Провадження №1-кп/127/612/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 12 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.03.2020 за № 0000559 та 01.08.2020 за № 0000165, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Вінниці, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, не заміжньої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

05.03.2014 Вінницьким міським судом Вінницької області за частиною другою статті 186 Кримінального кодексу України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

27.11.2015 Вінницьким міським судом Вінницької області за частиною другою статті 185, з урахуванням положень статті 71 Кримінального кодексу України до покарання у виді 4 років позбавлення волі;

07.09.2018 Вінницьким міським судом Вінницької області за частиною другою статті 185, частиною першою статті 309, з урахуванням положень статті 70 Кримінального кодексу України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 близько 14.04 год. 06.03.2020, перебуваючи у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_6 , помітила на прилавках магазину різноманітні товари. У цей час в ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на таємне заволодіння чужим майном.

Реалізуючи свій злочинний умисел на таємне заволодіння чужим майном з метою обернути його на свою користь, бажаючи протиправно збагатитися за рахунок чужої власності, тобто діючи умисно, повторно, з корисливими мотивом та метою, ОСОБА_5 , таємно, шляхом вільного доступу, взяла з прилавків наведеного магазину: олію-еліксир для посіченого волосся «Gliss Kur 75 ml» виробника «Schwazkopf» вартістю 140,75 грн., експерт кондиціонер для волосся «Сила Аргініна х3» ТМ «ELSEVE» 200 мл, виробника «LOreal Paris» вартістю 108,98 грн., бальзам ополіскувач для волосся «Повне відновлення для пошкодження волосся 5» ТМ «ELSEVE» 200 мл, виробника «LOreal Paris» вартістю 63,00 грн., шампунь «Повне відновлення для пошкодженого волосся 5» ТМ «ELSEVE» 400 мл, виробника «LOreal Paris» вартістю 86,67 грн., чотири шпильки (заколка) «тік-так» 2 шт. 12 ТМ4 вартістю 80,00 грн., дві фарби для волосся колір синяво-чорний С1 ТМ «Palette» виробника «Schwazkopf» вартістю 82,60 грн., три філлера ампульних для волосся з ефектом ламінування «Perfect Hair Fill - UP», 13 мл, ТМ «LaDor» вартістю 171,75 грн.

В подальшому, ОСОБА_5 разом з викраденим майном пройшла через каси магазину, не розрахувавшись за вказаний товар та залишила приміщення магазину, після чого викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, тим самим спричинивши матеріальну шкоду ОСОБА_6 на загальну суму 733,75 грн.

Крім того, ОСОБА_5 близько 10.37 год. 11.03.2020, перебуваючи у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_6 , помітила на прилавках магазину різноманітні товари. У цей час в ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на таємне заволодіння чужим майном.

Реалізуючи свій злочинний умисел на таємне заволодіння чужим майном з метою обернути його на свою користь, бажаючи протиправно збагатитися за рахунок чужої власності, тобто діючи умисно, повторно, з корисливими мотивом та метою, ОСОБА_5 , таємно, шляхом вільного доступу, взяла з прилавків зазначеного магазину: дві змінні касети «Mach3» 4 шт. TM «Gellette» вартістю 497,72 грн., змінні касети «SensorExcel 5 шт.» «Gellette» вартістю 226,84 грн., крем для шкіри навколо очей «Експерт. Зволожуючий» 15 мл. ТМ «LOreal Paris» вартістю 188,67 грн., крем для шкіри навколо очей «Розкіш живлення» 15 мл. ТМ «LOreal Paris» вартістю 260,00 грн., три патчі (маска) для повік «Gold колагенові» ТМ «MondSub» вартістю 36,00 грн., олівець для брів 3 в 1, тон 03, ТМ «ВіОВі» вартістю 70,00 грн., рідкий глітер для макіяжу «Chameleon, тон 101» ТМ «LN Professional» вартістю 89,34 грн.

