Справа №: 398/1295/20
провадження №: 1-кп/398/135/21
ВИРОК
Іменем України

"19" січня 2021 р. Олександрійський міськрайонний суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрія кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000734 від 08 квітня 2020 року, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка Донецької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 24.04.2003 року Микитівським районним судом м. Горлівка Донецької області за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

- 04.03.2005 року Центрально-міським районним судом м. Горлівка Донецької області за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців. Постановою Апеляційного суду Донецької області від 08.11.2015 року вирок змінено та призначено за ч. 3 ст. 187 КК України покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 років;

- 10.06.2005 року Микитівським районним судом м. Горлівка Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 187, ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців. Постановою Апеляційного суду Донецької області від 22.11.2007 року вирок скасовано та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 1 місяць. Звільнився 22.07.2008 року умовно-достроково з невідбутим строком покарання 1 рік 3 місяця 26 днів;

- 14.04.2011 року Микитівським районним судом м. Горлівка Донецької області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки;

07.06.2011 року Центрально-міським районним судом м. Горлівка Донецької області за ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 років 1 місяць, з конфіскацією майна;

- 20.08.2013 року Калінінським районним судом м. Горлівка Донецької області за ст. 391 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 71 КК України приєднано не відбуте покарання за вироком Центрально-міського районного суду м. Горлівка Донецької області від 07.06.2011 року, яким було засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна, остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 8 місяців позбавлення волі. Звільнився 25.02.2016 року по відбуттю строку покарання;

- 06 липня 2018 року Олександрійським міськрайонний судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 6 місяців арешту. Звільнився 27 лютого 2019 року по відбуттю строку покарання;

- 09 вересня 2019 року Олександрійським міськрайонний судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово судимим, маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення не став та повторно вчинив нове кримінальне правопорушення за наступних обставин.

06 квітня 2020 року близько 20 години 00 хвилин, ОСОБА_6 перебував неподалік від ринку «Айсберг», а саме: біля вагончику, розташованого біля будинку №39 по вулиці Козацькій в м. Олександрія Кіровоградської області. Діючи умисно та повторно, з корисливих спонукань, маючи на меті незаконне заволодіння чужим майном, не приховуючи свого наміру, ОСОБА_6 завдав умисний удар в голову потерпілого ОСОБА_10 , який рухався на велосипеді, та від удару останній впав на землю. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 відкрито заволодів належними потерпілому ОСОБА_10 мобільним телефоном марки «НТС» сірого кольору, грошовими коштами у сумі 400,00 грн., пенсійним посвідченням та банківською карткою «Ощадбанк», які знаходились в кишенях куртки потерпілого, а також машинкою для стрижки, яка знаходилась в пакеті. Заволодівши вказаним майном, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим розпорядився на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 спочатку свою вину не визнав. Після дослідження доказів судом, повідомив, що свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин, зазначених в обвинувальному акті, визнає в повному обсязі. Більш детальні пояснення відмовився надавати на підставі ст. 63 Конституції України. Зазначив, що щиро розкаюється у вчиненому та просив суд суворо його не карати.

В судових дебатах обвинувачений повідомив, що свою вину не визнає, оскільки справу щодо нього сфальсифіковано.

Незважаючи на невизнання вини, вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочині підтверджується дослідженими і перевіреними судом доказами, що містяться в наступних джерелах:

Показаннях допитаного судом потерпілого ОСОБА_10 , який в судовому засіданні пояснив, що 06 квітня 2020 року в період часу з 19 год. 30 хв. до 20 год. 00 хв. він перебував у магазині «Оптовичок», розташованому у п`ятиповерховому будинку поряд з ринком «Айсберг», куди приїхав за покупками на власному велосипеді. В магазині він побачив ОСОБА_6 , якого раніше вже зустрічав разом зі своїм знайомим за місяць до події. Він скупився та поїхав на велосипеді в напрямку ринка «Айсберг» до вулиці 6-го Грудня. Здійснивши поворот за вагончик біля ринку «Айсберг» (в якому зробили туалет), він відчув удар з лівої сторони по голові. Чим його вдарили він не бачив. Він упав на землю і побачив ОСОБА_6 , який рився в кишенях його куртки, звідки витягнув грошові кошти в сумі близько 400,00 грн., мобільний телефон, пенсійне посвідчення та банківську карту «Ощадбанк» на його ім`я, а також забрав пакет з покупкам, в якому була машинка для стрижки. Після падіння він свідомості не втрачав, але опору ОСОБА_6 не чинив. Він відійшов від удару і пішов до відділу поліції, де повідомив про злочин. Від медичного обстеження він відмовився, оскільки не мав коштів на лікування. Вдома в нього записаний номер ІМЕІ від телефону, який він пізніше повідомив поліції. Мобільний телефон йому повернуто. Просить призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду.

