Провадження 1-кп/331/585/2020
Справа № 331/3550/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2020 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001372 від 01.09.2020 року, відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, не одруженому, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, має повну професійно-технічну освіту, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 20 березня 1998 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ст. 17, 81 ч.3, 44 КК України до 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі; ст. 14- лікування від наркоманії; звільнений 24.02.1999 умовно-достроково на 4 місяці 25 днів;
--18 червня 1999 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ст. 17, 81 ч.2,17, 81 ч. 3, 42, 43 КК України до позбавлення волі строком 3 (три) роки 1 (один) місяць; звільнений 27.05.2002 року за відбуттям строку покарання;
- 02 липня 2003 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст. 309 ч. 1 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі; звільнений 30.04.2004 року за відбуттям строку покарання;
-28 листопада 2005 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ст. 309 ч. 2 КК України до 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі; звільнений 24.07.2007 року за відбуттям строку покарання;
-17 червня 2009 року Ордженікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ст. 309 ч. 2 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі; звільнений 29.11.2010 року за відбуттям строку покарання;
-17 червня 2013 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років обмеження волі, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік;
-01жовтня 2014 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 190 КК України до 3 років позбавленні волі, звільнений згідно ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки;
-08 червня 2016 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
01 вересня 2020 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись в приміщенні гіпермаркету «АШАН», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Запорізька, буд. 1 Б, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з торгових полиць зазначеного гіпермаркету, намагався таємно викрасти майно, яке належить ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет», сховавши його під верхній одяг, а саме: зубну пасту «Sensodyne» штрих-код 526 вартістю 95 гривень 25 копійок за одну одиницю товару без урахування ПДВ, у кількості 3 одиниці товару, чим намагався спричинити ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» матеріальну шкоду на загальну суму 285 гривень 75 копійок без урахування ПДВ, але не довів злочин до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки він був зупинений працівниками охорони гіпермаркету з викраденим товаром після проходження касової зони та в подальшому переданий працівникам поліції.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, який кваліфікується як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, під час якого особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
У судове засіданні представник потерпілого не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без її участі. У заяві представник зазначила, що кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди не завдано, претензії матеріального та морального характеру відсутні. З огляду на те, що судом належним чином повідомлявся представник потерпілого про дату та час розгляду справи, з урахуванням думки учасників кримінального провадження, суд вважає за можливе подальший розгляд кримінального проводити без участі представника потерпілого.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, надав пояснення щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Пояснив, що дійсно минулого місяця ввечері, більш точно він не пам`ятає, він знаходився у супермаркеті «Ашан», де таємно викрав зубну пасту, сховав її під пазуху не збирався за неї сплачувати, однак був зупинений працівниками охорони супермаркету. У вчиненому розкаюється, зрозумів протиправність своїх дій, вказує що більше протиправних дій вчиняти ніколи не буде. Пояснив, що 08 травня 2020 року звільнився із місць позбавлення волі. Зазначає, що вчинив злочину у зв`язку із тим, що не мав коштів для харчування.
На підставі положень ч. 3 ст.349 КПК України, з урахуванням повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , думки обвинуваченого, який повідомив, що бажає закінчити судове слідство по справі без дослідження доказів, що містяться в матеріалах кримінального провадження, думки прокурора, захисника, докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не досліджувалися. Судом роз`яснено обвинуваченому обмеження у праві на апеляційне оскарження вироку суду посилаючись на невизнання обставин, які не оспорювалися під час розгляду справи. Обвинувачений також підтвердив, що йому зрозуміло, що він обвинувачується у здійсненні крадіжки майна, що належить ТОВ «АШАН УКРАЇНА ГІПЕРМАРКЕТ», також підтвердив суду що протягом двох діб не вживав алкогольних та наркотичних засобів і повністю розуміє наслідки своїх дій, повного визнання вини та відмови від дослідження усіх доказів по справі.
При обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд ухвалив проводити розгляді справи відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.
Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість у вчинені інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст. 15 ч. 2 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, під час якого особа виконала усі дії, яка вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
При призначенні покарання, суд бере до уваги особу обвинуваченого, який вину в скоєному визнав, з наркологічного обліку знятий, на обліку у психіатричному диспансері не перебуває, має зареєстроване місце проживання, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей немає, є особою раніше засудженою, також той факт, що викрадене майно було повернуто потерпілому у зв`язку із чим матеріальних збитків не було завдано, характер і ступінь тяжкості суспільно небезпечного діяння, який закон відносить до злочинів невеликої тяжкості, однак є корисливим злочином, який був вчинений незадовго після звільнення з місць відбування покарання
Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ст.66 КК України, судом встановлені наступні пом`якшуючі покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставини, - щире каяття.
Обставиною, що обтяжують покарання ОСОБА_4 суд визнає рецидив злочину.
Суд також бере до уваги положення ч. 3 ст. 68 КК України, якими визначений порядок призначення покарання за незакінчений злочин

Санкцією частини другої ст. 185 КК України передбачені три види покарання а саме, арешт, обмеження волі та позбавлення волі. Зважаючи на характер вчиненого кримінального правопорушення обставини що пом`якшують та обтяжують покарання, суд приходить до думки про призначення найменш суворого покарання, передбаченого санкцією частини другої ст. 185 КК України у вигляді арешту на найменший строк, передбачений санкцією статті.

Судом враховується, що ОСОБА_4 був неодноразово засуджений, неодноразово відбував реальний строк покарання у вигляді позбавлення волі. Суд критично відноситься до тверджень обвинуваченого щодо того, що він більше не буде вчиняти кримінальних правопорушень, з огляду на той факт, що він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, неодноразово до нього застосовувалася пільга у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01.10.2014 він був засуджений до позбавлення волі із іспитовим терміном, однак належних висновків не зробив, та вчинив нове кримінальне правопорушення, за що був притягнутий до відповідальності вироком від 08.06.2016 року. Крім того, ОСОБА_4 звільнений із місць позбавлення волі лише 08 травня 2020 року. Більш того, згідно пояснень самого обвинуваченого, наразі на розгляді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває обвинувальних акт щодо вчинення ним інших корисливих злочинів на території Шевченківського району м. Запоріжжя, що свідчий про небажання заробляти на життя у законний спосіб.

З огляду на такі характеризуючі обставини, суд приходить до висновку про неможливість призначення покарання без ізоляції від суспільства.

На думку суду, обрана міра покарання, є необхідною та достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Долю речових доказів слід вирішити на підставі ст.100 КПК.
Клопотань щодо обрання, зміни чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження не надходило.
Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України,суд

ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 місяців арешту.
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання застосований ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 вересня 2020 року до 18 листопада 2020 року залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня фактичного затримання після набрання вироком законної сили.
Речові докази:
1.Зубну пасту «Sensodyne» штрих-код 526 вартістю 95 гривень 25 копійок за одну одиницю товару без урахування ПДВ, у кількості 3 одиниці товару залишити ТОВ «АШАН УКРАЇНА ГІПЕРМАРКЕТ» за належністю;
2.DVD-R диск із відеозаписом з камер відео спостереження, встановлених у приміщенні гіпермаркету «Ашан» за 01.09.2020 року залишити у матеріалах кримінального провадження
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з моменту його проголошення. Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1