ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 647/1970/19 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/695/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.357, ч.ч.1,2 ст.185 КК України
У Х В А Л А
іменем України

28 липня 2020 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0000256 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Бериславського районного суду Херсонської області від 21 квітня 2020 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації: АДРЕСА_2 , раніше судимого, востаннє 20.06.2019 року Новокаховським міським судом Херсонської області за ч.2 ст.389 КК України до покарання у виді арешту строком на 2 місяці, відбуте повністю;
засуджено:
за ч.1 ст.357 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень,
за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень,
за ч.2 ст.185 КК України на 4 місяці арешту.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено покарання у виді 4 місяців арешту.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання, що призначено за попереднім вироком Новокаховського міського суду Херсонської області від 20.06.2019 року, більш суворим, що призначено за даним вироком, визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді арешту строком на 4 місяці.
Зараховано у строк відбуття покарання повністю відбуте покарання за вироком Новокаховського міського суду Херсонської області від 20.06.2019 року у період з 19.08.2019 року по 18.10.2019 року.
Запобіжний захід не застосовувався.

Вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

в с т а н о в и л а:

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він 10.04.2019 року приблизно о 14 годині, перебуваючи в кімнаті будинку домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою здобуття можливості заволодіння грошовими коштами, що знаходяться на рахунку відкритому АТ КБ «Приватбанк», незаконно заволодів банківською картою АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_9 , що є офіційним документом, виданим останньому АТ КБ «Приватбанк», що дає можливість розпоряджатися коштами на рахунку НОМЕР_1 , тобто є документом, що видається установою, здатним спричинити наслідки правового характеру, обернув на свою користь і розпорядився нею на власний розсуд, використавши для подальшого заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 .

Крім того, 10.04.2019 року о 16 годині 30 хвилин ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, таємно, з метою викрадення грошових коштів ОСОБА_9 у сумі не більше 200 гривень, за допомогою банківської карти АТ КБ «Приватбанк», якою він незаконно заволодів та пін-коду, який був зазначений кульковою ручкою на банківський картці, в банкоматі АТ КБ «Приватбанк», розташованому за адресою: Херсонська область, м. Берислав, вул. 1-го Травня, 185, одержав готівкові грошові кошти в сумі 200 гривень, що належать ОСОБА_9 , обернув їх на свою користь і розпорядився ними на свій розсуд, витративши на свої потреби, таким чином заподіявши ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 200 гривень.

Він же, 10.04.2019 року о 19 годині 22 хвилини, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, таємно, з метою викрадення грошових коштів ОСОБА_9 у сумі не більше 200 гривень за допомогою банківської карти АТ КБ «Приватбанк», якою він незаконно заволодів та пін-коду, який був зазначений кульковою ручкою на банківський картці, в банкоматі АТ КБ «Приватбанк», розташованому за адресою: Херсонська область, м. Берислав, вул. 1-го Травня, 224, одержав готівкові грошові кошти в сумі 200 гривень, що належать ОСОБА_9 , обернув їх на свою користь і розпорядився ними на свій розсуд, витративши на свої потреби, таким чином заподіявши ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 200 гривень.

Він же, повторно, 11.04.2019 року о 08 годині 21 хвилині, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, таємно, з метою викрадення грошових коштів ОСОБА_9 у сумі не більше 200 гривень, за допомогою банківської карти АТ КБ «Приватбанк», якою він незаконно заволодів та пін-коду, який був зазначений кульковою ручкою на банківський картці, в банкоматі АТ КБ «Приватбанк», розташованому за адресою: Херсонська область, м. Берислав, вул. 1-го Травня, 224, одержав готівкові грошові кошти в сумі 200 гривень, що належать ОСОБА_9 , обернув їх на свою користь і розпорядився ними на свій розсуд, витративши на свої потреби, таким чином заподіявши ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 200 гривень.

Крім того, він же, повторно, 11.04.2019 року о 14 годині 54 хвилин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, таємно, з метою викрадення грошових коштів ОСОБА_9 у сумі не більше 200 гривень, за допомогою банківської карти АТ КБ «Приватбанк», якою він незаконно заволодів та пін-коду, який був зазначений кульковою ручкою на банківський картці, в банкоматі АТ КБ «Приватбанк», розташованому за адресою: Херсонська область, м. Берислав, вул. 1-го Травня, 185, одержав готівкові грошові кошти в сумі 200 гривень, що належать ОСОБА_9 , обернув їх на свою користь і розпорядився ними на свій розсуд, витративши на свої потреби, таким чином заподіявши ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 200 гривень.

