13.11.2020 Єдиний унікальний номер 205/5844/20
Провадження № 1-кс/205/1421/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представник особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні клопотання ОСОБА_4 в межах кримінального провадження №0000123, внесеного 04 серпня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, про скасування арешту майна,
ВСТАНОВИВ:

20 жовтня 2020 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищевказаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що в провадженні СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000123 від 04.08.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України. 03.08.2020 року до Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшли матеріали від УПП у м. Дніпро, про те, що екіпажем УПП № 423, 03 серпня 2020 року приблизно о 14 годині 00 хвилин, за адресою: м. Дніпро, вул. Панаса Мирного, буд. № 1 було зупинено транспортний засіб марки «Opel Vectra», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками підробки ідентифікаційного номера кузова зазначеного автомобіля. Крім того, 03 серпня 2020 року в період часу з 14 годин 00 хвилин до 14 години 30 хвилин в ході огляду автомобіля «Opel Vectra», закріплений номерний знак НОМЕР_1 , 2006 року випуску, номер кузова VIN код кузова НОМЕР_2 , виявлені ознаки втручання до VIN коду кузова, а саме: на VIN коді кузова НОМЕР_2 відстань між літерами «Z», «С», «F» менша ніж між іншими цифрами номера, також було оглянуто свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 . Таким чином, 13 серпня 2020 року слідчим суддею Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за клопотанням прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 про арешт майна в межах кримінального провадження №0000123 від 04.08.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України, накладено арешт на вищевказаний автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Враховуючи вищевикладене, вважає, що арешт накладений необґрунтовано, оскільки автомобіль не є предметом, засобу чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення, доказом кримінального правопорушення, набутим злочинним шляхом, а тому до нього не можуть бути застосовані заходи кримінально-правового характеру, він не підлягає спеціальній конфіскації та не є засобом забезпечення цивільного позову.
У судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав скаргу у повному обсязі та просив її задовольнити.
Прокурор у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання ОСОБА_4 зазначивши, що на цей час проводяться судові експертизи транспортного засобу та документів, а тому просив відмовити у задоволенні клопотання.
Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали скарги та долучені матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов таких висновків.
Слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого відділу Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження №0000123 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 серпня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2020 року клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000123 від 04 серпня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України задоволено та накладено арешт на автомобіль марки "Opel Vectra", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова VIN: НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 , які були вилучені в ході огляду 03 серпня 2020 року та визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000123 від 04 серпня 2020 року.
Згідно із ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
За ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною 3 статті 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів згідно з п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України, та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 № 5 за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок. При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI "Перехідні положення" КПК питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
Враховуючи, що обов`язок доказування перед слідчим суддею наявності підстав для скасування арешту майна покладено на осіб, які звертаються з цим клопотанням, вони повинні обґрунтувати необхідність скасування арешту майна.
З огляду на зазначене, вважаю, що клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 не підлягає задоволенню, оскільки заявником не доведена необґрунтованість ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2020 року про накладення арешту на автомобіль марки «Opel Vectra", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 , оскільки зазначене майно визнане речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, могло зберегти на собі сліди або містити інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюватимуться під час кримінального провадження, а тому арешт обґрунтовано накладався з метою забезпечення збереження речових доказів.
Виходячи з положень КПК України, під час розгляду клопотання про скасування арешту майна, слідчий суддя не оцінює законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, якою накладено арешт на майно, оскільки вказане питання відноситься до виключної компетенції суду апеляційної інстанції, а вирішує питання щодо обґрунтованості накладення арешту на майно з урахуванням нових доказів, які надаються слідчому судді під час розгляду клопотання та які не були відомі слідчому судді під час накладення арешту на майно.
Слідчому судді під час розгляду клопотання не надано доказів, які б в своїй сукупності свідчили про необґрунтованість накладення арешту на майно та спростовували висновки щодо наявності підстав для такого арешту, викладені в ухвалі про накладення арешту на майно та в подальшому застосування цього заходу відпала потреба. Крім того, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07 вересня 2020 року зазначена ухвала слідчого судді від 13 серпня 2020 року залишена без змін.
Також заявником не було представлено доказів того, що на теперішній час минула потреба в подальшому застосуванні цього заходу. Оцінюючи доводи особи, яка подала клопотання, відносно того, що арешт на майно накладено необґрунтовано, без достатніх підстав, слідчий суддя дійшов висновку щодо відсутності підстав вважати, що в арешті майна минула потреба, оскільки вилучене та арештоване майно є речовим доказом у кримінальному провадженні і на теперішній час проводяться судові експертизи та експертні дослідження, підстави ставити вказані твердження прокурора під сумнів у суду відсутні.
На час розгляду клопотання кримінальне провадження №0000123 від 04 серпня 2020 року не завершене, проводяться судові експертизи, а тому збереження речових доказів необхідне для забезпечення кримінального провадження.
У зв`язку з викладеним, клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000123 від 04 серпня 2020 року задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 169, 170-174, 303, 306, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 в межах кримінального провадження №0000123, внесеного 04 серпня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, про скасування арешту майна - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1 .