ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 листопада 2020 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4
за участю сторін судового провадження:
представника власника майна ОСОБА_5
третьої особи ОСОБА_6
представника третьої особи ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали у кримінальному провадженні № 0000350 від 05.11.2020 р. за апеляційною скаргою прокурора Кіцманської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вижницького районного суду Чернівецької області від 09 листопада 2020 року про арешт майна,-
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Вижницького районного суду Чернівецької області від 09.11.2020 р. в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000350 від 05.11.2020 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, було відмовлено.
На вказану ухвалу слідчого судді районного суду прокурор Кіцманської місцевої прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вищезазначене рішення слідчого судді та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого і накласти арешт на вантажний автомобіль марки ГАЗ-3309, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить Кутській селищній раді Косівського району.
В обґрунтування своїх вимог апелянт вказує на те, що слідчий суддя, всупереч вимогам, передбаченим ст.ст. 98, 170 КПК України, необґрунтовано відмовив в задоволенні вказаного клопотання про арешт транспортного засобу, оскільки він є речовим доказом по даній справі та підлягає подальшій можливій спеціальній конфіскації.
ЄУНСС: 713/2124/20
Провадження № 11-сс/822/256/20 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9
Категорія ст.ст.170, 309 КПК України Доповідач ОСОБА_1 .
Зазначає, що не накладення арешту на вказане майно, яке є знаряддям кримінального правопорушення, може призвести до його подальшого приховування, знищення, перетворення чи заміни, зменшення його вартості.
В судове засідання прокурор ОСОБА_10 не з`явився, однак від нього надійшло клопотання, в якому він просить судовий розгляд проводити без його участі. Вважає, що апеляційна скарга є обґрунтованою та відповідає вимогам чинного законодавства, а тому просить її задовольнити.
Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна ОСОБА_5 , третьої особи ОСОБА_6 , представника третьої особи ОСОБА_7 , які заперечити проти поданої апеляційної скарги та просили її залишити без задоволення, а рішення слідчого судді без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

На думку колегії суддів, слідчим суддею дотримано вимог чинного законодавства в повному обсязі та обґрунтовано прийнято рішення про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна.

З наданих апеляційному суду матеріалів, які були предметом дослідження слідчим суддею вбачається, що СВ Вижницького ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000350 від 05.11.2020 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, та встановлено, що 05.11.2020 р. до Вижницького ВП надійшов рапорт СКП Вижницького ВП ОСОБА_11 про те, що невідомий автомобіль систематично вивозить та викидає сміття у невідведеному місці. В ході перевірки даного повідомлення було встановлено, що автомобіль марки «ГАЗ -3309» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить Кутському комбінату комунальних підприємств смт. Кути Косівського району на підставі договору № 18 від 09.01.2020 р. про надання послуг з вивезення та утилізації твердого побутового сміття, який укладений з комунальним унітарним підприємством «Комунальник» м. Вижниця вивозив побутове сміття з території Кутської ОТГ Косівського району, однак в ході виконання робіт по даному договору посадові особи обох сторін здійснюють привласнення державних коштів.
05.11.2020 р. слідчим проведено огляд місця події, в ході якого було виявлено та вилучено автомобіль марки «ГАЗ -3309» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить Кутській селищній раді Косівського району, що знаходиться за адресою: смт. Кути вул. Вічевий Майдан, 13 Косівського району Івано-Франківської області та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 . Вказаний транспортний засіб було поміщено на територію Вижницького ВП, що за адресою: м. Вижниця, вул. Р.Шухевича, 4 Чернівецької області, як тимчасово вилучене майно.
Постановою слідчого СВ Вижницького ВП ОСОБА_12 від 05.11.2020 р. вилучений автомобіль (сміттєвоз) марки «ГАЗ-3309» д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 визнано речовим доказом по справі.

06.11.2020 р. слідчий СВ Вижницького ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_12 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме на автомобіль (сміттєвоз) марки ГАЗ-3309, д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування даним майном.

Відмовляючи в задоволенні даного клопотання, слідчий суддя місцевого суду мотивував своє рішення тим, що прокурором не було доведено необхідності у накладенні арешту на тимчасово вилучене майно та не доведено існування обґрунтованої підозри у вчиненні даного кримінального правопорушення.
Згідно зі ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися або розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Виходячи зі змісту ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як вбачається із клопотання слідчого про арешт вилученого майна (а.с.1) метою для арешту майна є забезпечення збереження речових доказів.

Разом з цим, слідчим суддею встановлено, а колегією суддів перевірено те, що матеріали клопотання не містять доказів, що вказують на існування загрози знищення майна.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що у вказаному вище клопотанні відсутні доводи стосовно можливого настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженні у разі незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, оскільки органом досудового розслідування жодним чином не доведено, що вищезазначене майно зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Також апеляційний суд зважає і на те, що підозра у даному кримінальному провадженні нікому не пред`явлена, а санкція ч.1 ст.191 КК України не передбачає конфіскації майна, як додаткової міри покарання.

Крім вищевказаного, колегією суддів встановлено, що у поданому слідчим клопотанні не було зазначено те, які саме слідчі дії орган досудового розслідування планує провести із вилученим транспортним засобом.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя при вирішенні даного клопотання об`єктивно перевірив всі обставини справи, наявність та обґрунтованість підстав для накладення арешту на майно і прийшов до правильного висновку про відмову у його задоволенні.
Доводи апеляційної скарги прокурора не свідчать про існування підстав для накладення арешту на майно, оскільки це явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, які гарантовані законом і завданням цього кримінального провадження.
Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та спростовуються вищевикладеним.
З врахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 173, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Кіцманської місцевої прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вижницького районного суду Чернівецької області від 09.11.2020 р. про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3