Також, він же, повторно, 11.04.2019 року о 17 годині 36 хвилин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, таємно, з метою викрадення грошових коштів ОСОБА_9 у сумі не більше 200 гривень, за допомогою банківської карти АТ КБ «Приватбанк», якою він незаконно заволодів та пін-коду, який був зазначений кульковою ручкою на банківський картці, в банкоматі АТ КБ «Приватбанк», розташованому за адресою: Херсонська область, м. Берислав, вул. 1-го Травня, 224, одержав готівкові грошові кошти в сумі 200 гривень, що належать ОСОБА_9 , обернув їх на свою користь і розпорядився ними на свій розсуд, витративши на свої потреби, таким чином заподіявши ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 200 гривень.

Він же, повторно, 12.04.2019 року о 09 годині 01 хвилин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, таємно, з метою викрадення грошових коштів ОСОБА_9 у сумі не більше 200 гривень, за допомогою банківської карти АТ КБ «Приватбанк», якою він незаконно заволодів та пін-коду, який був зазначений кульковою ручкою на банківський картці, в банкоматі АТ КБ «Приватбанк», розташованому за адресою: Херсонська область, м. Берислав, вул. 1-го Травня, 185, одержав готівкові грошові кошти в сумі 200 гривень, що належать ОСОБА_9 , обернув їх на свою користь і розпорядився ними на свій розсуд, витративши на свої потреби, таким чином заподіявши ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 200 гривень.

Він же, повторно, 12.04.2019 року о 13 годині 12 хвилин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, таємно, з метою викрадення грошових коштів ОСОБА_9 у сумі не більше 200 гривень, за допомогою банківської карти АТ КБ «Приватбанк», якою він незаконно заволодів та пін-коду, який був зазначений кульковою ручкою на банківський картці, в банкоматі АТ КБ «Приватбанк», розташованому за адресою: Херсонська область, м. Берислав, вул. 1-го Травня, 185, одержав готівкові грошові кошти в сумі 200 гривень, що належать ОСОБА_9 , обернув їх на свою користь і розпорядився ними на свій розсуд, витративши на свої потреби, таким чином заподіявши ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 200 гривень.

Також, він же, повторно, 12.04.2019 року о 15 годині 39 хвилин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, таємно, з метою викрадення грошових коштів ОСОБА_9 у сумі не більше 200 гривень, за допомогою банківської карти АТ КБ «Приватбанк», якою він незаконно заволодів та пін-коду, який був зазначений кульковою ручкою на банківський картці, в банкоматі АТ КБ «Приватбанк», розташованому за адресою: Херсонська область, м. Берислав, вул. 1-го Травня, 224, одержав готівкові грошові кошти в сумі 200 гривень, що належать ОСОБА_9 , обернув їх на свою користь і розпорядився ними на свій розсуд, витративши на свої потреби, таким чином заподіявши ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 200 гривень.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.1 ст.357 КК України, вважає, що висновки суду щодо фактичних обставин провадження та кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України не відповідають дійсним обставинам справи. В обґрунтування доводів указує,, що судом першої інстанції безпідставно визнано доведеними 7 епізодів крадіжок, які кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України, оскільки вони є однотипними злочинними діями, вчинений ОСОБА_8 злочин є продовжуваним, оскільки у обвинуваченого був умисел на заволодіння всіма коштами, наявними на викраденій ним картці, які він знімав по 200 гривень. Жодних дій для повернення картки потерпілому він не вчинив. ОСОБА_8 повинен бути визнаний в тому, що у період з 16 год.30 хвил. 10.04.2019 року до 15 год. 39 хвил. 12.04.2019 року одержав готівкові кошти в сумі 1600 грн.

Просить змінити вирок суду та вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст.357, ч.1 ст.185 КК України.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 , який підтримав свої апеляційні вимоги, просив змінити вирок, думку прокурора про залишення апеляційної скарги захисника без задоволення, а вироку без зміни, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, за встановлених та викладених у вироку обставин, обґрунтовані дослідженими під час судового розгляду доказами, яким дано належну оцінку, і відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Вирок суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, та призначення покарання учасниками судового провадження не оскаржується, тому відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України апеляційний суд не перевіряє вирок суду першої інстанції в цій частині.