В подальшому, ОСОБА_5 разом з викраденим майном пройшла через каси магазину, не розрахувавшись за вказаний товар та залишила приміщення магазину, після чого викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, тим самим спричинивши матеріальну шкоду ОСОБА_6 на загальну суму 1368,57 гривень.

Крім того, ОСОБА_5 близько 10.30 год. 13.03.2020, перебуваючи у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_6 , помітила на прилавках магазину різноманітні товари. У цей час в ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на таємне заволодіння чужим майном.

Реалізуючи свій злочинний умисел на таємне заволодіння чужим майном, з метою обернути його на свою користь, бажаючи протиправно збагатитися за рахунок чужої власності, тобто діючи умисно, повторно, з корисливими мотивом та метою, ОСОБА_5 , таємно, шляхом вільного доступу, взяла з прилавків зазначеного магазину: три резинки для волосся 35 ЕН-1марки «Веаuty Line» вартістю 102,00 грн., один крем для обличчя марки «Garnier» асортиментного ряду «ВВ Секрети досконалості» вартістю 168,25 грн., один крем для обличчя нічний, марки «Garnier», асортиментного ряду «Захист від зморшок від 35 років» вартістю 121,00 грн., п`ятдесят сім капсул засобу професійного для волосся марки «Ellips» асортиментного ряду «Вітаміни. Розкішне сяйво» вартістю 689,70 грн., одну пудру компактну марки «LOreal Paris» серії «Infaillble» тон 123 вартістю 378,80 грн., одну підводку для очей марки «Relouis» серії «Paradico» тон чорний вартістю 86,80 грн.

В подальшому, ОСОБА_5 разом з викраденим майном пройшла через каси магазину, не розрахувавшись за вказаний товар та залишила приміщення магазину, після чого викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, тим самим спричинивши матеріальну шкоду ОСОБА_6 на загальну суму 1546,55 грн.

Окрім того, ОСОБА_5 близько 11.00 год. 13.03.2020, перебуваючи у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , де здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_7 , помітила на прилавках магазину різноманітні товари. У цей час в ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на таємне заволодіння чужим майном.

Реалізуючи свій злочинний умисел на таємне заволодіння чужим майном, з метою обернути його на свою користь, бажаючи протиправно збагатитися за рахунок чужої власності, тобто діючи умисно, повторно, з корисливими мотивом та метою, ОСОБА_5 , таємно, шляхом вільного доступу, взяла з прилавків наведеного магазину: картриджі (змінні касети) для гоління «Fusion ProGlide чоловічий, 2 шт., «5 лез» ТМ «Gillette», 1 блістер вартістю 279,00 грн., картриджі (змінні касети) для гоління «Fusion 5», чоловічий, 2 шт., «5 лез» ТМ «Gillette», 2 блістера вартістю 492,46 грн.

В подальшому, ОСОБА_5 разом з викраденим майном пройшла через каси магазину, не розрахувавшись за вказаний товар та залишила приміщення магазину, після чого викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, тим самим спричинивши матеріальну шкоду ОСОБА_7 на загальну суму 771,46 гривень.

Крім того, ОСОБА_5 близько 11.55 год. 13.03.2020, перебуваючи у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , де здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_8 , помітила на прилавку магазину флакон чоловічої туалетної води «La Vie Unique Sunny» ТМ «Dilis Parfum», об`ємом 100 мл. У цей час в ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на таємне заволодіння чужим майном.

Реалізуючи свій злочинний умисел на таємне заволодіння чужим майном з метою обернути його на свою користь, бажаючи протиправно збагатитися за рахунок чужої власності, тобто діючи умисно, повторно, з корисливими мотивом та метою, ОСОБА_5 , таємно, шляхом вільного доступу, взяла з прилавку наведеного магазину флакон чоловічої туалетної води «La Vie Unique Sunny» ТМ «Dilis Parfum», об`ємом 100 мл, вартість якої становила 347,00 грн.

