Справа № 294/189/19
Провадження №1-кп/0274/346/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2020 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1
за участі: секретаря судового засідання ... ОСОБА_2 ,
прокурорів . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Іванопіль Чуднівського району Житомирської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1) 08.10.09 Дніпровським районним судом м. Києва за ст.ст. 185 ч. 2, 75, 104, 76 КК України на 2 роки позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;
2) 29.12.10 Дніпровським районним судом м. Києва за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 70 ч. 1, 71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнився 06.03.15 по відбуттю строку покарання;
3) 20.06.18 Чуднівським районним судом Житомирської області за ст.ст. 185 ч. 2, 75, 76 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за вчинення умисних корисливих злочинів, судимість за які у встановленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення не став та вчинив нове умисне кримінальне правопорушення.
Так, 29 листопада 2018 року близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_5 , порушуючи гарантоване ст. 30 Конституції України право громадянина на недоторканість житла, без дозволу законного володільця житла, усвідомлюючи протиправність своїх дій, шляхом розбиття рукою скла вікна та пошкодження основи рами, через вікно проник всередину житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_3 , у якому проживає ОСОБА_6 . У подальшому, через незначний проміжок часу ОСОБА_5 залишив вказаний будинок, чим порушив право на недоторканість житла володільця ОСОБА_6 .
Кримінальна відповідальність за кримінальне правопорушення у вчиненні якого визнається винуватим ОСОБА_5 , передбачена ч. 1 ст. 162 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні інкримінованого діяння визнав повністю. Суду повідомив, що коли це було точно не пам"ятає. Погодився, що могло це бути взимку 2018 року. В той день він був вдома в свого товариша ОСОБА_7 в смт. Іванопіль. Там вони разом випивали з обіду до пізнього вечора. Приблизно о 23 год. 00 хв він пішов до себе додому. Проходячи повз будинок потерпілої, який знаходиться по вул. Чапаєва, номеру будинку не пам"ятає, він зайшов на територію даного домоволодіння. Заходив з вулиці через город. Підійшовши до крайнього кутового вікна будинку, руками розбив шибку та через вікно заліз всередину. Всередині будинку він походив по кімнатах, приліг на дивані в кухні та заснув. Прокинувся від того, що змерз, бо одягнений він був в футболку, кофту, олімпійку, на ногах були тапки. В такий же спосіб він виліз з будинку і втік. В будинку він нічого не брав. Коли прийшов додому, то на годиннику була майже 4 година ранку. Про те, що склом сильно порізав палець, він не бачив та й не звертав на це уваги, бо був сильно п"яний, побачив вже вдома, коли проспався на другий день. Про те, що в будинку потерпілої розбив шибку, він нікому не розповідав. Через день, коли він рубав дрова, до нього підійшов працівник поліції та попросив зняти рукавиці. Коли він зняв рукавиці, то поліцейський запропонував йому пройти на місце злочину. Спочатку він свою причетність до вчинення злочину заперечував, казав, що порізався банкою з під консерви, а потім зізнався. Під час проведення слідчого експерименту, коли його завели до будинку, побачив, що кров"ю вимащені стіни, холодильник, постіль. Потерпілу він знає, це літня жінка. Коли він залазив до будинку, то потерпілої в ньому не було. Спочатку вона була в пансіонаті, а потім її діти забрали до себе додому в м. Київ. У вчиненому щиро кається. Цивільний позов визнає повністю, про те через карантин не може заробити грошей, щоб добровільно його відшкодувати. До карантину він працював в селі на пилорамі.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з"явилася. Про дату, час та місце розгляду кримінального провадження повідомлялася. Потерпіла до суду надіслала письмову заяву про розгляд кримінального провадження без її участі в зв"язку з станом здоров"я. Цивільний позов підтримує в повному обсязі. При вирішенні питання про призначення покарання покладається на розсуд суду. Дану заяву просить вважати дійсною протягом усього часу розгляду кримінального провадження. (т. 2 а.п. 94).

Зважаючи на повне визнання винуватості самим обвинуваченим, за клопотанням прокурора погодженого з усіма іншими учасниками судового процесу, суд, керуючись положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому у обвинуваченого з`ясовано чи правильно він розуміє зміст обставин, викладених в обвинувальному висновку. Сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого у суду не виникло. Наслідки недослідження інших доказів обвинуваченому роз`яснено.
Оцінивши наведені докази з точки зору достатності та взаємозв"язку, суд вважає винуватість обвинуваченого у скоєнні інкримінованого діяння доведеною повністю.
Дії ОСОБА_5 які виразились в незаконному проникненні до житла, суд кваліфікує за ч. 1 ст. 162 КК України.
При визначенні покарання обвинуваченому, суд керується загальними засадами призначення покарання, визначеними у ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 162 КК України є злочином невеликої тяжкості, а з 01.07.2020 року є кримінальним проступком.

Обвинувачений ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за скоєння умисних злочинів, вчинив кримінальне правопорушення вже через декілька місяців після попереднього засудження, в період звільнення від відбування покарання з випробуванням, неодружений, зі слів до карантину працював на пилорамі, проживає з матір"ю та братом, по місцю проживання характеризується задовільно, з сусідами в конфлікт не вступає, на обліку в лікаря нарколога не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

З урахуванням наведеного, зокрема характеру суспільно небезпечного діяння, вчиненого ОСОБА_5 , приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, по місцю проживання характеризується задовільно, не працює, вчинив кримінальне правопорушення в період звільнення від відбування покарання з випробуванням, приймаючи до уваги санкцію закону, суд приходить висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства неможливе, і тому призначає покарання у виді обмеження волі.

Оскільки обвинувачений скоїв новий злочин в період іспитового строку встановленого попереднім вироком, остаточне покарання йому суд визначає за правилами ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Чуднівського районного суду Житомирської області від 20.06.18, до покарання призначеного за даний злочин. На думку суду саме призначене покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
Цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення заподіяної злочином моральної шкоди, визнаний обвинуваченим в повному обсязі, підлягає задоволенню.

Дані про процесуальні витрати, про накладення арешту на майно обвинуваченого або інших осібматеріали провадження не містять.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.
Підстав для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу, враховуючи поведінку обвинуваченого на досудовому слідстві і судовому розгляді, відсутність клопотань з даного приводу, до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст. 369-371, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред"явленому обвинуваченні у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

Остаточне покарання за сукупністю вироків ОСОБА_5 визначити в порядку ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Чуднівського районного суду Житомирської області від 20.06.18, а саме у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з дня приведення вироку до виконання.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_5 не обирати.
Цивільний позов ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди задовольнити. Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 10000( десять тисяч) грн.00 коп.

Речові докази у кримінальному провадженні після набрання вироком законної сили: марлевий тампон, фрагмент газети, зразок крові ОСОБА_5 в упакованому та опечатаному вигляді у паперових конвертах, передані на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів Чуднівського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області, знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Роз`яснити учасникам справи право на отримання копії вироку в суді.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1