Як убачається з матеріалів провадження, під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав себе винним у вчиненні злочинів, за які його засуджено, в обсязі висунутого йому обвинувачення та не оспорював фактичні обставини кримінального провадження.

Порушень кримінального процесуального закону під час установлення фактичних обставин вчинення злочинів, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого та кваліфікацію його дій, перевіркою матеріалів провадження не виявлено.

По суті викрадення грошових коштів з картки потерпілого, обвинувачений ОСОБА_8 показав, що дійсно 10.04.2019 року, перебуваючи у знайомого вдома у селі Тягинка, вирішив викрасти у нього банківську картку «Приватбанк», яка лежала у шухляді, щоб зняти з неї кошти. Картку викрав, і знімав гроші з картки 10.04., 11.04. та 12.04. по декілька разів на день по 200 гривень до того, як його затримали працівники поліції. Знімав по 200 гривень, які витрачав на горілку та продукти харчування. Кожного разу після зняття 200 гривень із картки, він хотів повернути її власнику, однак потім знову хотів випити та знову вирішував зняти грошові кошти. Під час затримання назвався іншим іменем.

Ці показання обвинуваченого ОСОБА_8 повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_10 , який показав, що він разом з ОСОБА_11 познайомились з потерпілим у с. Тягинка, пішли до нього додому, де жили приблизно на протязі тижня, вживали горілку. Коли повернулися в місто Берислав, ОСОБА_12 з банківської картки зняв кошти. На запитання свідка, де він взяв картку, ОСОБА_13 сказав, що її йому дав потерпілий. Знімав з картки по 200 гривень і кожного разу він казав ОСОБА_13 , що потрібно повернути картку, бо сумнівався, що потерпілий її віддав і трохи боявся. Обвинувачений сам вирішував, коли і скільки коштів знімати, картка була у нього. Після кожного зняття грошових коштів обвинувачений казав, що поверне картку. В подальшому ОСОБА_13 затримали працівники поліції і він зізнався, що викрав картку.

Зазначені обставини також підтверджуються показаннями потерпілого ОСОБА_9 про те, що в квітні 2019 року ОСОБА_12 та ОСОБА_14 протягом декількох днів проживали у нього в будинку у АДРЕСА_3 . У ці дні вони разом вживали алкогольні напої. Одного ранку він прокинувся і помітив, що відсутня банківська картка, ОСОБА_13 та ОСОБА_15 також не було. На банківській картці був написаний пін-код від неї. Потерпілий зателефонував до поліції, в подальшому через 3-4 дні йому картку повернули працівники поліції. Шкода йому не відшкодована.

Показання обвинуваченого, потерпілого, свідка узгоджуються з дослідженими судом першої інстанції письмовими доказами:
- протоколом огляду місця події від 11.04.2019 року, з якого вбачається, що оглянуто місце події домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , в будинку знаходиться стіл, з шухляди якого викрадено картку «Приватбанк» (а.60);
- протоколом огляду місця події від 16.04.2019 року, з якого вбачається, що в приміщенні кабінету №32 Бериславського ВП ГУНП в м. Берислав, вул. Гоголя, 6, ОСОБА_16 видав банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_1 та грошові купюри загальною сумою 93 гривні (а.61);
- постановою про уточнення анкетних даних від 23.04.2019 року, що у протоколі огляду місця події від 16.04.2019 року зазначено як учасника ОСОБА_16 , тоді як згідно форми Б №129354 анкетні дані особи ОСОБА_8 (а. 64);
- випискою АТ КБ «ПриватБанк» по картці № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_9 , з якої вбачається, що з картки знімались кошти у сумі 200 гривень з банкомату, розташованому у місті Бериславі по вулиці 1 Травня №185 10.04.2019 року о 16 год. 30 хв., 11.04.2019 року о 14 год. 54 хв., 12.04.2019 року о 09 год. 01 хв., 12.04.2019 року о 13 год. 12 хв., та з банкомату, розташованому у місті Бериславі по вулиці 1 Травня №224 10.04.2019 року о 19 год. 22 хв., 11.04.2019 року о 08 год. 21 хв., 11.04.2019 року о 17 год. 36 хв., 12.04.2019 року о 15 год. 39 хв..
(а.с.66-67)
Наведені вище докази узгоджуються між собою щодо обставин учинення ОСОБА_8 крадіжок і відповідають фактичним обставинам провадження, які є належними, допустимими, достовірними та достатніми, які у своїй сукупності прямо викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованих злочинів.

