Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1154/20
Провадження № 1-кп/553/213/2020
У Х В А Л А
Іменем України
06.08.2020м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
захисника: ОСОБА_5 ,
потерпілої: ОСОБА_6 ,
розглянувши матеріали кримінального провадження за №0000172 від 24.04.2020 року відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.118 КК України,-
в с т а н о в и в :
19.06.2020 року на адресу Ленінського районного суду м.Полтава надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000172 від 24.04.2020 року відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.118 КК України.
23.06.2020 року в підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Ухвалою від 23.06.2020 року, клопотання прокурора задоволено, обрано відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби строком на 60 днів та звільнено обвинуваченого з-під варти в залі суду.

06.08.2020 року в підготовчому судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 подала клопотання про повернення обвинувального акту прокурору та залучення близьких родичів померлого ОСОБА_7 потерпілими, а саме матір померлого - ОСОБА_8 та доньку померлого - ОСОБА_9 .

Потерпіла ОСОБА_6 в обґрунтування свого клопотання зазначила, що слідчий ОСОБА_10 умисно не повідомив близьких родичів померлого ОСОБА_7 , а саме матір та доньку про смерть їх сина та батька, які дізналися про смерть тільки під час підготовчого судового засідання. Вона особисто на допитах у слідчого наполягала на визнанні потерпілими саме матері та доньки померлого ОСОБА_7 , оскільки вона проживала тимчасово в квартирі ОСОБА_7 , як його знайома, тому морально, фізично та матеріально від вбивства ОСОБА_7 , постраждали тільки його мати та донька. Також вважає, що шість ударів ножем не відповідають кваліфікації за ст.118 КК України. Крім того зазначила про інші обставини, що, на її думку, вказують на зловживання слідчим під час досудового розслідування (а.с.57-60).

06.08.2020 року в підготовчому судовому засіданні отримані заяви ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які зазначили, що про смерть свого сина та батька дізнались тільки після направлення кримінального провадження до суду (а.с.62-63). Разом з заявами суду також було надано свідоцтво про народження померлого ОСОБА_7 , в якому зазначені як мати ОСОБА_8 та як батько ОСОБА_11 (а.с.61).

Заявниці особисто у судове засідання не з`явились та не надали саме у судовому засіданні пояснень щодо своїх заяв, перевірити їх достовірність суд не мав можливості, оскільки відсутні повні особисті дані заявниць, (крім копії свідоцтва про народження померлого), зокрема копії паспортів або інших документів.

Прокурор у судовому засіданні заперечував щодо повернення обвинувального акту.
Захисник обвинуваченого та обвинувачений заперечували щодо повернення обвинувального акту.
Заслухавши клопотання потерпілої, думку прокурора, захисника обвинуваченого, обвинуваченого, дослідивши обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
Судом встановлено, що в обвинувальному акті по кримінальному провадженню внесеному в ЄРДР за №0000172 від 24.04.2020 року та реєстрі матеріалів досудового розслідування, відсутні будь-які відомості щодо потерпілих ОСОБА_8 матері померлого та ОСОБА_9 доньки померлого.

Крім того в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні будь-які відомості щодо свідків на прізвища ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Слід зазначити, що Конституція України визначила, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст.3). Крім того, у ст.27 Основного Закону держави гарантується невід`ємне право людини на життя і захист цього права є обов`язком держави. Такі положення Конституції України зумовлені нормами міжнародного права, зокрема в ч.1 ст.2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950р.) зазначено: «Право кожного на життя охороняється законом». Аналогічна норма міститься і в ч.1 ст.б Міжнародного пакту про громадянські і політичні права (1966р.) - «Право на життя є невід`ємне право кожної людини. Це право охороняється законом».

Отже, злочини проти життя і здоров`я становлять велику суспільну небезпеку. Вони позбавляють потерпілого найбільш цінних благ, стають трагедією для рідних і близьких людей, наслідки безповоротні, а заподіяну шкоду практично неможливо відшкодувати.

Відповідно до ст.93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання речей, документів, відомостей та інше.

З цього приводу виникають сумніви у всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оскільки слідчим навіть не з`ясовано коло близьких та рідних померлого. Відсутні повні відомості щодо потерпілих та/або свідків вчиненого кримінального правопорушення, характеризуючі матеріали на які могли б вказати близькі родичі, моральна та матеріальна шкода.

Внаслідок вищенаведеного, ставиться під сумнів і кваліфікація за ст.118 КК України, умисне вбивство, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони. Як зазначено в обвинувальному акті, обвинувачений ОСОБА_4 умисно завдав ОСОБА_7 не менше шести ударів ножем у ділянку грудної клітки, шиї та лівої кисті, внаслідок яких той помер на місці події. При цьому ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того в обвинувальному акті є посилання на висновок судово-медичної експертизи № 525-а від 25.05.2020 року щодо виявлених тілесних ушкоджень: «сліпе проникаюче поранення грудної клітки з ушкодженням м`яких тканин, хрящової частини 7-го ребра, серцевої сорочки серця»; «колото-різана рана грудної клітки, різані рани шиї та лівої кисті»; «садна подряпини шиї, лівої кисті, поперекової ділянки»; «забійна рани голови, сінці обличчя, правої кисті, тулуба, крововилив у м`які покрови голови в лобній ділянці, крововилив у м`які тканини та глибокі м`язи спини в проекції лівої лопатки».

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, про повернення обвинувального акту прокурору, виходячи з того, що він не відповідає вимогам КПК України, що унеможливлює призначення справи до судового розгляду і передбачає повернення справи прокурору для усунення вказаних порушень та вимог КПК України.
Керуючись ст. ст. 31, 291, 293, 314 КПК України, суд
у х в а л и в :
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0000172 від 24.04.2020 року відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.118 КК України, - повернути прокурору.
На ухвалу може бути подано апеляцію протягом семи діб з моменту її проголошення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1