В подальшому, ОСОБА_5 разом з викраденим майном пройшла через каси магазину, не розрахувавшись за вказаний товар та залишила приміщення магазину, після чого викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, тим самим спричинивши матеріальну шкоду ОСОБА_8 на суму 347,00 грн.

Окрім того, ОСОБА_5 близько 12.00 години 31.07.2020, перебуваючи у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_5 , де здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_9 , помітила на прилавках магазину різноманітні товари. У цей час в ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій умисел, ОСОБА_5 керуючись жагою до легкої наживи, діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність та караність своїх дій, будучи впевненою, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, взяла з прилавків вищевказаного магазину: туш для вій «Буржуа» подовження і об`єм TWISTUPVO/10289/ в кількості 1 штука, туш для вій «Буржуа» подовження і об`єм TWISTUPVO/10290/ в кількості 1 штука, «Єлізавека» догляд для обличчя 100 мл очищуюча глиняно-бульбашкова /30557/, ножиці для нігтів «Сталес» класік 61 24 мм SC-61 /05974/ в кількості 1 штука, професійний засіб вітамінотерапія для волосся «Елліс» /01248/ у кількості 1 штука, загальна вартість яких становила 884,66 грн., які сховала собі в сумку та кишені одягу та, пройшовши повз каси, не розрахувавшись за вказаний товар, покинула приміщення магазину.

Після вчинення вищевказаних дій, ОСОБА_5 викраденим розпорядилась на власний розсуд,чим завдала ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 884,66 грн.

Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні винуватість у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень визнала та суду пояснила, що вчинила їх за обставин, викладених в обвинувальному акті. Разом з тим, після об`єднання кримінальних проваджень в одне провадження від дачі показань за епізодом, який мав місце 31.07.2020, відмовилась на підставі статті 63 Конституції України, зазначивши, що відомості, викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності.

Суд відповідно до частини третьої статті 26 та частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) вважає за недоцільне досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються і клопотання про дослідження яких не було заявлене сторонами кримінального провадження, обмежившись дослідженням:

-висновку експерта № 2959-2965/20-21 від 27.04.2020, відповідно до якого ринкова вартість упаковки змінних касет «Mach3 4 шт.» TM «Gellette» в новому стані станом на момент вчинення кримінального правопорушення 11.03.2020 складала 248,86 грн.; ринкова вартість упаковки змінних касет «SensorExcel 5 шт.» ТМ «Gellette» в новому стані станом на момент вчинення кримінального правопорушення 11.03.2020 складала 226,84 грн., ринкова вартість одного крему для шкіри навколо очей «Експерт. Зволожуючий» 15 мл. ТМ «LOreal Paris» станом на момент вчинення кримінального правопорушення 11.03.2020 складала 188,67 грн., ринкова вартість одного крему для шкіри навколо очей «Розкіш живлення» 15 мл. ТМ «LOreal Paris» станом на момент вчинення кримінального правопорушення 11.03.2020 складала 260,00 грн., ринкова вартість однієї упаковки патчів (маски) для повік «Gold колагенові» ТМ «MondSub» станом на момент вчинення кримінального правопорушення 11.03.2020 складала 12,00 грн., ринкова вартість одного олівеця для брів 3 в 1, тон 03, ТМ «ВіОВі» станом на момент вчинення кримінального правопорушення 11.03.2020 складала 70,00 грн., ринкова вартість одного рідкого глітера для макіяжу «Chameleon, тон 101» ТМ «LN Professional» станом на момент вчинення кримінального правопорушення 11.03.2020 складала 89,34 грн.;

