Справа № 495/9444/19
Номер провадження 1-кп/495/73/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі
головуючого одноособово судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський Одеської області клопотання представника потерпілих адвоката ОСОБА_3 про забезпечення цивільних позовів, витребування доказів та накладення арешту на майно відповідача по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000713 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 3 КК України, суд
ВСТАНОВИВ:
20.08.2020 року адвокат ОСОБА_3 , який діє як захисник в інтересах потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням щодо забезпечення цивільних позовів, накладання арешту на майно цивільного відповідача, та у якому просить накласти арешт на рухоме майно, яке відповідно до довідки Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 24.07.2020 року №6030/08/25-20, що знаходиться у власності ТОВ «ТИРАС», яке зареєстроване за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Великий Дальник, дорога Мацька, 2, а саме:
- асфальтоукладач ДС-195, 1993 року випуску, д/н НОМЕР_1 , орієнтовною ринковою вартістю 295000 грн.;
- екскаватор гусеничний ЄО-4112А, 1990 року випуску, д/н НОМЕР_2 , орієнтовною ринковою вартістю 138700 грн.;
- навантажувач фронтальний ТО-18А, 1987 року випуску, д/н НОМЕР_3 , орієнтовною вартістю 214000 грн.;
- екскаватор ЄО-42211, 1984 року випуску, д/н НОМЕР_4 , орієнтовною вартістю 166020 грн.;
Також просить накласти арешт на грошові кошти ТОВ «ТИРАС» на суму 3000000,00 (три мільйона) гривень, які знаходяться на рахунках ТОВ «ТИРАС», , р/ НОМЕР_5 у відділенні «Одеська регіональна дирекція» ПАТ «Міжнародний Інвестиційний Банк», МФО 380582, для чого ухвалою суду витребувати відомості про наявні рахунки банківських установах.
Клопотання адвокат ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області здійснюється судовий розгляд по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.
Потерпілими по справі ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 подані цивільні позови до Товариства з додатковою відповідальністю «СК »Ю.Ес.Ай» га Товариства з обмеженою відповідальністю «ТИРАС», третя особа ОСОБА_4 , про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої злочином.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 27.05.2020 року цивільним відповідачем по даній справі визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «ТИРАС», код ЄДРПОУ 22457496, р/р НОМЕР_6 у відділенні «Одеська регіональна дирекція» ПАТ «Міжнародний Інвестиційний Банк», МФО 380582, 67668, Одеська обл., Біляївський район, вул. Мацька, 2, с. В. Дальник.
Посилаючись на норми ст. 170 КПК України, п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», просить задовольнити дане клопотання.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 , який є захисником потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , подане клопотання підтримав, наполягав на його задоволенні.

Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримали думку свого захисника, просили задовольнити клопотання повному обсязі.

Прокурор ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримав клопотання захисника ОСОБА_3 та просив задовольнити його.
Адвокат ОСОБА_9 , який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_10 , підтримав клопотання ОСОБА_3 .
Представник цивільного відповідача ТОВ «ТИРАС» - захисник ОСОБА_11 заперечував проти задоволення клопотання адвоката ОСОБА_3 , посилаючись на його необґрунтованість з тих підстав, що у поданих цивільних позовах немає обґрунтування позовних вимог в частині моральної шкоди. Також, заперечуючи проти задоволення клопотання, посилався на те, що адвокатом ОСОБА_3 до клопотання долучена роздруківка з мережі Інтернет стосовно орієнтовної вартості транспортних засобів, які належать ТОВ «ТИРАС», яка, на його думку не може буди належним та допустимим доказом вартості транспортних засобів, на які заявник просить накласти арешт. Крім того зазначив, що вартість арештованого майна повинна бути спів мірною із заявленими позовним вимогам. Вважаючи вимоги цивільного позову не обґрунтованими, просив відмовити й у задоволенні клопотання про арешт майна у повному обсязі.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник, адвокат ОСОБА_12 в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання у повному обсязі.
Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши думку учасників судового процесу, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Пунктом 4 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається зокрема з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Ч. 8 ст. 170 КПК України передбачено, що вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.
Частиною 3 ст. 171 КПК України передбачено, що у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено:
1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог;
2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.
Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведе необхідність такого арешту, а згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Так під час розгляду клопотання встановлено, що Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області здійснюється судовий розгляд по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.
