УХВАЛА

Справа № 621/3401/20
Провадження 1-кс/621/1029/20
22 грудня 2020 року м. Зміїв
Слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні за відсутності учасників справи клопотання дізнавача-інспектора СД Зміївського ВП ГУНП в Харківській області ст.лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , про арешт тимчасово вилученого майна,
В ході обшуку, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 18.12.2020 року, з мікроавтобуса марки «Renault», державний номерний знак НОМЕР_1 вилучено та оглянуто 7 ялинок породи сосна звичайна та три колоди дерева, розмірами: № 1 довжина 2,05м, діаметр 23 см, № 2 довжина - 2,06 м, діаметр 23см, № 3 2,09 м, діаметр 18см.
Посилаючись на норми кримінального процесуального законодавства, дізнавач вважав, що вилучені під час обшуку ялинки та колоди дерева можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні, з метою запобігання його перетворенню, знищенню або відчуженню, просив накласти арешт на вказане майно та передати на зберігання до Зміївського ВП ГУНП в Харківській області .
До матеріалів клопотання дізнавачем додані Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 11.12.2020 року, рапорт чергового-інспектора про повідомлення про подію, ухвала слідчого судді від 18.12.2020 року проведення обшуку, протокол обшуку від 18.12.2020 року, в ході якого з мікроавтобуса марки «Renault», державний номерний знак НОМЕР_1 вилучено та оглянуто 7 ялинок породи сосна звичайна та три колоди дерева, розмірами: № 1 довжина 2,05м, діаметр 23 см, № 2 довжина - 2,06 м, діаметр 23см, № 3 2,09 м, діаметр 18см., та постанова про визнання вилученого майна речовими доказами по справі
В судове засідання інспектор-дізнавач, прокурор та представник потерпілого ДП «Зміївський лісгосп» не з`явилися, надали до суду письмові заяви, в якому просили розглянути клопотання без їх участі та наполягали на його задоволенні.
Відповідно до ч.1 статті 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Враховуючи стислі строки, встановлені законом для розгляду клопотання, вжиття необхідних заходів для виклику в судове засідання учасників кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про можливість розгляду клопотання без участі сторін та без фіксації даної процесуальної дії за допомогою технічних засобів відповідно до положень частини 1, 4 статті 107 Кримінального процесуального кодексу України.
Вивчивши клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав:
Вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, до якого відноситься, зокрема й арешт майна, слідчий суддя здійснює повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, та зобов`язаний діяти у межах і відповідно до вимог закону.
Згідно ч.3ч.5 статті 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно із пунктом 7 частини 2 статті 131 Кримінального процесуального кодексу України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до абз.1, 2 ч.1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно ч.2 цієї ж статті, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За змістом частини 3 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 98 Кримінального процесуального кодексу України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до частини 2 статті 173 Кримінального процесуального кодексу України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до частини 11 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч.1 статті 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом
Матеріалами клопотання поза розумним сумнівом підтверджується наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, з заявою про вчинення якого звернулося до відділу поліції ДП «Зміївський лісгосп»
Поза розумним сумнівом також встановлено, що потреби досудового розслідування вимагають проведення певного обсягу слідчих дій, спрямованих на розкриття вказаного правопорушення, і майно, про арешт якого звертається з клопотанням дізнавач, може бути використане як доказ у кримінальному провадженні та сприяти виконанню завдань кримінального процесуального законодавства.
У клопотанні слідчий вказав, що метою накладення арешту на майно, яке тимчасово вилучено в ході огляду місця події, є збереження речових доказів, а саме запобігання їх знищенню, перетворенню, відчуженню чи приховуванню від органів досудового розслідування.
За змістом положень ч.4 ст.173 КПК України, слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, в зв`язку з чим належить накласти арешт на тимчасово вилучене під час обшуку майно.
Оскільки в матеріалах міститься достатньо підстав вважати тимчасово вилучене під час огляду місця події майно речовим доказом в кримінальному провадженні, визначений обсяг обмеження права власності на це майно слідчий суддя вважає розумним і співмірним завданням кримінального провадження.
При цьому, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до статті 174 Кримінального процесуального кодексу України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.
Керуючись статтями 2, 7, 16, 98, 107, 131-132, 170-175, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
Клопотання дізнавача-інспектора Зміївського ВП ГУНП в Харківській області ст.лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити частково.
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно:
?7 ялинок породи сосна звичайна:
?3 (три) колоди дерева, розмірами: № 1 довжина 2,05м, діаметр 23 см, № 2 довжина - 2,06 м, діаметр 23см, № 3 2,09 м, діаметр 18см.,
який полягає у забороні відчуження, розпорядження та користування вказаним майном
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню відповідальними особами Зміївського відділу поліції ГУНП в Харківській області, на яких покладається обов`язок визначення місця зберігання майна, щодо якого застосовано арешт.
Роз`яснити особам, які не були присутні під час розгляду клопотання, що вони мають право звернутись до суду з клопотанням про скасування арешту майна в порядку, встановленому ст..174 КПК України

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити дізнавачеві, прокурору та особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а особами, які не були присутні під час її проголошення з дня отримання копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: ОСОБА_1