В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції з Ленінським районним судом м. Кіровограда, кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР 22.02.2018 року за № 0000059, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у с. Анікєєво Маловисківського району Кіровоградської області, має середню освіту, працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 425 КК України,

У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом у військовому званні матрос та проходячи її у період з 03.11.2017 по 27.04.2018 на посаді начальника пункту заправки пальним військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , являючись військовою службовою особою, в порушення ст. 4 Закону України «Про правовий режим у збройних силах України», ст. 16 Статуту Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п. 3.1.9, 3.2.40, 3.2.41 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України № 300 від 16.07.1997, п. 13 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1225 від 04.08.2000, а також обов`язків начальника пункту заправки пальним військової частини НОМЕР_1 , у період часу з 30.10.2017 по 27.02.2018 більш точної дати та часу органом досудового розслідування не встановлено, в умовах особливого періоду, перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1 за вказаною адресою, маючи реальну можливість належним чином виконувати свої службові обов`язки, не слідкував за прийманням, видачею та повнотою наявності ввіреного йому майна, своєчасний облік матеріальних цінностей, які зберігались на складі пального, не здійснював та їх номенклатурою не володів, правил приймання, зберігання, видачі пального належним чином не дотримувався, неодноразово допускав випадки бездокументальної видачі пального, видічі пального без здійснення належних замірів кількості виданого майна, внаслідок чого допустив втрату військового майна, а саме:

- бензин автомобільний А-76 Форсаж 1266 кг,

- бензин автомобільний А95 К5 евро - 1480 кг,

- бензин автомобільний Аі95 К5 евро 3062 кг,

- паливо дизельне ДП клІ (CS-51) 1314 кг,

- паливо дизельне ДП Арк евро 4 ВО 3427 кг,

- паливо дизельне ДП З 0,2-25 1228 кг,

- паливо дизельне ДП ULSD 10PPMEN59 928 кг,

- олива моторна Agrinol 15W40 222 кг,

- олива моторна Agrinol 15W40 CG-4SJ 12,5 кг,

- олива веретенна АУ 14 кг,

- олива трансмісійна ТАП-15В 73 кг,

- олива МТ 16П 5,7 кг.

Тим самим державі в особі військової частини НОМЕР_1 завдано збитки на загальну суму 297178,70 грн., що більше ніж у 250 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто складає істотну шкоду.

Таким чином, ОСОБА_4 винен у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 425 КК України недбале ставлення військової службової особи до служби, що заподіяло істотну шкоду, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

19.06.2020 року між прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 425 КК України.

Обвинувачений у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення, ініціативно співпрацював з досудовим слідством, а саме активно сприяв розкриттю даного злочину та швидкому досудовому розслідуванню.

Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме - покарання, не передбачене санкцією ч. 4 ст. 407 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді громадських робіт на строк 240 годин, та отримана згода обвинуваченого на його призначення.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені заходи.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 425 КК України. Пояснив суду, що визнає всі обставини, вказані в обвинуваченні, викладені в обвинувальному акті. У скоєному розкаюється, злочин вчинив внаслідок збігу складних особистих і сімейних обставин.

Захисник підтвердив згоду щодо затвердження угоди про визнання винуватості.

Таким чином, суд вважає, що обставини вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 425 КК України, знайшли своє підтвердження під час судового засідання.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 425 КК України, згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, внаслідок якого шкода завдана державним інтересам. Представником військової частини НОМЕР_1 19.06.2020 надана згода на укладення угоди.

Суд шляхом заслуховування пояснень сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, при цьому судом встановлено, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст.ст. 50, 65-67, 69 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, особи обвинуваченого, який має молодий вік, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має сім`ю є одруженим, утримує малолітню дитину, з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину: щире каяття, часткове відшкодування спричиненої шкоди, беззастережне визнання винуватості, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих і сімейних обставин, а також за відсутності обставин, що обтяжують покарання.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 19.06.2020 року між прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 425 КК України, призначивши покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не застосовувати.

Контроль за виконанням призначеного ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем реєстрації засудженого.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляцій, які можуть бути подані з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Суддя ОСОБА_1