-висновку експерта № 2925-2930/20-21 від 22.04.2020, згідно з яким ринкова вартість об`єктів, наданих на дослідження при умові, шо вони нові, станом на момент вчинення кримінального правопорушення 13.03.2020 складала: резинки для волосся 35 ЕН-1марки «Веаuty Line» 34,00 грн., крему для обличчя марки «Garnier» асортиментного ряду «ВВ Секрети досконалості» 168,25 грн., крему для обличчя нічний, марки «Garnier», асортиментного ряду «Захист від зморшок від 35 років» 121,00 грн., капсули засобу професійного для волосся марки «Ellips» асортиментного ряду «Вітаміни. Розкішне сяйво» 12,10 грн., пудри компактної марки «LOreal Paris» серії «Infaillble» тон 123 378,80 грн., підводки для очей марки «Relouis» серії «Paradico» тон чорний 86,80 грн.;

-висновку експерта № 2966-2971/20-21 від 27.04.2020, відповідно до якого ринкова вартість одного еліксиру для посіченого волосся «Gliss Kur 75 ml» виробника «Schwazkopf» в новому стані станом на момент вчинення кримінального правопорушення 06.03.2020 складала 140,75 грн., ринкова вартість експерт кондиціонер для волосся «Сила Аргініна х3» ТМ «ELSEVE» 200 мл, виробника «LOreal Paris» на момент вчинення кримінального правопорушення 06.03.2020 108,98 грн., ринкова вартість бальзам-поліскувача для волосся «Повне відновлення для пошкодження волосся 5» ТМ «ELSEVE» 200 мл, виробника «LOreal Paris» на момент вчинення кримінального правопорушення 06.03.2020 складала 63,00 грн., ринкова вартість шампуню «Повне відновлення для пошкодженого волосся 5» ТМ «ELSEVE» 400 мл, виробника «LOreal Paris» на момент вчинення кримінального правопорушення 06.03.2020 складала 86,67 грн., ринкова вартість двох шпильок (заколок) «тік-так» 2 шт. 12 ТМ4 на момент вчинення кримінального правопорушення 06.03.2020 20,00 грн., ринкова вартість однієї фарби для волосся колір синяво-чорний С1 ТМ «Palette» виробника «Schwazkopf» на момент вчинення кримінального правопорушення 06.03.2020 41,30 грн., ринкова вартість одного філлера ампульного для волосся з ефектом ламінування «Perfect Hair Fill - UP», 13 мл, ТМ «LaDor» на момент вчинення кримінального правопорушення 06.03.2020 57,25 грн.;

-висновку експерта № 3849/20-21 від 22.05.2020, згідно з яким ринкова вартість одного флакону чоловічої туалетної води «La Vie Unique Sunny» ТМ «Dilis Parfum», об`ємом 100 мл станом на момент вчинення кримінального правопорушення 13.03.2020 могла складати 347,00 грн.;

-висновок експерта № 2850/3851/20-21 від 22.05.2020, відповідно до якого одного блістера картриджа (змінних касет) для гоління « ІНФОРМАЦІЯ_3 , «5 лез» ТМ «Gillette», в новому стані станом на момент вчинення кримінального правопорушення 13.03.2020 складала 279,00 грн., ринкова вартість двох блістерів картриджів (змінних касет) для гоління «Fusion 5», чоловічий, 2 шт., «5 лез» ТМ «Gillette», в новому стані станом на момент вчинення кримінального правопорушення 13.03.2020 складала 492,46 грн.;

-висновку експерта № 693 від 25.09.2020, згідно з яким ринкова вартість туші для вій «Буржуа» подовження і об`єм TWISTUPVO/10289/ в кількості 1 штука, на момент вчинення кримінального правопорушення 31.07.2020 складала 245,00 грн., ринкова вартість туші для вій «Буржуа» подовження і об`єм TWISTUPVO/10290/ в кількості 1 штука, на момент вчинення кримінального правопорушення 31.07.2020 складала 245,00 грн., ринкова вартість «Єлізавека» догляд для обличчя 100 мл очищуюча глиняно-бульбашкова /30557/, ножиці для нігтів «Сталес» класік 61 24 мм SC-61 /05974/ в кількості 1 штука, на момент вчинення кримінального правопорушення 31.07.2020 складала 152,33 грн., ринкова вартість професійного засобу вітамінотерапія для волосся «Елліс» /01248/ у кількості 1 штука, на момент вчинення кримінального правопорушення 31.07.2020 складала 90,00 грн.

