Ухвала
іменем України

26 листопада 2020 року
м. Київ

справа № 385/175/13-к
провадження № 51-5671ск20

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 6 лютого 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 25 квітня 2013 року щодо нього.
Встановлені обставини
23 жовтня 2020 року засуджений звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на зазначені судові рішення в якій, крім іншого, порушує питання про поновлення пропущеного строку на їх оскарження.
Суть питання
Засуджений зазначає, що пропустив строк на касаційне оскарження з поважних причин, оскільки до подання касаційної скарги мав необхідність ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, що зайняло значний час. Наведені обставини, на думку засудженого, перешкодили йому подати касаційну скаргу протягом встановленого законом строку.
На підставі цього просить поновити пропущений строк на касаційне оскарження вищенаведених рішень місцевого та апеляційного судів.
Мотиви Верховного Суду
Відповідно до ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
З положень ч. 1 ст. 116 КПК вбачається, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою, якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.
Частиною 1 ст. 117 КПК встановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові

від 20 квітня 2017 року № 5-440кс(15)16, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності; див. рішення у справі від 3 квітня 2008 року «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41

та рішення від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» (Ustimenko

v. Ukraine), заява № 32053/13, п. 47).
Засуджений не надав касаційному суду доказів та не навів у касаційній скарзі обґрунтування на підтвердження своїх доводів стосовно перешкод чи труднощів, які би завадили йому звернутися до суду касаційної інстанції зі скаргою протягом встановленого ч. 2 ст. 426 КПК тримісячного строку.
Посилання ОСОБА_4 на те, що для подачі касаційної скарги в нього була необхідність в ознайомленні з матеріалами кримінального провадження, яке зайняло багато часу є формальним. Засуджений не довів перед касаційним судом того факту, що йому знадобилося понад сім років для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження і протягом вказаного часу існували суттєві перешкоди чи труднощі, які унеможливили його звернення до суду касаційної інстанції зі скаргою, яка відповідно до змісту її та оскаржуваної ухвали апеляційного суду аналогічна доводам, наведеним в апеляційних скаргах ОСОБА_4 і його захисника.
На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для поновлення ОСОБА_4 строку на оскарження вироку Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 6 лютого 2013 року та ухвали Апеляційного суду Кіровоградської області від 25 квітня 2013 року щодо нього відсутні.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи

не знайшов підстав для його поновлення.
Оскільки засуджений звернувся до суду касаційної інстанції поза межами строку, визначеного ч. 2 ст. 426 КПК, а зі змісту касаційної скарги касаційний суд не знайшов підстав для поновлення цього строку, касаційна скарга підлягає поверненню відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 цього Кодексу.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 у поновленні строку на касаційне оскарження вироку Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 6 лютого

2013 року та ухвали Апеляційного суду Кіровоградської області від 25 квітня

2013 року щодо нього і повернути касаційну скаргу заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3