Отже, сукупність наведених у вироку доказів, яким суд першої інстанції дав належну оцінку, свідчать про те, що ОСОБА_8 таємно викрав чуже майно, вчинене повторно. Його вина у цьому судом доведена повністю.

Злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.357 КК України кваліфіковані правильно.

Підстав вважати, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність в частині кваліфікації злочинних дій обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України, як про це стверджує сторона захисту, не має.

Відповідно до вимог ст.32 КК України повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. Повторність, передбачена частиною першою цієї статті, відсутня при вчиненні продовжуваного злочину, який складається з двох або більше тотожних діянь, об`єднаних єдиним злочинним наміром.

Не є повторністю продовжуваний злочин - злочин, що складається із двох чи більше вчинених у різний час тотожних злочинних діянь, які є реалізацією єдиного злочинного наміру винної особи. Тотожні діяння, з яких складається продовжуваний злочин, можуть самі по собі (кожне окремо) бути і такими, що містять всі ознаки самостійного злочину, і такими, що за інших обставин розглядалися б лише як інші правопорушення (наприклад, адміністративні). Продовжуваний злочин починається вчиненням першого і закінчується вчиненням останнього із тотожних злочинних діянь, які складають цей злочин.

Єдиний злочинний намір, який об`єднує злочинні діяння при вчиненні продовжуваного злочину, як особливий вид умисної форми вини, має місце тоді, коли винний, за наявності загальних ознак умислу, реалізовує свій задум, розраховуючи вчинити у різний час не одне, а декілька (два чи більше) тотожних за своїми ознаками злочинних діянь, спрямованих на досягнення загального результату. Єдиний злочинний намір на вчинення продовжуваного злочину, як правило, виникає у винного ще до вчинення першого із діянь, які складають продовжуваний злочин. Водночас він може виникнути і в процесі вчинення першого діяння.

Під час перевірки матеріалів провадження судом апеляційної інстанції, зокрема прослуховування аудіозаписів судових засідань та з`ясування змісту показаній обвинуваченого встановлено, що у ОСОБА_8 не виник єдиний умисел на заволодіння всіма грошовими коштами, які були наявні на викраденій ним банківській картці АТ КБ «Приватбанк».

Так, під час допиту в судовому засіданні 25.11.2019 року, ОСОБА_8 надавав суперечливі пояснення щодо його ставлення до вчиненого злочину, зокрема умислу на заволодіння грошовими коштами. На запитання сторони обвинувачення та захисника надавав протилежні пояснення, спочатку вказав про те, що знімав лише 200 гривень в різний час, оскільки хотів повернути картку потерпілому, а потім вказував про те, що картку повертати не збирався та хотів заволодіти грошовими коштами, наявними на ній. При цьому зі змісту аудіозапису, захисник ОСОБА_7 задавав питання обвинуваченому у формі суджень про те, що у нього був один злочинний намір на заволодіння грошовими коштами і з такою позицією погодився обвинувачений. Допитаний в судовому засіданні 09.01.2020 року ОСОБА_8 почав відстоювати позицію про те, що викрав картку з грошовими коштами для заволодіння всією сумою, наявною на ній, та не збирався повертати її власникові, однак чому обвинувачений знімав грошові кошти лише у фіксованій сумі по 200 гривень та не зняв їх повністю, він пояснити не зміг.

Для усунення суперечностей в поясненнях обвинуваченого ОСОБА_8 судом першої інстанції було змінено порядок дослідження доказів, зокрема, допитано потерпілого ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_10 та досліджено письмові докази.

В судовому засіданні від 19.02.2020 року свідок ОСОБА_10 показав, що саме він весь час допомагав обвинуваченому знімати грошові кошти з картки, оскільки той повідомив, що її дав потерпілий. Вказав, що грошові кошти за вказівкою обвинуваченого знімались по 200 грн. саме для придбання алкогольних напоїв, цигарок, продуктів харчування. Більша сума не знімалась, оскільки весь час обвинувачений вказував, що поверне потерпілому банківську картку. Свідок пояснив, що кошти знімались кожен раз, коли виникала необхідність на придбання алкоголю та продуктів харчування, які вони разом живали.

У судовому засіданні 17.04.2020 року обвинувачений ОСОБА_8 знову показав, що вчинив вісім епізодів злочинів, бо хотів повернути потерпілому картку. Захисник наголошував, що жодних дій для повернення картки він не вчинив, а отже скоїв один продовжуваний злочин, охоплений єдиним умислом на заволодіння грошовими коштами.