Аналізуючи показання обвинуваченої, надані стороною обвинувачення докази, суд вважає, що в судовому засіданні було підтверджено факт таємного викрадення ОСОБА_5 06.03.2020, 11.03.2020, 13.03.2020 та 31.07.2020 майна з магазинів « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Обвинувачена зазначених обставин в судовому засіданні не заперечувала, щодо вчинення крадіжок 06.03.2020, 11.03.2020, 13.03.2020 надала чіткі та послідовні показання, щодо крадіжки 31.07.2020 від дачі показань відмовилась, однак зауважила, що вчинила інкриміноване їй діяння за обставин, викладених у обвинувальному акті. Суд враховує, що з пояснень обвинуваченої, наданих в судовому засіданні, випливає, що остання на час вчинення інкримінованих їй злочинів та на час судового розгляду кримінального провадження усвідомлювала протиправність своїх дій. Тому суд вважає, що в судовому підтверджено факт таємного викрадення обвинуваченою вищезазначеного майна (вчинення крадіжки).

Вирішуючи питання щодо правової кваліфікації діяння обвинуваченої суд враховує, що пунктом 5 Підрозділу 1 Перехідних положень Податкового кодексу України (далі ПК) визначено, що у разі, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК з урахуванням норм абзацу першого підпункту 169.4.1 пункту 169.4 цієї статті платник податку має право на зменшення суми загального місячного оподатковуваного доходу, отримуваного від одного роботодавця у вигляді заробітної плати, на суму податкової соціальної пільги у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Тобто розмір податкової соціальної пільги в розумінні пункту 5 Підрозділу 1 Перехідних положень ПК дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на один місяць працездатних осіб з 1 січня 2020 року складає 2102 гривні. Отже, розмір податкової соціальної пільги у 2020 році для кримінально-правової кваліфікації становить 1051 гривню.

Зі змісту частини другої статті 11 Кримінального кодексу України (далі КК) випливає, що не є злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Відповідно до частини третьої статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Натомість згідно з приміткою 2 до статті 185 КК у статтях 185, 186, 189 та 190 цього Кодексу значна шкода визнається із врахуванням матеріального становища потерпілого та якщо йому спричинені збитки на суму від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, для вирішення питання щодо наявності в діянні ОСОБА_5 ознак кримінального правопорушення або ж ознак адміністративного правопорушення необхідно визначити, чи перевищує вартість викраденого ним майна 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 210,2 гривень.

В ході проведення досудового розслідування за результатами товарознавчого дослідження встановлено, що вартість викраденого обвинуваченою ОСОБА_5 майна на момент його викрадення, тобто вчинення кримінального правопорушення, перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Тому суд вважає, що в діях ОСОБА_5 наявні ознаки саме кримінально караного діяння.

Суд також приймає до уваги роз`яснення, надані в пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України (далі ВСУ) № 10 від 06.11.2009 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», згідно з якими крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним.

Зважаючи на ту обставину, що ОСОБА_5 мала реальну можливість розпорядитись викраденим нею майном, суд вважає, що в діях останньої наявні ознаки саме закінченого кримінального правопорушення.

Окрім цього, суд враховує, що у примітці 1 до статті 185 Кримінального Кодексу України (далі КК) зазначено, що у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

З наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності й була засуджена за вчинення умисних злочинів проти власності. Востаннє вона була засуджена 07.09.2018 Вінницьким міським судом Вінницької області за частиною другою статті 185, частиною першою статті 309 КК з урахуванням приписів частини четвертої статті 70 та частини першої статті 71 КК до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до листа за підписом в.о. начальника внутрішньої служби Державна установа «Уманська виправна колонія (№129)» ОСОБА_10 від 27.10.2020 за № 1-994 ОСОБА_5 була звільнена від відбування призначеного їй покарання 18.02.2019 у зв`язку із відбуттям призначеного строку покарання.

