Провадження по справі за № 1-«кс»/ 522/9787/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2020 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , представника власника майна адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання представника ОСОБА_6 ,- адвоката ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И В :

Представник ОСОБА_6 ,- адвокат ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням в порядку ст.ст. 170 220 КПК про винесення рішення про заборону здійснювати користування та розпорядження ОСОБА_7 , обєктом нерухомості, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 37,5 кв.м.

В обґрунтування клопотання адвокат ОСОБА_3 посилається на наступне.

В провадженні СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0002035від 02.06.2020 року за ч. 3 ст. 365-1 КК України.

Так. відповідно до обставин подій встановлено, що Державний реєстратор Лиманської районної державної адміністрації Одеської області ОСОБА_8 перевищила свої службові обов`язки, зареєструвавши право власності за ТОВ «Укрдебт Плюс» лише на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги від 15.11.2019р., посвідченого Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , зареєстрований за N2019.

Крім того, на цей час до нерухомого майна має відношення третя особа, а саме ОСОБА_7 , який також придбав спірне майно, у ТОВ «Укрдебт Плюс», які в свою чергу незаконно набули право власності на квартиру, та вимагає у ОСОБА_6 звільнити приміщення.

З огляду на вищевикладене, адвокат ОСОБА_3 вважає, що наявні підстави для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження.

В судовому засіданні представник ОСОБА_6 ,- адвокат ОСОБА_3 просила задовольнити її клопотання та накласти арешт на об`єкт нерухомості.

Слідчий в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення

Заслухавши учасників судового розгляду, а також дослідивши надані матеріали, якими обґрунтовано доводи клопотання, приходжу до висновку, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 93 КПК України ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Згідно ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а в разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Проте, клопотання про накладення арешту не містить відомості щодо звернення потерпілою ОСОБА_6 або її представника до слідчого, прокурора з клопотанням про накладення арешту на майно та прийняття органом досудового розслідування процесуального рішення, передбаченого ст. 220 КПК України.

Відповідно до змісту п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя не може підміняти і приймати рішення, котрі віднесені до компетенції слідчого, прокурора, які є самостійними у прийнятті рішень.

Крім того, відповідно до приписів ч.3 ст.170 КПК України, підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні.

Частиною 4 ст.170 КПК України визначено, що вартість майна, яке належить арештувати, крім випадків арешту майна для забезпечення конфіскації, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана або могла бути отримана юридичною особою.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Згідно із ч.ч.6, 7 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача.

Згідно ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Відповідно до ч. 3 ст. 171 КПК України, у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено:
1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог;
2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.
Проте, клопотання адвоката ОСОБА_3 про арешт майна, не відповідає вимогам ч. 3 ст. 171 КПК України.

Так, клопотання представника ОСОБА_6 ,- адвоката ОСОБА_3 не містить в собі відомостей про наявність позовної заяви та розмір позовних вимог. У клопотанні адвоката ОСОБА_3 не зазначено докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.
Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання представника ОСОБА_6 -адвоката ОСОБА_3 про арешт майна.

На підставі викладеного і керуючись ст. 93, 159, 170-173, 376, 562 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_6 ,- адвоката ОСОБА_3 про арешт майна, - відмовити з підстав, вказаних в мотивувальній частині ухвали слідчого судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_1

14.07.2020