Провадження № 1-кс/554/418/2021
УХВАЛА
іменем України
20 січня 2021 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника заявника адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Полтавської обласної прокуратури у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000185 від 27 серпня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.366 КК України, щодо нерозгляду заяви від 10 грудня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В :

24 грудня 2020 року до суду надійшла скарга ОСОБА_4 в порядку ст.303 КПК України, в якій він просить зобов`язати прокурора Полтавської обласної прокуратури, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000185 від 27 серпня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.366 КК України, розглянути подану ним заяву від 10 грудня 2020 року про залучення до кримінального провадження як потерпілого та прийняти процесуальне рішення у порядку, визначеному ч.2 ст.220 КПК України.

Одночасно зі скаргою просить поновити строк на оскарження бездіяльності прокурора, оскільки він є засудженим до довічного позбавлення волі, на даний час перебуває у ДУ «Полтавська УВП (№23)», кореспонденцію направляє та отримує виключно засобами поштового зв`язку, а також до теперішнього часу не отримав рішення або відповіді за результатами розгляду його заяви.

В обґрунтування скарги заявник ОСОБА_5 посилається на ті обставини, що 10 грудня 2020 року він подав до прокурора Полтавської обласної прокуратури заяву в порядку ст.55 КПК України про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000185. Зазначає, що станом на час подання скарги вказану заяву не розглянуто, жодної відповіді або постанови про відмову у задоволенні клопотання заявник не отримував. У скарзі посилається на бездіяльність прокурора та порушення ним вимог ст.220 КПК України. З цих підстав просить задовольнити вимоги поданої скарги.

Заявник ОСОБА_4 у судове засідання, призначене в режимі відеоконференції, повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду скарги був повідомлений завчасно та належним чином. На адресу суду надав письмову заяву про розгляд скарги без його участі (а.с.39).

За таких обставин, враховуючи волевиявлення особи, яка подала скаргу, слідчий суддя вважає можливим розгляд скарги без участі заявника, оскільки представництво інтересів ОСОБА_4 у судовому засіданні здійснюється його адвокатом.

Представник заявника адвокат ОСОБА_3 , залучена на підставі ухвали слідчого судді за клопотанням ОСОБА_4 для здійснення його захисту за призначенням (а.с.18-19, 24), у судовому засіданні вимоги скарги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити з підстав, зазначених у скарзі.

Прокурор Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, до суду направив заяву про розгляд без участі, в якій заперечував проти задоволення скарги у зв`язку з тим, що клопотання про залучення до провадження як потерпілого є повторним. Зазначає, що ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, здійснювалось досудове розслідування за ознаками ч.2 ст.366 КК України за заявою ОСОБА_4 щодо неправомірних дій працівників правоохоронних органів під час досудового розслідування по кримінальній справі №04580007. Прокурором у вказаному кримінальному провадженні 23 вересня 2020 року виносилась вмотивована постанова про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим, та вказана постанова є чинною. У подальшому постановою прокурора матеріали досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0000185 від 27.08.2020 року та №0001358 від 08.07.2015 року об`єднані в одне провадження під №0001358, у якому досудове розслідування наразі триває. На підставі викладеного, просить у задоволенні скарги відмовити (а.с.34).

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали скарги та надані документи, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Відповідно до положень п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення в порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Положеннями ст.24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає, зокрема, у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.

Бездіяльність, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК України строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Тобто наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Як вбачається з матеріалів скарги, 27 серпня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за №0000185 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.366 КК України (а.с.8).

10 грудня 2020 року ОСОБА_4 звернувся на адресу прокурора Полтавської обласної прокуратури із заявою про залучення як потерпілого у кримінальному провадженні №0000185 від 27 серпня 2020 року, у якому просив залучити його як потерпілого, надати пам`ятку про процесуальні права і обов`язки потерпілого (а.с.5-7).

Як вказує заявник, станом на час звернення до суду зі скаргою, на своє звернення жодної відповіді чи процесуального рішення не отримав, у зв`язку з цим, вважає, що допущено бездіяльність щодо нерозгляду поданої заяви та невиконання вимог ст.220 КПК України.