15.11.2019 року потерпілими ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 подані цивільні позови до Товариства з додатковою відповідальністю «СК »Ю.Ес.Ай» га Товариства з обмеженою відповідальністю «ТИРАС», третя особа ОСОБА_4 , про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої злочином на загальну суму 3000000,00 (три мільйони) грн.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 20.07.2020 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 щодо забезпечення цивільних позовів та накладання арешту на майно відповідача. Накладено арешт у вигляді заборони відчуження на рухоме майно ТОВ «ТИРАС», яке зареєстроване за адресою: Одеська область. Біляївський район, с. Великий Дальник, дорога Мацька, 2, а саме на:
- автомобіль КРАЗ 65055, д/н НОМЕР_7 , 2006 року випуску;
- автомобіль КРАЗ 65055, д/н НОМЕР_8 , 2006 року випуску;
- автомобіль NOOTEBOOM MC0-48-03V, д/н НОМЕР_9 , 1993 року випуску;
- автомобіль МАЗ 64229, д/н НОМЕР_10 , 1993 року випуску;
- автомобіль КРАЗ 256, д/н НОМЕР_11 , 1984 року випуску;
- автомобіль КАМАЗ 55111, д/н НОМЕР_12 , 1984 року випуску;
- автомобіль МАЗ 5549, д/н НОМЕР_13 , 1981 року випуску;
- автомобіль ГАЗ 33023, д/н НОМЕР_14 , 2003 року випуску;
- автомобіль КРАЗ 256Б1, д/н НОМЕР_15 , 1982 року випуску;
- автомобіль КРАЗ 256Б1, д/н НОМЕР_16 , 1982 року випуску;
- автомобіль ГАЗ 66, д/н НОМЕР_17 , 1985 року випуску.
Задовольняючи клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 щодо забезпечення цивільних позовів, судом було враховано загальний розмір цивільного позову, який заявлено потерпілими, з урахуванням обсягу майна, на яке накладається арешт (його загальну орієнтовну вартість), у зв`язку з чим суд прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність накладення на нього арешту з метою забезпечення цивільного позову.
Слід зазначити, що з моменту задоволення клопотання про арешти, цивільний позов потерпілими не уточнювався, розмір позовних вимог ними не збільшувався в процесі розгляду справи, у зв`язку з чим суд вважає необґрунтованим повторне звернення з клопотанням про накладення арешту.
Крім того суд звертає увагу на те, що, звертаючись з вказаним клопотанням, заявник не зазначає у ньому усіх необхідних відомостей, передбачених ч. 3 ст.171 КПК України, зокрема, у клопотанні, особою, яка його подала, не вказаний розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди. Натомість, заявник лише у прохальній частині клопотання зазначає, що загальна орієнтована ринкова вартість засобів спецтехніки, на які він просить накласти арешт, становить 813720,00 грн., що з урахуванням транспортних засобів, на які вже накладено арешт, та які він оцінює у 2336936, грн., є співмірною з сумою позовних вимог потерпілих у 3000000,00 грн. При цьому, у другому пункті прохальної частини клопотання просить також накласти арешт на грошові кошти ТОВ «ТИРАС» на суму, ще у 3000000,00 (три мільйони) гривень.
Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
У відповідності до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Оцінюючи докази, додані заявником до клопотання, суд критично ставиться до роздруківки з мережі Інтернет стосовно орієнтовної вартості транспортних засобів, які належать ТОВ «ТИРАС», долученої адвокатом ОСОБА_3 до клопотання, та вважає її неналежним доказом, оскільки суду невідоме джерело її походження та достовірність відомостей вказаних у ній.
Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд бере до уваги, що у даному кримінальному провадженні вже накладено арешт з метою забезпечення цивільного позову, розмір цивільного позову потерпілими не збільшувався, клопотання адвоката ОСОБА_3 є необґрунтованим, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про необхідність відмовити у його задоволенні.
Роз`яснити представнику потерпілих - адвокату ОСОБА_3 про те, що за наявності відомостей, передбачених ч.3 ст.171 КПК України та надання обгрунтованих розрахунків, потерпілі мають право на повторне звернення до суду із клопотанням щодо забезпечення цивільних позовів, яке буде розглянуто у встановленому КПК України порядку.
Керуючись ст. ст. 170-173, 376, 392-395 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання представника потерпілих - адвоката ОСОБА_3 про забезпечення цивільних позовів, витребування доказів та накладення арешту на майно відповідача по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000713 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 3 КК України - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1