Кримінальне провадження № 703/3388/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сміли кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002209 від 14 грудня 2018 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, раніше судимого:

- 12 лютого 2020 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працюючого, з повною загальною середньою освітою, раніше судимого:

- 29 травня 2020 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки.

- за ч. 3 ст.185 КК України, -

встановив:

ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_7 13 грудня 2018 року в період часу з 06 години 30 хвилин по 17 годину 30 хвилин умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, шляхом віджиму металопластикового вікна проникли до будинковолодіння АДРЕСА_3 , звідки вчинили крадіжку золотого ланцюжка 585 проби вагою 6 грам, ринкова вартість 1 граму якого відповідно до висновку експерта № 8/264 від 03 травня 2019 року могла становити 638 гривень 07 копійок, загальною вартістю 3828 гривень 42 копійки; срібних сережок 925 проби вагою 4 грами, срібної каблучки 925 проби вагою 6 грам, срібного ланцюжка 925 проби вагою 8 грам, срібного кулону 925 проби вагою 3 грами, ринкова вартість 1 граму якого могла становити 11 гривень 39 копійок, загальною вартістю 239 гривень 19 копійок; телевізора LG 35LG7000-ZA, ринкова вартість якого могла становити 3733 гривні 33 копійки; телевізора PHILIPS 32РP100/88 ринкова вартість якого могла становити 4433 гривні 33 копійки, після чого з місця вчинення злочину з викраденим зникли, чим спричинили потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 12234 гривні 27 копійок.

Під час роз`яснення обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суті пред`явленого їм обвинувачення, судом встановлено, що останнім зрозуміле викладене в обвинувальному акті обвинувачення, в якому вони визнали себе винними у повному обсязі, щиро розкаялися та просили їх суворо не карати.

Крім того, обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 цивільний позов заявлений потерпілим ОСОБА_8 визнали у повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні заявлений цивільний позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити, міру покарання обвинуваченим просив обрати на розсуд суду.

Визначаючи обсяг доказів, що підлягають дослідженню, та порядок їх дослідження, під час проведення судового засідання прокурор, в зв`язку з визнанням обвинуваченими своєї вини та не оспорюванням обставин, які викладені в обвинувальному акті, звернулася з клопотанням, з яким погодилися обвинувачені та потерпілий, про дослідження доказів у порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Під час судового розгляду встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин, які викладені в обвинувальному акті, обвинуваченими такі обставини визнаються та не оспорюються, при цьому добровільність їх позиції не викликає сумнівів, роз`яснено обмеження права на оскарження в апеляційному порядку обставин, які ніким не оспорювались під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, на що учасники судового провадження погодилися, в зв`язку з чим, у відповідності до ч. 3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, обмежившись лише дослідженням письмових доказів, які характеризують особи обвинувачених.

Як на досудовому розслідуванні, так і під час судового розгляду обвинувачені винуватими себе визнали повністю і підтвердили обставини вказані вище щодо часу, місця, мети та способу вчинення ними кримінального правопорушення, не оспорювали їх, щиро розкаялися та просили суворо їх не карати

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вина обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Інші докази суду для дослідження не надавались, хоча суд роз`яснив учасникам розгляду справи вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України. Учасники судового розгляду не оспорювали фактичних обставин справи.

Аналізуючи та оцінюючи покази обвинувачених, суд вважає доведеним обвинувачення та правову кваліфікацію вчиненого ними кримінального правопорушення.

Дії обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ч. 1 ст.65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , відповідно до положень ст. 66 КК України, суд враховує їх щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд приймає до уваги характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, класифікується як тяжкий злочин, обставини вчинення злочину, а саме те, що кримінальне правопорушення не потягло за собою тяжких наслідків, відношення обвинуваченого до скоєного, який вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав у повному обсязі; особу ОСОБА_6 , який хоча раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак на момент вчинення даного злочину не знятої та не погашеної судимості не мав, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у психіатра та нарколога не перебував, відсутність на його утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків; враховує наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують його покарання, відтак приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливе при призначенні покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у межах, установлених у санкції ч. 3 ст. 185 КК України, а саме у виді позбавлення волі. Разом з тим, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_6 може бути виправлений без ізоляції від суспільства, але в умовах нагляду за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, саме таке покарання, на думку суду, буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, що відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який хоча раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак на момент вчинення даного злочину не знятої та не погашеної судимості не мав, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у психіатра та нарколога не перебував, відсутність на його утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків; враховує наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують його покарання, відтак приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливе при призначенні покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у межах, установлених у санкції ч. 3 ст. 185 КК України, а саме у виді позбавлення волі. Разом з тим, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_9 може бути виправлений без ізоляції від суспільства, але в умовах нагляду за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, саме таке покарання, на думку суду, буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.

Згідно ч.4 ст.70 КК України, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

Щодо заявленого потерпілим цивільного позову про стягнення матеріальної та моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.

Відповідно до ч.1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Частиною другою ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи, або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В пред`явленому потерпілим цивільному позові останній просить солідарно стягнути з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заподіяні матеріальні збитки в загальному розмірі 15779 гривень 72 копійки. Відповідно до заявлених позовних вимог матеріальні збитки складаються із матеріальних витрат на відновлення чотирьох свідоцтв про народження в розмірі 438 гривень, витрат на відновлення двох дипломів про вищу освіту в розмірі 260 гривень, витрат на проїзд до м. Одеси, пов`язаних із відновленням дипломів про вищу освіту в розмірі 1135 гривень 78 копійок, витрат на заміну металопластикового вікна в розмірі 2445 гривень, виготовлення дублікату ключа до автомобіля в розмірі 1300 гривень, вартості мобільного телефону iPhon 4s в розмірі 900 гривень, вартості мобільного телефону Samsung в розмірі 400 гривень, вартості царської монети 1870 року в розмірі 150 гривень, вартості жіночого годинника «Луч» в розмірі 250 гривень, а також вартості золотого ланцюжка 585 проби вагою 6 грам в розмірі 3828 гривень 42 копійки, ювелірних прикрас вироблених із срібла 925 проби загальною вагою 21 грам вартістю 239 гривень 19 копійок та телевізора PHILIPS 32РP100/88, вартістю 4433 гривні 33 копійки.