Також установлено і це вбачається із представлених суду документів, що в провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, на даний час перебуває кримінальне провадження №0001358 від 08 липня 2015 року.

Разом із тим, постановою прокурора від 24 вересня 2020 року матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях №0001358 за ч.1 ст.365, ч.2 ст.365, ч.1 ст.384, ч.2 ст.384, ч.1 ст.374, ч.2 ст.374, ч.1 ст.364, ч.1 ст.366, ч.2 ст.366, ч.2 ст.373 КК України, та серед іншого, №0000185 від 27 серпня 2020 року за ч.2 ст.366 КК України об`єднано в одне провадження під №0001358, про що внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.37-38).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Як вбачається з наявних матеріалів, заява ОСОБА_4 про визнання його потерпілим є повторною та вже була предметом розгляду прокурора в межах відповідного кримінального провадження, про що суду надано документальне підтвердження.

Так, постановою прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_6 від 23 вересня 2020 року було відмовлено у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000185 від 27 серпня 2020 року.

Крім того, з урахуванням прийнятих рішень про об`єднання кримінальних проваджень, повторно рішення щодо статусу потерпілого в межах кримінального провадження №0001358 від 08 липня 2015 року не приймалось, оскільки це питання ініціювалось заявником в рамках іншого провадження, про що існує відповідне рішення прокурора, яке не скасоване, і дані обставини не були спростовані у встановленому порядку.

Враховуючи наведене, на момент розгляду скарги, у кримінальному провадженні №0001358 відсутня бездіяльність та предмет оскарження у розумінні норм ст.220 та п.1 ч.1 ст.303 КПК України, як про це вказує заявник.

Отже, слідчий суддя вважає, що вимоги скарги ОСОБА_4 про зобов`язання слідчого розглянути подану ним заяву від 10 грудня 2020 року саме в межах кримінального провадження №0000185 від 27 серпня 2020 року є такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, вимоги п.3 ч.2 ст.307 КПК України застосовуються слідчим суддею лише у випадку зобов`язання слідчого чи прокурора вчинити дію, яку він зобов`язаний вчинити.

Суд звертає увагу, що у разі незгоди заявника із постановою від 23 вересня 2020 року, вказане процесуальне рішення прокурора становить самостійний предмет оскарження на досудовому провадженні згідно з п.5 ч.1 ст.303 КПК України. Разом із тим, вимоги про скасування згаданої постанови про відмову у визнанні потерпілим у поданій скарзі не міститься, а тому не є предметом цього розгляду в силу положень ст.26 КПК України.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема, про відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, проаналізувавши наведені у скарзі доводи, повно і всебічно оцінивши обставини провадження, які відомі на час розгляду скарги, наявні матеріали та докази з точки зору їх достатності і взаємного зв`язку у їх сукупності, керуючись законом, слідчий суддя дійшов до висновку, що у задоволенні вимог поданої скарги потрібно відмовити у повному обсязі.

Крім того, у скарзі заявник просив поновити пропущений строк на оскарження.

Беручи до уваги доводи, зазначені в скарзі, зокрема, щодо направлення та отримання кореспонденції ОСОБА_4 і подання ним заяви від 10 грудня 2020 року через адміністрацію установи для відправки засобами поштового зв`язку, які не були спростовані, ураховуючи, що ОСОБА_4 є засудженим за вироком суду та перебуває в ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)», тому слідчий суддя вважає, що в даному випадку заявник, звертаючись з даною скаргою 24 грудня 2020 року строк, передбачений ч.1 ст.304 КПК України, не пропустив, а відтак звернувся за судовим захистом своїх прав в межах строків, передбачених КПК України.

Керуючись ст.ст. 24, 220, 303-309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Полтавської обласної прокуратури у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000185 від 27 серпня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.366 КК України, щодо нерозгляду заяви від 10 грудня 2020 року, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1