Згідно з частиною першою статті 32 КК повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Зі змісту частини першої статті 88 КК випливає, що особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості. При цьому частиною другою зазначеної статті визначено, що с удимість має правове значення у разі вчинення нового злочину, а також в інших випадках, передбачених законами України.

Згідно з приписами пункту 7 частини першої статті 89 КК (в редакції Закону № 1698-VII від 14.10.2014) такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за злочин середньої тяжкості, якщо вони протягом трьох років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину. Аналогічний строк погашення судимості закріплений у пункті 7 частини першої статті 89 КК після внесення змін до класифікації кримінальних правопорушень на підставі Закону № 2617-VIII від 22.11.2018.

Частиною п`ятою статті 90 КК визначено, що у разі якщо особа, що відбула покарання, до закінчення строку погашення судимості знову вчинить злочин, перебіг строку погашення судимості переривається і обчислюється заново.

З наданих суду матеріалів випливає, що ОСОБА_5 була звільнена з місць позбавлення волі 18.02.2019, а перше кримінальне правопорушення нею було вчинене 06.03.2020, тобто до закінчення трьох річного строку погашення судимості. Тому, враховуючи, що ОСОБА_5 вчинила інкриміновані їй злочини до закінчення строку погашення судимості, суд вважає, що в її діях наявні ознаки повторності.

Отже, суд приходить до переконання, що дії ОСОБА_5 за фактом викрадення 06.03.2020 о 14.04 год., 11.03.2020 о 10.37 год. та 13.03.2020 о 10.30 год. з магазину «Шик і Блиск» по вул. Замостянській, 34 в м. Вінниці, 13.03.2020 об 11.00 год. з магазину «Шик і Блиск» по вул. Соборній, 20 в м. Вінниці, 13.03.2020 об 11.50 год. з магазину «Шик і Блиск» по просп. Коцюбинського, 48 в м. Вінниці та 31.07.2020 о 12.00 год. з магазину «Шик і Блиск» по вул. Волошковій, 7 в м. Вінниці охоплюються складом злочину, передбаченого частиною другою статті 185 КК, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжки), кваліфікуючою ознакою якого є вчинення злочину повторно.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, суд приймає до уваги роз`яснення, надані в пункті 2 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з якими відповідно до пункту 1 частини першої статті 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Суд враховує, що у постанові від 10.07.2018 (справа № 148/1211/15-к) ВС звернув увагу на те, що відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

У постанові від 14.06.2018 (справа № 760/115405/16-к) ВС зазначив, що поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування статті 75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Крім того, ВС у постанові від 09.10.2018 (справа № 756/4830/17-к) звернув увагу на те, що відповідно до статей 50 і 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у статті 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду, як вже було зазначено вище, визнаються і Європейським судом з прав людини.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (стаття 12 КК) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у статті 12 КК дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Під особою обвинуваченого розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення. Тобто поняття «особа обвинуваченого» вживається у тому ж значенні, що й у пункті 3 частини першої статті 65 КК поняття «особа винного».

Термін «явно несправедливе покарання» означає відмінність в оцінці виду та розміру покарання принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Аналогічний висновок зроблено ВС у постанові від 13.08.2020 (справа № 716/1224/19).

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 3 постанови Пленуму ВСУ № 12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Щире каяття це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування заданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.

Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

При цьому, суд також враховує, що у постанові від 18.09.2019 (справа № 166/1065/18) ВС зазначив, що розкаяння передбачає, крім визнання факту скоєння злочину, ще й дійсне визнання власної провини, щирий жаль та осуд своєї поведінки.

Аналогічна правова позиція сформована у постанові ВС від 27.11.2019 (справа № 629/847/15-к) та від 20.08.2020 (справа № 750/1503/19).