Показаннях допитаної судом свідка ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні пояснила, що знає обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки перебуває з ним у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу близько 3-4 років. У квітні 2020 року ОСОБА_6 дав їй мобільний телефон, марку якого вона не пам`ятає. Коли ОСОБА_6 передавав їй телефон, то повідомив, що купив телефон у знайомого. ОСОБА_6 попросив закласти цей телефон в ломбард, що вона і зробила та отримала у ломбарді за телефон грошові кошти в розмірі 300,00 грн., які віддала ОСОБА_6 . Через декілька днів їй зателефонували працівники поліції та повідомили, що ОСОБА_6 знаходиться у них, оскільки він начебто викрав мобільний телефон. Вона разом з працівниками поліції поїхала до ломбарду, де заплатила кошти та їй повернули мобільний телефон, який вона віддала працівникам поліції.

Фактичними даними, що містяться у наступних джерелах доказів:

- протоколі огляду місця події від 07 квітня 2020 року з фототаблицями, відповідно до якого оглянуто ділянку місцевості, яка розташована на відстані 10 м від будинку, за адресою: АДРЕСА_3 , де виявлена прохідна ділянка шириною 6 м від будинку до вагончику. Далі оглянуто вагончик довжиною 25 м. Від вагончика в напрямку проспекту Соборному, на відстані 100 м, знаходиться вхід до ринку «Айсберг» (т. 1 а. с. 93 95);

- протоколі огляду місця події від 08 квітня 2020 року з відеозаписом зазначеного огляду місця події, переглянутому в судовому засіданні, відповідно до якого оглянуто територію зупинки, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 . На лавці зупинки виявлено мобільний телефон марки «НТС», сірого кольору, який добровільно видала ОСОБА_11 . Зазначений телефон в ході огляду місця події було вилучено (т. 1 а. с. 98, 99, 101);

- протоколі огляду предметів від 08 квітня 2020 року з фототаблицею, відповідно до якого оглянуто мобільний телефон «НТС», сірого кольору, який був вилучений під час проведення огляду місця події від 08 квітня 2020 року, за адресою: АДРЕСА_4 . При огляді мобільного телефону встановлено, що корпус пластиковий, на передній частині розташований екран, на якому три сенсорні клавіші, а також кнопки з пояснювальними написами. На задній частині наявна пластикова кришка сірого кольору, на якій у верхній частині наявний динамік та камера, а також надпис «НТС», ІМЕІ: НОМЕР_1 (т. 1 а. с. 102 104);

- довідці директора підрозділу ПТ «Ломбард «Легкі гроші» Котов і Хольченков» від 13 квітня 2020 року, вих. №0120, щодо підтвердження факту надання фінансової позики 07 квітня 2020 року в сумі 300,00 грн. ОСОБА_11 під заставу мобільного телефону марки «НТС» (т. 1 а. с. 107);

- протоколі проведення слідчого експерименту від 13 квітня 2020 року та відеозаписі зазначеного слідчого експерименту, переглянутому в судовому засіданні, в ході якого свідок ОСОБА_11 , перебуваючи біля ПТ «Ломбард «Легкі гроші» Котов і Хольченков» пояснила та показала, що 07 квітня 2020 року близько 16 год. Калюжний Денис попросив її здати до ломбарду мобільний телефон марки «НТС», сірого кольору, після чого вона здала зазначений телефон в ломбард, за що отримала 300,00 грн. (т. 1 а. с. 108 112, 114);

- протоколі проведення слідчого експерименту від 13 квітня 2020 року та відеозаписі зазначеного слідчого експерименту, переглянутому в судовому засіданні, в ході якого потерпілий ОСОБА_10 , перебуваючи біля ринку «Айсберг» в м. Олександрії Кіровоградської області, показав та пояснив, що 06 квітня 2020 року о 20 год. 00 хв. рухався на велосипеді поряд з вагончиком неподалік від будинку №39 по вул. Червоного Козацтва в м. Олександрія Кіровоградської області, де отримав удар в область голови, внаслідок чого впав на землю. Далі бачив, як невідомий йому раніше чоловік відкрито заволодів його пакетом, в якому були наступні речі: машинка для стрижки, навушники, гаманець з грошовими коштами в сумі 400,00 грн., пенсійне посвідчення, картка «Ощадбанк» на його ім`я, мобільний телефон марки «НТС» (т. 1 а. с. 115 119, 121);

- протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 квітня 2020 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_11 , на фотознімку під №3 впізнала особу, яка 07 квітня 2020 року близько 16 год. попросила її здати до ломбарду мобільний телефон «НТС», сірого кольору. Відповідно до довідки до протоколу впізнання на фотознімку №3 зображений ОСОБА_6 (т. 1 а. с. 122 124);

- протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14 квітня 2020 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_10 , на фотознімку під №2 впізнав особу, яка 06 квітня 2020 року близько 20 год. 00 год. відкрито заволоділа його майном. Відповідно до довідки до протоколу впізнання на фотознімку №2 зображений ОСОБА_6 (т. 1 а. с. 125 127);

- протоколі пред`явлення речей для впізнання від 13 квітня 2020 року з фототаблицею, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_10 на фотознімку під №2 впізнав власний мобільний телефон марки «НТС», сірого кольору (т. 1 а. с. 128 131);

- висновку експерта №274 від 13 квітня 2020 року, відповідно до якого ринкова вартість станом цін на 06 квітня 2020 року не представленого на експертизу мобільного телефону «НТС One S (PJ 40110)» 1/16 ГБ, сірого кольору, у технічно справному стані, без пошкоджень, без зарядного пристрою, може складати 750,00 грн. (т. 1 а. с. 138 142);

- протоколі проведення слідчого експерименту від 19 квітня 2020 року та відеозаписі зазначеного слідчого експерименту, переглянутому в судовому засіданні, в ході якого обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи біля ринку «Айсберг» в м. Олександрії Кіровоградської області, показав та пояснив, що 06 квітня 2020 року близько 18 год. 00 хв. побачив потерпілого та пішов за ним. Штовхнув потерпілого, після чого останній впав з велосипеда. Він взяв з багажника велосипеда рюкзак і пішов в сторону вул. Пролетарська. Потім подивився, що в портфелі, взяв звідти мобільний телефон, а інші речі викинув. Наступного дня на його прохання ОСОБА_11 здала телефон до ломбарду, а гроші відала йому (т. 1 а. с. 162 167, 169).

Крім того, судом досліджено витяги з ЄРДР (т. 1 а. с. 89 92), заяву ОСОБА_12 про добровільну видачу мобільного телефону «НТС» (т. 1 а. с. 97), запит слідчого щодо надання інформації про надання фінансової позики під заставу мобільного телефону «НТС» (т. 1 а. с. 106), постанови про визнання речовими доказами (т. 1 а. с. 100, 105, 113, 120, 132, 168), розписку потерпілого про отримання на зберігання речового доказу (т. 1 а. с. 133), постанову про призначення судової товарознавчої експертизи (т. 1 а. с. 134), повідомлення про підозру (т. 1 а. с. 143 148), заяву ОСОБА_6 про відмову від захисника та постанову про прийняття заяви про відмову від участі захисника у кримінальному провадженні (т. 1 а. с. 149, 150), а також докази наявності та розмір процесуальних витрат (т. 1 а. с. 137), які серед іншого підтверджують достовірність, можливість використання та допустимість інших досліджених судом доказів.

Стороною захисту заявлено клопотання про визнання недопустимими доказами заяви ОСОБА_12 про добровільну видачу мобільного телефону «НТС» (т. 1 а. с. 97), запиту слідчого щодо надання інформації про надання фінансової позики під заставу мобільного телефону «НТС» (т. 1 а. с. 106), протоколу огляду місця події від 08 квітня 2020 року (т. 1 а. с. 98, 99, 101) та протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 квітня 2020 року (т. 1 а. с. 122 124).

Згідно з ст. 8 7 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Статтею 84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 228 КПК України за необхідності впізнання може провадитися за фотознімками, матеріалами відеозапису з додержанням вимог, зазначених у частинах першій і другій цієї статті. Проведення впізнання за фотознімками, матеріалами відеозапису виключає можливість у подальшому пред`явленні особи для впізнання. Фотознімок з особою, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими фотознімками, яких повинно бути не менше трьох. Фотознімки, що пред`являються, не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення. Особи на інших фотознімках повинні бути тієї ж статі і не повинні мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню.

За змістом ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Для участі в огляді може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, законний представник та інші учасники кримінального провадження. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в огляді може запросити спеціалістів. При проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. При огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження.

Оскільки, ч. 2 ст. 93 КПК України передбачено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів, в тому числі, шляхом витребування та отримання від підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, та за своїм змістом заява ОСОБА_12 про добровільну видачу мобільного телефону «НТС», а також запит слідчого щодо надання інформації про надання фінансової позики під заставу мобільного телефону «НТС» (т. 1 а. с. 106) відповідають вимогам КПК України, то відсутні підстави для визнання зазначених заяви та запиту недопустимими доказами.

Крім того, зі змісту протоколу огляду місця події від 08 квітня 2020 року (т. 1 а. с. 98, 99, 101) та протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 квітня 2020 року (т. 1 а. с. 122 124) вбачається, що як слідчі дії, так і протоколи, складені за результатами зазначених слідчих дій, відповідають вимогам КПК України, а тому відсутні підстави для визнання зазначених протоколів недопустимими доказами.

З урахуванням викладеного, зазначені вище докази, досліджені в судовому засіданні, суд визнає належними, допустимими, достовірними, так як вони отримані у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку, в матеріалах кримінального провадження відсутні об`єктивні дані які б свідчили, що ці докази здобуті з істотним порушенням прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження (частина 3 зазначеної статті КПК України).

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06 листопада 2009 року №10 під насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого при грабежі, слід розуміти умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я або незначної втрати працездатності, а також вчинення інших насильницьких дій (завдання удару, побоїв, незаконне позбавлення волі) за умови, що вони не були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння.

В той же час, в ході судового розгляду встановлено, що під час досудового розслідування освідування потерпілого ОСОБА_10 не проводились, так само як не було призначено та проведено експертизу для встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень, отриманих потерпілим ОСОБА_10 .

За таких обставин, суд позбавлений можливості встановити, що насильницькі дії обвинуваченого ОСОБА_6 , які полягали у завданні удару в голову потерпілому ОСОБА_10 , заподіяли останньому легке тілесне ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я або незначної втрати працездатності, чи вони не були небезпечними для життя чи здоров`я потерпілого в момент заподіяння.

За таких обставин суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду стороною обвинувачення не доведено наявність такої кваліфікуючої ознаки як грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Отже, оцінюючи у сукупності всі досліджені докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про те, що зібраними у кримінальному провадженні доказами підтверджується вина обвинуваченого у вчинені відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Згідно із ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 12 КК України вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення є тяжким злочином.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого встановлено, що він неодружений, офіційно не працює, малолітніх чи неповнолітній дітей на утриманні не має, за місцем проживання скарг та заяв щодо нього не надходило, на диспансерному обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення умисних, корисливих злочинів, вчинив злочин в період іспитового строку.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно з ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Суд не погоджується із наявністю такої пом`якшуючої обставини як щире каяття, про що зазначено в обвинувальному акті, оскільки щирим каяття вважається тоді, коли воно ґрунтується на визнанні особою своєї вини в скоєнні злочину, який їй інкримінується, виявленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалася. В той же час, обвинувачений свою вину не визнав, а тому суд не вбачає підстав для визнання щирого каяття обставиною, що пом`якшує покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, згідно з ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Підстав для застосування ст. 69 КК України до обвинуваченого судом не встановлено.

З урахуванням тяжкості скоєного обвинуваченим, відношення обвинуваченого до скоєного, даних про його особу, який не одружений, не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, не працює та суспільно-корисною працею не займається, раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, на шлях виправлення не став, маючи не зняту та не погашену судимість у встановленому законом порядку, вчинив новий злочин проти власності в період іспитового строку, що свідчить про ігнорування обвинуваченим принципу мирного володіння майном, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, суд приходить до висновку, що обвинувачений, як особа представляє суспільну небезпеку, та як наслідок виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, а тому суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання пов`язане з позбавленням волі, оскільки саме таке покарання на думку суду, з урахуванням положень ч. 2 ст. 50 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також відповідатиме цілям покарання.

Вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 вересня 2019 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

В абз. 4 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що частиною 2 статті 75 КК передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

За таких обставин, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 78 КК України, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 71 КК України та до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Ухвалою слідчого судді від 24 квітня 2020 року обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який обчислюється з 24 квітня 2020 року. В подальшому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого неодноразово було продовжено, востаннє до 24 січня 2021 року.

Для забезпечення виконання вироку в частині призначеного обвинуваченому покарання, яке слід відбувати в місцях позбавлення волі, та з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, пов`язаних з виконанням вироку, суд вважає за необхідне залишити обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до часу вступу вироку в законну силу.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 .

Питання щодо речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 вересня 2019 року у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін тримання під вартою.

Строк відбування покарання рахувати з 19 січня 2021 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк покарання за цим вироком строк попереднього ув`язнення з дня фактичного затримання, тобто з 24 квітня 2020 року, по день набрання вироком законної сили із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні №0000734 від 08 квітня 2020 року в розмірі 653 (шістсот п`ятдесят три) гривні 80 копійок.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «НТС», сірого кольору, переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_10 залишити останньому;

- два диски DVD-R 4.7 GB/120 min. та два диски DVD-R Nanotex 16X 4.7 Gb 120 min, які знаходяться в матеріалах судового провадження зберігати в матеріалах судового провадження.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1