Відповідно до висновку експерта № 8/264 від 03 травня 2019 року ринкова вартість одного граму срібла 925 проби станом на 13 грудня 2018 року, могла становити 11 гривень 39 копійок, ринкова вартість одного граму золота 585 проби станом на 13 грудня 2018 року, могла становити 638 гривень 07 копійок, ринкова вартість телевізора LG 35LG7000-ZA станом на 13 грудня 2018 року, могла становити 3733 гривні 33 копійки; ринкова вартість телевізора PHILIPS 32РP100/88 станом на 13 грудня 2018 року, могла становити 4433 гривні 33 копійки.

Таким чином, загальна ринкова вартість викраденого майна, а саме золотого ланцюжка 585 проби вагою 6 грам, срібних сережок 925 проби вагою 4 грами, срібної каблучки 925 проби вагою 6 грам, срібного ланцюжка 925 проби вагою 8 грам, срібного кулону 925 проби вагою 3 грами, телевізора LG 35LG7000-ZA та телевізора PHILIPS 32РP100/88, на момент скоєння злочину складає 12234 гривні 27 копійок.

Згідно власноручно написаної розписки потерпілого ОСОБА_8 , останньому частково повернуто викрадене майно на відповідальне зберігання до розгляду справи по суті, а саме телевізор марки LG 35LG7000-ZA.

Відтак, цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 , про відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням майнової шкоди заявлений в сумі 15779 гривень 72 копійки, з врахуванням встановлення вини обвинувачених та розміру встановлених судом матеріальних збитків, заподіяних протиправними діями обвинувачених, підлягає до часткового задоволення в розмірі встановленої ринкової вартості фактично викраденого та не повернутого майна в сумі 8500 гривень 94 копійки.

Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_8 про стягнення з обвинувачених матеріальних витрат на відновлення чотирьох свідоцтв про народження в розмірі 438 гривень, витрат на відновлення двох дипломів про вищу освіту в розмірі 260 гривень, витрат на проїзд до м. Одеси, пов`язаних із відновленням дипломів про вищу освіту в розмірі 1135 гривень 78 копійок, витрат на заміну метало пластикового вікна в розмірі 2445 гривень, витрат на виготовлення дублікату ключа до автомобіля в розмірі 1300 гривень, вартості мобільного телефону iPhon 4s в розмірі 900 гривень, вартості мобільного телефону Samsung в розмірі 400 гривень, вартості царської монети 1870 року в розмірі 150 гривень, вартості жіночого годинника «Луч» в розмірі 250 гривень до задоволення не підлягають, оскільки зазначені витрати не є предметом розгляду даного кримінального провадження та матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження понесення потерпілим вказаних матеріальних збитків.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 , про відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням моральної шкоди в сумі 25000 гривень підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому, моральна шкода, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При вирішенні питання про задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди, суд враховує характер протиправних дій обвинувачених як цивільних відповідачів по відношенню до потерпілого як цивільного позивача, які є кримінально караними, ступінь вини відповідачів, глибину душевних страждань позивача, внаслідок вчиненого кримінального правопорушення.

Що ж до розміру цієї шкоди, то з урахуванням ступеня вини обвинувачених, які проти задоволення цивільного позову не заперечували, обставин вчинення кримінального правопорушення, враховуючи характер і тривалість страждань потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, суд вважає, що 25000 гривень, є достатньою компенсацією для відшкодування заподіяної йому моральної шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З врахуванням норми ч. 2 ст. 124 КПК України, з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 солідарно на користь держави підлягають стягненню витрати на залучення експерта при проведенні судово-товарознавчої експертизи у розмірі 628 гривень 04 копійки та витрати на залучення експерта при проведенні судово-трасологічної експертизи у розмірі 942 гривні 06 копійок, а всього 1570 гривень 10 копійок.

Запобіжний захід ОСОБА_6 ОСОБА_7 під час проведення досудового розслідування та судового розгляду не обирався.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.65, 66, 67, 70, 75, 76, ч.3 ст. 185 КК України, ст.ст.100, 124, 129, 369-371, 374, 376 КПК України, ст.ст. 23, 1167, 1192 ЦК України,-

засудив:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, з урахуванням вироку Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 лютого 2020 року, остаточно визначити ОСОБА_6 покарання строком 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку терміном в 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, з урахуванням вироку Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 травня 2020 року, остаточно визначити ОСОБА_7 покарання строком 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку терміном в 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути солідарно із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 , в рахунок відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням майнової шкоди в сумі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 94 (дев`яносто чотири) копійки та в рахунок відшкодування моральної шкоди 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень, а всього 33500 (тридцять три тисячі п`ятсот) гривень 94 (дев`яносто чотири) копійки.

Стягнути солідарно із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експертів в розмірі 1570 (одна тисяча п`ятсот сімдесят) гривень 10 (десять) копійок.

Речові докази: паперовий конверт, в якому знаходяться сліди низу взуття, переданий до камери зберігання речових доказів Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області знищити;

- телевізор LG 35LG7000-ZA - залишити потерпілому ОСОБА_8 , звільнивши його від зобов`язань по зберігальній розписці.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, з підстав не пов`язаних із запереченням обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Головуючий: ОСОБА_1