У Х В А Л А
Іменем України

25 серпня 2020 року Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві клопотання старшого слідчого СВ Деснянського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, по матеріалах досудового розслідування, внесеного Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004518 від 24.08.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий СВ Деснянського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з клопотанням, яке погодженого прокурором Київської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 накладення арешту на майно, по матеріалах досудового розслідування, внесеного Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004518 від 24.08.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Вимоги клопотання обґрунтовано наступним.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 24.08.2020 приблизно о 03 год. 00 хв., знаходячись навпроти будинку АДРЕСА_1 побачив автомобіль марки «Renault» модель «Laguna» з н.з. НОМЕР_1 , що був зачинений на центральний замок. Після чого у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна із вказаного автомобіля. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 підійшов до вищевказаного автомобіля марки «Renault», діючи умисно, протиправно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, вважаючи свої дії таємними, за допомогою невстановленого досудовим розслідуванням предмета відкрив капот зазначеного автомобіля, тим самим незаконно проник до автомобіля марки «Renault» модель «Laguna» з н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , звідки таємно викрав майно, належне останньому, а саме: акумулятор «Varta», вартістю приблизно 4000 гривень 00 копійок та два бокові автомобільні дзеркала вартістю приблизно 1000 гривень 00 копійок, а всього майна на загальну суму приблизно 5000 гривень 00 копійок.

24.08.2020 року, о 06:50 год., в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено автомобіль марки «ВАЗ- 2108», д.н.з 49803КК. В подальшому, у відповідності до вимог ч.2 ст. 237 КПК України, було проведено огляд салону зазначеного автомобіля в ході якого було виявлено та вилучено: два бокових автомобільних дзеркала PENAVT НОМЕР_2 та акумуляторну батарею марки «Varta», які було попередньо викрадено із автомобіля марки «Renault» модель «Laguna» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 .

На підставі викладеного, слідчий просить розглянути клопотання та винести ухвалу про накладення арешту на майно.

Старший слідчий СВ Деснянського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 до судового засідання не з`явилась. Подала заяву про розгляд клопотання за її відсутності, вимоги клопотання підтримала, просила задовольнити.

Неприбуття слідчого, у відповідності до ч.1 ст. 172 Кримінального процесуального кодексу України не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення, за наступних підстав.

Слідчий суддя, дослідивши надані докази, встановив, що в провадженні слідчого відділу Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004518 від 24.08.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

24 серпня 2020 року старшим слідчим СВ Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 винесено постанову про визнання речей речовими доказами та їх прилучення до матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0004518 від 24.08.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, відповідно до якої визнано речовими доказами та прилучено до матеріалів кримінального провадження: два бокових автомобільних зеркала з маркуванням PENAVT НОМЕР_2 та акумуляторну батарею марки «Varta», які було попередньо викрадено із автомобіля марки «Renault» модель «Laguna» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 .

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Обґрунтовуючи подане клопотання слідчий вказує, що вилучене в ході проведення огляду майно є безпосереднім об`єктом злочинного посягання та у відповідності вимог ст. 98 КПК України було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, тому з метою забезпечення їх збереження, - необхідним заходом забезпечення кримінального провадження є накладення арешту на вищезазначене майно.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Слідчий суддя вбачає, що є достатні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 170 КПК України, та зокрема забезпечить виконання завдань такого арешту та досягнення його мети КПК України.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про арешт майна довів правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, та встановивши відсутність наслідків арешту майна для інших осіб. Слідчий суддя вважає, що слідчим доведені обставини, для арешту майна, передбачені КПК України.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого обґрунтовано та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на майно, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0004518 від 24.08.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: два бокових автомобільних зеркала з маркуванням PENAVT НОМЕР_2 та акумуляторну батарею марки «Varta», які було попередньо викрадено із автомобіля марки «Renault» модель «Laguna» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Виконання ухвали про арешт майна доручити слідчому, прокурору.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_7 Галась