Врахувавши всі обставини справи, суд дав належну оцінку позиції сторони захисту і обгрунтовано не прийняв її до уваги, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні розбірливо та впевнено пояснив, що кожного разу після зняття готівкових коштів, він мав намір повернути банківську картку, однак потім вирішував знімати кошти ще. Перешкод у знятті одразу всієї суми наявних на рахунку грошових коштів не було. Тобто, у обвинуваченого після кожного зняття грошових коштів виникав умисел на зняття ще частини грошових коштів у сумі 200 гривень. Зняття грошових коштів частинами підтверджується дослідженою судом випискою з банківського рахунка (а.с. 66-67). Наявність у обвинуваченого наміру повернути картку підтверджується показаннями свідка ОСОБА_10 ..
За таких обставин, суд дійшов висновку, що має місце вісім епізодів викрадення грошових коштів з картки потерпілого.
З цими висновком суду погоджується і колегія суддів, оскільки пояснення як обвинуваченого, так і свідка, який був безпосереднім учасником зняття коштів з банківської картки потерпілого, є узгодженими в частині того, що у ОСОБА_8 не було єдиного умислу на заволодіння всією сумою грошових коштів, наявною на картці, умисел на зняття однієї суми кожного разу, а саме 200 грн. виникав лише за необхідності придбання алкоголю та продуктів харчування і щоразу ОСОБА_8 указував про те, що картку хоче повернути власнику, про це він наголошував і в судових дебатах. Під час того, як ОСОБА_8 змінював свої пояснення та вказував про те, що знімав кожного разу грошові кошти лише у сумі, необхідній для здійснення покупки алкоголю та продуктів харчування, захисник висловлював позицію незгоди з його поясненнями та наголошував самостійно про те, що ОСОБА_8 мав на меті заволодіти всіма грошовими коштами з картки потерпілого, що випливає аудіозаписів судових засідань.

За висновком судово-психіатричного експерта №260 від 04.06.2019 року, ОСОБА_8 є осудним, але виявляє розумову відсталість у ступені легкої дебільності, психічними захворюваннями в сенсі ч.2 с.19 КК України не страждав і не страждає, у період, що встановлювався досудовим розслідуванням, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. (а.п.71-74).

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини кримінального провадження, а обвинувачений, незважаючи на легку розумову відсталість, здатен був давати пояснення щодо обставини вчинення ним злочинів, вмотивувати своє ставлення до злочину, показання змінював фактично за вказівкою захисника, при цьому обвинувачений ОСОБА_8 не оспорював той факт, що він неодноразово вчиняв крадіжки грошових коштів з картки потерпілого, і ця його позиція узгоджується з показами свідка ОСОБА_10 , а тому у суду відсутні підстави вважати, що внаслідок розумових вад, обвинувачений не мав об`єктивної можливості правильно вказати про свої наміри щодо використання банківської картки та грошових коштів, наявних на ній.

З огляду на викладене, доводи захисника про те, що ОСОБА_8 вчинив один продовжуваний злочин і його дії слід кваліфіковані лише за ч.1 ст.185 КК України, слід визнати такими, що не знайшли свого підтвердження.

Іншими доводами апеляційна скарга захисника невмотивована.

Призначаючи ОСОБА_8 вид та міру покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував характер та ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, дані про його особу, що він негативно характеризується за місцем проживання, перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом порушення психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, за висновком судово-психіатричної експертизи психічними є осудним, обставини, що пом`якшують покарання, щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання. Також судом враховано позицію потерпілого, який просив суворо не карати обвинуваченого.
Врахувавши ці конкретні обставини, дані про особу винного, що він раніше неодноразово вчиняв умисні злочини, однак належних висновків для себе не зробив та знову скоїв умисні злочини, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що виправлення ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та правильно призначив йому за сукупністю злочинів покарання у виді арешту в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, якою передбачено більш суворе покарання.

Таке покарання за своїм видом та розміром, на думку колегії суддів, є співмірним протиправним діянням, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів і не може вважатися явно несправедливим чи недостатнім для досягнення мети покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б були підставами для скасування чи зміни оскаржуваного вироку, судом апеляційної інстанції не встановлено.
Тому, зважаючи на доводи сторони захисту, апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.
Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Бериславського районного суду Херсонської області від 21 квітня 2020 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4