Справа № 487/5307/20
Провадження № 1-в/487/172/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2020 Заводського районного суду міста Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві подання начальника Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області ОСОБА_5 про приведення вироку Ленінського районного суду міста Миколаєва від 09.01.2020, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Арбузинка Миколаївської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , у відповідність до вимог закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року №2617-VIII, який набрав чинності 01.07.2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду міста Миколаєва надійшло подання начальника Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області ОСОБА_5 про приведення вироку Ленінського районного суду міста Миколаєва від 09.01.2020 відносно ОСОБА_4 засудженої за ч.1 ст. 309 КК України у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року №2617-VIII, який набрав чинності 01.07.2020 року.

В судове засідання представник Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути подання за його відсутності та про його задоволення.

В судовому засіданні прокурор підтримав подання Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області, просив про його задоволення.

В судовому засіданні засуджена ОСОБА_4 не заперечувала проти задоволення подання.

Суд, заслухавши думку прокурора і засудженої, дослідивши матеріали подання, приходить до наступного.

Вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 09.01.2020, ОСОБА_4 було визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 309 і ч.2 ст. 303 КК України та призначено покарання за ч.1 ст. 309 КК України у виді 1 року позбавлення волі, за ч.2 ст. 303 КК України у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.. 70 ч.1 КК України, за сукупність злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 звільнено від відбуття призначено судом покарання зі іспитовим строк на 2 роки та встановлені обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питання пробації, повідомляти уповноважений органом з питання пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питання пробації. Вирок набрав законної сили 09.02.2020.

З 17.03.2020 ОСОБА_4 перебуває на обліку Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області.

01.07.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року №2617-VIII (далі за текстом Закон 22.11.2018 року №2617-VIII).

Відповідно ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи (ч. 3 ст. 5 КК України).

Згідно ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Аналіз правових норм кримінального закону дає підстави для висновку, що покарання у виді позбавлення волі, яке було призначене ОСОБА_4 вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 09.01.2020 за вчинене нею кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, і яке вже не передбачено в ч. 1 ст.309 КК України (в редакції Закону України№2617-VIII від 22.11.2018 року), є більш суворим ніж види основного покарання, передбачені новим Законом про кримінальну відповідальність (№2617-VIII від 22.11.2018 року).

Тому в даному випадку наявні правові підстави для приведення вироку Ленінського районного суду міста Миколаєва від 09.01.2020, стосовно ОСОБА_4 у відповідність до Закону України №2617-VIII від 22.11.2018, в частині призначення покарання за ч. 1 ст. 309 КК України.

Як вбачається з ч.3 ст.74 КК України, призначена засудженій міра покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 року позбавлення волі перевищує санкцію нового закону, а тому таку міру покарання необхідно знизити до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону.

Згідно ч. 1 ст. 309 КК України в редакції Закону 22.11.2018року №2617-VIII передбачено покарання у вигляді штрафу від однієї тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років, отже Законом України №2617-VIII від 22.11.2018 за кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України визначена максимальна межа покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років.

Відповідно до пп. «б» п.1 ч.1ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

При визначенні терміну покарання нового виду, суд виходить з того, що у відповідності до ч.1 ст.72 КК Україну одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, тобто призначене ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 року позбавлення волі відповідає 2 рокам обмеження волі (за редакцією закону» № 2617-VIII від 22.11.2018 року).

Слід зазначити, що ОСОБА_4 не належить до кола осіб, визначених ч.3 ст.61 КК України, до яких не може бути застосовано покарання у виді обмеження волі.

Таким чином, ОСОБА_4 слід вважати засудженою вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 09.01.2020 за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі, в іншій частині вирок залишити без змін.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що подання начальника Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 372, 537 ч.1 п.13, 539 КПК України, ст.ст.5 ч.1, 74 ч.3 КК України, суд

УХВАЛИВ:

Подання начальника Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області ОСОБА_5 про приведення вироку Ленінського районного суду міста Миколаєва від 09.01.2020 відносно ОСОБА_4 у відповідність до вимог закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року №2617-VIII, який набрав чинності 01.07.2020 року - задовольнити.
Вирок Ленінського районного суду міста Миколаєва від 09.01.2020, яким засуджено ОСОБА_4 , привести у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22.11.2018, в частині призначеного покарання за ч.1 ст. 309 КК України та вважати ОСОБА_4 засудженою за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі, в іншій частині вирок Ленінського районного суду міста Миколаєва від 09.01.2020 залишити без змін.

Ухвала може оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1