Суд також враховує, що у постанові від 10.07.2018 (справа № 148/1211/15-к) ВС звернув увагу на те, що формулювання пункту 1 частини першої статті 66 КК передбачає, що наявність будь-якої з обставин, перелічених в ньому, - тобто, або «з`явлення із зізнанням», або «щирого каяття», або «активного сприяння розкриттю злочину» - означає, що вимогу цього пункту виконано. Таким чином, положення статті 69-1 КК застосовуються, якщо судом установлено будь-яку з обставин, зазначених у пункті 1 частини першої статті 66 КК, та будь-яку з обставин, вказаних у пункті 2 частини першої статті 66 КК.

Крім того, вирішуючи питання щодо виду та розміру покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, суд враховує, що ВС у постанові від 17.04.2018 (справа № 298/95/16-к) зазначив, що у частині другій статті 65 КК встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення.

В ході судового розгляду кримінального провадження було встановлено, що обвинувачена ОСОБА_5 вчинила ряд умисних злочинів середньої тяжкості (згідно з класифікацією чинною на момент їх вчинення), які на час розгляду справи судом відносяться до нетяжких злочинів, визнала винуватість у вчиненому, надавши чіткі та послідовні показання щодо обставин вчинення інкримінованих злочинів, у вчиненому розкаялась. З наданих суду матеріалів також випливає, що ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, на час розгляду справи судом перебуває у стані вагітності, на обліку в лікаря-нарколога не перебуває. Також суд враховує, що згідно з листом за підписом заступника директора КНП «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка» ОСОБА_11 обвинувачена ОСОБА_5 неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні (остання госпіталізація з 02.12.2008 по 10.01.2019) з діагнозом: Ідіопатична невропатія правого трійчастого нерва. Однак, відомості, які б свідчили, що зазначений діагноз свідчить про психічні розлади, суду надані не були.

Отже, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, є щире каяття.

Вирішуючи питання щодо наявності в діях обвинуваченої обставин, що обтяжують її покарання, суд враховує роз`яснення, надані в пункті 19 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» № 7 від 04.06.2010, згідно з якими у разі якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 КК як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує. Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 07.06.2018 (справа № 203/921/16-к).

Отже, вчинення обвинуваченим інкримінованого йому злочину в період не знятої і не погашеної судимості згідно з приписами частини четвертої статті 67 КК не може бути враховане судом, як обставина, що обтяжує покарання обвинуваченого, оскільки остання передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію. Однак, з вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 07.09.2018 випливає, що окрім засудження за вчинення злочину проти власності злочину, передбаченого частиною другою статті 185 КК, ОСОБА_5 також була засуджена і за злочин, пов`язаний з незаконним обігом психотропної речовини, тобто передбаченого частиною першою статті 309 КК. Тому вчинення умисного злочину проти власності в період не знятої і не погашеної судимості за вчинення злочину, пов`язаного з незаконним обігом психотропних речовин, не є ознакою, що впливає на кваліфікацію злочинів, проти власності.

Отже, суд вважає, що обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої, є рецидив злочинів.

Аналізуючи надані стороною обвинувачення докази, враховуючи особу обвинуваченої, її ставлення до вчиненого, обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання, суд дійшов до переконання, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нею нових злочинів буде покарання, передбачене санкцією кримінального закону, у виді позбавлення волі. При цьому суд враховує, що ВС у постанові від 15.03.2018 (справа № 442/1887/16-к) звернув увагу на те, що застосування частини першої статті 69 КК можливе у випадку, коли пом`якшуючі обставини настільки знижують тяжкість злочину, що призначення винному покарання в межах санкції було б явно несправедливим. Як вже судом зазначено вище, в судовому засіданні встановлено наявність однієї обставини, що пом`якшує покарання, та одну обставину, що його обтяжує, при цьому суд вважає, що конкретні обставини справи не свідчить про те, що призначення обвинуваченій покарання в межах санкції кримінального закону буде явно несправедливим.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для застосування при призначенні покарання обвинуваченому положень частини першої статті 75 КК, тобто для звільнення його від відбування кримінального покарання з випробуванням суд приймає до уваги, висновки, викладені ВС в постанові від 26.04.2018 (справа № 757/15167/15-к), а саме: відповідно до вимог статті 75 КК якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як вже було зазначено судом вище загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

