УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000343, за апеляційною скаргою прокурора Новоодеського відділу Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 на ухвалу Новоодеського районного суду Миколаївської області від 14 травня 2020 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, українця, громадянина України, не працюючого, з неповною середньою освітою, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч.2 ст. 186 КК України

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Миколаєва, українки, громадянки України, не працюючої, з неповною середньою освітою, розлученої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Нова Одеса, Новоодеського району, Миколаївської області, українця, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч.2 ст. 186 КК України

-якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000343 від 22.05.2017р. стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч.2 ст. 186 КК України, ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч.2 ст. 186 КК України, повернуто прокурору.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_9
обвинувачена ОСОБА_7
захисники ОСОБА_10 , ОСОБА_11

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання. Постановити ухвалу, якою обрати відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 186 КК України, повернуто прокурору.
Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» обвинуваченому ОСОБА_6 , продовжено строком на 30 днів, тобто по 12 червня 2020 року включно. Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строком на 30 днів, тобто по 12 червня 2020 року включно.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор вказує, що наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінальних правопорушень, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Зазначає, що під час підготовчого судового засідання захисник обвинуваченого ОСОБА_6 заявив клопотання щодо повернення обвинувального акта прокурору з приводу невідповідності обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону, суперечності обставин, викладених у обвинувальному акті, їх кваліфікації стороною обвинувачення. При цьому, апелянт звертає увагу, що суд першої інстанції при вирішенні питання про повернення прокурору обвинувального акта під час підготовчого судового засідання наперед надав оцінку предмету доказування у кримінальному провадженні, вийшов за межі наданих йому повноважень та припустився оцінки правильності викладу обвинувачення щодо його суті, що є неприпустимим.

Не погоджується прокурор з твердженням суду про те, що при викладенні обставин обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , не було вказано існування у цих осіб попередньої змови щодо відкритого викрадення чужого майна. Пояснює, що наведені в обвинувальному акті фактичні дані щодо обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 дають повне уявлення стосовно дій кожного з обвинувачених, при цьому прокурором конкретно вказано про вчинення дій обвинуваченими щодо відкритого викрадення майна потерпілого із зазначенням про раптово виниклий злочинний умисел останніх спрямований на заволодіння майном ОСОБА_12 .

Крім того, апелянт зауважує, що ухвалою суду першої інстанції частково задоволено клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених, строком на 30 днів, тобто до 12 червня 2020 року, натомість прокурор посилається на наявність ризиків, які на даний час не відпали та продовжують існувати, а тому вважає, що вони дають достатньо підстав вважати, що обрання іншого менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної поведінки обвинувачених щодо виконання ними своїх процесуальних обов`язків.

Вважає, що рішення суду першої інстанції про повернення прокурору обвинувального акта стосовно ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 через його невідповідність вимогам КПК України є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

04.05.2020р. до Новоодеського районного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000343 від 22.05.2017р. за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч.2 ст. 186 КК України.

Ухвалою суду від 14 травня 2020р. обвинувальний акт у кримінальному провадженні кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 186 КК України, повернуто прокурору. Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» обвинуваченому ОСОБА_6 , продовжено строком на 30 днів, тобто по 12 червня 2020 року включно. Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строком на 30 днів, тобто по 12 червня 2020 року включно.
Повертаючи обвинувальний акт суд прийшов до висновку, що викладене в обвинувальному акті обвинувачення щодо кожного з обвинувачених є неконкретним, оскільки не дає змоги визначити ті обставини, з урахуваннями яких дії кожного з обвинувачених кваліфіковано за ч.2 ст. 186 КК України, а також не викладено обставини, за яких прокурором вказується про вчинення відкритого викрадення чужого майна саме за попередньою змовою групою осіб. Крім того, частково задовольняючи клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу обвинуваченим у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, суд врахував те, що обвинувальний акт повернутий прокурору, тому строк тримання під вартою обвинуваченим продовжив строком на 30 днів, тобто до 12 червня 2020 року включно.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку вимог апеляційної скарги, заперечення захисників та обвинуваченої, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Суд першої інстанції, повертаючи обвинувальний акт прокурору, виходив з того, що в обвинувальному акті, на його думку, в порушення вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК чітко не сформульовано фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення містять суттєві суперечності.

Між тим, апеляційний суд не може погодитися із такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до змісту п. 3 ч. 2 ст. 283, ст. 291 КПК України, обвинувальний акт є підсумковим процесуальним документом досудового слідства, за допомогою якого здійснюється функція обвинувачення, та в якому викладається його сутність і підстави, дається юридична оцінка та кваліфікація дій підозрюваного (обвинуваченого), визначаються межі судового розгляду.

Згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, форма вини, мотив, мета і наслідки вчиненого, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Що стосується обвинувального акта, то наведені в ньому фактичні данні в своїй сукупності повинні давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Вичерпний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, визначено ч. 2 ст. 291 КПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Таким чином, у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт перевіряється на відповідність саме вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України.

Зі змісту обвинувального акта щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вбачається, що він містить у собі всі відомості, передбачені ст.291 КПК, в тому числі і виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Посилання суду на те, що орган досудового розслідування в обвинувальному акті нечітко виклав фактичні обставини злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, за яких обвинувачується ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , яке б узгоджувалось із кваліфікацією дій обвинувачених, суперечать вимогам кримінального процесуального закону з огляду на те, що, як зазначалось вище, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими. На даній стадії кримінального провадження суд не наділений повноваженнями надавати оцінку викладеним у обвинувальному акті фактичним обставинам, та ставити питання про іншу кваліфікацію дій обвинуваченого, ніж та яка зазначена в обвинувальному акті. Постановляючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору, суд першої інстанції, фактично вдався до оцінки дій обвинувачених, не провівши судовий розгляд справи та не дослідивши докази.

Відтак, рішення суду першої інстанції про повернення обвинувального акта суперечить вимогам кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим ухвала підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Ураховуючи особливості апеляційного розгляду, передбачені главою 31 КПК України, якими обмежені можливості вирішення питання щодо запобіжного заходу в межах процедури апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції, беручи до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення, з метою попередження ризику переховування ОСОБА_6 та ОСОБА_8 від суду, враховуючи, що їм інкримінуються тяжкі злочини, колегія суддів вважає за необхідне продовжити ОСОБА_6 та ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 19 вересня 2020 року.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Новоодеського відділу Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Новоодеського районного суду Миколаївської області від 14 травня 2020 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000343 від 22.05.2017р. стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч.2 ст. 186 КК України, ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч.2 ст. 186 КК України, повернуто прокурору - скасувати.

Призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , продовжити строк тримання під вартою до 19 вересня 2020 року включно.

Обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , продовжити строк тримання під вартою до 19 вересня 2020 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити для виконання начальнику державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор».

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді