ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/1918/20 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Категорія : у порядку КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
заявника - ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А:
Не погодившись із вказаною ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді від 23.09.2020 р. та ухвалити нову, якою скасувати постанову слідчого, посилаючись на незаконність відмови слідчим суддею у відкритті провадження за його скаргою на постанову слідчого, якою відмовлено в задоволенні його клопотань від 15.09.2020р. та 18.09.2020 р.
Прокурор в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, будь-яких клопотань чи заяв від нього не надходило. Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 422 та ч. 4 ст. 405 КПК України, думки апелянтів, колегія суддів постановила рішення щодо проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2020 р за відсутності прокурора, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Вислухав доповідь судді, пояснення заявника, який підтримав свою апеляційну скаргу і просив її задовольнити, перевірив матеріали судового провадження колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, 22.09.2020 р. ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просив скасувати постанову слідчого про відмову в задоволенні його клопотань від 15.09.2020 р. та 21.09.2020 р. та зобов`язати слідчого витребувати певні відомості та документи з різноманітних установ. В обґрунтування вимог ОСОБА_6 зазначив, що 15.09.2020 р. ним слідчому було подано клопотання, в задоволенні якого постановою слідчого від 18.09.2020 р. йому відмовлено, також відмовлено в задоволенні клопотання від 21.09.2020р.
Відмовляючи ОСОБА_6 у відкритті провадження за його скаргою, слідчий суддя мотивував таке рішення тим, що вимога ОСОБА_6 про скасування постанови та зобов`язання слідчого витребувати докази, є необгрунтованою, з огляду на те, що заявником взагалі не додано доказу винесення постанови слідчим та не надано до скарги ні копії оскаржуваної постанови, ні копії звернення з клопотанням, а також не вказана конкретна дія, що оскаржується і не надано доказів про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, а також не вказано строк, передбачений частиною 1 статті 304 КПК України, тобто коли саме було відмовлено у задоволенні такого клопотання. Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважав, що бездіяльність органу досудового розслідування та прокуратури, що оскаржується заявником, не входять до вичерпного переліку, зазначеного у частині 1 статті 303 КПК України, а тому відмовив ОСОБА_6 у відкритті провадження за його скаргою.
Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді з наступних підстав.
Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, керівника слідчого органу, слідчого є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому.
Згідно з ч.1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.
Дане положення кореспондується зі статтею 55 Конституції України, в якій закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб та право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. У п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» було зазначено, що «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.
Процесуальна можливість подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування передбачено ст.303 КПК України. Встановлений ч. 1 ст. 303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, що можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, є вичерпним. З огляду на це, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь - яку бездіяльність, рішення чи дії слідчого прокурора, а лише перелік яких та строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законом.
Виходячи зі змісту доводів, зазначених в скарзі заявника взагалі не вбачається, з якими саме клопотаннями він звернувся до слідчого, за наслідком розгляду яких йому відмовлено у задоволенні. За таких обставин, внаслідок неконкретності та невизначеності доводів, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про необхідність відмови ОСОБА_6 у відкритті провадження за його скаргою, що не позбавляє його процесуальної можливості повторно звернутись до слідчого судді з відповідною скаргою в разі складення скарги у відповідності до вимог, передбачених ст.ст. 303 та 396 КПК України, з чітким визначенням окремого рішення або дії чи бездіяльності органів досудового розслідування відповідно до конкретного пункту ст. 303 КПК України.
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків ухвали слідчого судді, в якій наведені аргументовані підстави для відмови у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 і які в повній мірі відповідають вимогам кримінально-процесуального закону.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
Одним з основоположних аспектів верховенства права с принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judiсаtа, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
За таких обставин, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 законним і обґрунтованим. Відповідно, ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2020 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді