речових доказів.
Крім того, у клопотанні слідчий не зазначає, які існують ризики щодо майна, на яке він просить накласти арешт, передбачені абзацом другим частини першої статті 170 КПК України

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України (ч. 1 ст. 173 КПК України).
На підставі вищенаведеного слідчий суддя вважає, що слідчим не доведена необхідність арешту вказано майна та наявність щодо нього будь-яких ризиків, тому у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 170, 172, 173 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно. - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення.

Слідчий суддя