В судовому засіданні було встановлено, що обвинувачена вчинила ряд умисних злочинів в період не знятої і не погашеної судимості, протягом нетривалого періоду після звільнення з місць позбавлення волі. Крім того, надані суду матеріали свідчать, що після направлення до суду кримінального провадження з обвинувальним актом у вчиненні ряду умисних злочинів, ОСОБА_5 відповідних для себе висновків не зробила і продовжила свою протиправну діяльність та вчинила умисний злочин. Наведені обставини свідчать, що правові підстави для її звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі частини першої статті 75 КК відсутні.

Разом з тим, з наданих суду матеріалів випливає, що станом на 18.01.2020 у ОСОБА_5 констатовано термін вагітності 28 тижнів.

Відповідно до приписів частини першої статті 79 КК у разі призначення покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі вагітним жінкам або жінкам, які мають дітей віком до семи років, крім засуджених до позбавлення волі на строк більше п`яти років за тяжкі і особливо тяжкі злочини, а також за корупційні кримінальні правопорушення, суд може звільнити таких засуджених від відбування як основного, так і додаткового покарання з встановленням іспитового строку у межах строку, на який згідно з законом жінку може бути звільнено від роботи у зв`язку з вагітністю, пологами і до досягнення дитиною семирічного віку.

ВС у постанові від 05.08.2020 (справа № 335/7300/16-к) зазначив, що відповідно до частини першої статті 79 КК суд може звільнити від покарання жінок, які мають дітей віком до семи років, водночас це право суду обмежене можливістю звільнення не від будь-якого покарання, а від покарань у виді обмеження або позбавлення волі.

Тому, зважаючи на ту обставину, що обвинуваченій ОСОБА_5 призначене кримінальне покарання у виді позбавлення волі, остання перебуває у стані вагітності, суд вважає за доцільне відповідно до приписів частини першої статті 79 КК звільнити її від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку у межах строку, на який згідно з законом жінку може бути звільнено від роботи у зв`язку з вагітністю, пологами і до досягнення дитиною трьох річного віку.

Згідно з частиною другою статті 79 КК у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до семи років, суд покладає на засуджену обов`язки відповідно до статті 76 цього Кодексу.

Суд враховує, що частина перша статті 76 КК є імперативною нормою, якою передбачено, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Суд також приймає до уваги, що частиною другою статті 50 КК метою покарання визначено не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Тому з метою реалізації зазначеної мети суд вважає за доцільне покласти на ОСОБА_5 додаткові обов`язки, передбачені кримінальним законом, зокрема пунктами 2 та 4 частини третьої статті 76 КК.

Згідно з абзацом третім пункту 2 частини четвертої статті 374 КПК у резолютивній частині вироку зазначаються у разі визнання особи винуватою, зокрема, початок строку відбування покарання. А тому, суд вважає за доцільне зауважити, що початок іспитового строку слід рахувати з дня проголошення вироку.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до положень статті 100 КПК.

Згідно з частиною другою статті 124 КПК судові витрати необхідно покласти на обвинувачену.

Керуючись статтями 371, 373, 374 КПК, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винною у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України, та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до частини першої статті 79 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з встановленням іспитового строку 3 (три) роки.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої та пункту 2, 4 частини третьої статті 76 Кримінального кодексу України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Речові докази, а саме диски із записами з камер відеоспеостережень, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 4903 (чотири тисячі дев`ятсот три) гривні 25 (двадцять п`ять) копійок витрат на залучення експертів.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Вінницький міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вирок вручається негайно після його проголошення.

Суддя: