Номер провадження: 11-сс/813/6/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 30.12.2020 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному проваджені №0003036 від 05.10.2020 року, -

встановив:
оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 27.02.2021 року, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ониськове, Комінтернівського району Одеської області, українця, громадянина України, працюючого в ТОВ «Інноваційні креативні технології», не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
Як убачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СУ ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0003036 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.10.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 підозрюється у тому, що 04.10.2020 року, приблизно о 04 год. 10 хв., за попередньою змовою з ОСОБА_10 , перебуваючи біля приміщення розважального закладу «Nice Club», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська, буд.1/20, спричинили потерпілому ОСОБА_11 тяжкі тілесні ушкодження.
05.10.2020року відомості про кримінальне правопорушення за ч.2 ст.121 КК Українивнесені до ЄРДР за №0003036.
30.12.2020 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
30.12.2020 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 30.12.2020 року задоволено клопотання слідчого та до підозрюваного ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 27.02.2021 року.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_12 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи обґрунтованість підозри, посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали, просить її скасувати та постановити нову, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник, вказує, що обраний відносно підозрюваного запобіжний захід є занадто суворим з огляду на обставини справи, особу підозрюваного та відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

При цьому, захисник зазначає, що підозрюваний раніше не судимий, працює на підставі цивільно-правової угоди, не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування або перешкоджати досудовому слідству в інший спосіб.

Захисник посилається на те, що підозрюваний самостійно з`явився за першим викликом до слідчого для отримання повідомлення про підозру, а в подальшому, усвідомлюючи що може бути взятий під варту, також самостійно з`явився до районного суду для розгляду клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що свідчить про відсутність у нього наміру переховуватися від органу досудового розслідування або в інший спосіб перешкоджати слідству. З урахуванням наведеного захисник вважає, що до підозрюваного можливо та доцільно обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт в нічний час доби.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали справи; обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України (далі КПК) основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 183 КПК.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК , підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя та суд, відповідно до ст.178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
При цьому, слідчому судді слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).
На думку апеляційного суду під час розгляду клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя не в повній мірі врахував зазначені вимоги закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення за вчинення якого з урахуванням положень ч.2 ст.183 КПК може бути застосований такий запобіжний захід, а також того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 196 КПК в ухвалі про застосування запобіжного заходу має бути викладено обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ст. 177 КПК.
Оскаржуване рішення слідчий суддя мотивував обґрунтованістю підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а також наявністю ризиків: можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду; можливого незаконного впливу підозрюваного на потерпілого та свідків або перешкоджати досудовому розслідуванню іншим чином.
Погоджуючись з рішенням слідчого судді щодо обґрунтованості підозри, апеляційний суд враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Матеріали кримінального провадження, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування є достатніми для висновку щодо обґрунтованості підозри. Крім того, сторона захисту не оспорює наявність обґрунтованої підозри.

Що стосується доводів захисника про необґрунтованість ухвали слідчого судді щодо обрання підозрюваному найсуворішого запобіжного заходу, то вони заслуговують на увагу, з огляду на таке.
Апеляційний суд наголошує, що тримання під вартою, як винятковий захід, може застосовуватися тільки у випадку, коли особа підозрюється чи обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, та за умови, якщо слідчий/прокурор доведе, що застосування іншого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст.177 КПК.

У своєму Рішенні «Подвезько проти України» №74297/11 від 12.02.15 року ЄСПЛ у п. 21 вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно, але мають підтверджуватись фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватись, не може оцінюватися виключно не підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою.
Крім того, в зазначеному Рішенні ЄСПЛ звернув увагу на неприпустимість загальних формулювань в судових рішеннях та застосування повторюваних шаблонних фраз. Зазначене не свідчить про те, що суди здійснюють належну оцінку фактів стосовно необхідності застосування такого запобіжного заходу за обставин конкретної справи.
Дослідивши матеріали справи та заслухавши сторони кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що обраний слідчим суддею запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно підозрюваного є занадто суворим, а рішення про його застосування слідчим суддею не мотивоване належним чином.
Так, мотивуючи своє рішення слідчий суддя послався на наявність ризиків можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності; можливого незаконного впливу на потерпілого та свідків, з метою зміни та викривлення їх показів.
Однак, апеляційним судом встановлено, що слідчим суддею залишено поза увагою наступні обставини справи: підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання на території м. Одеси, має місце роботи, за місцем постійного проживання та роботи характеризується позитивно, про що свідчать надані стороною захисту документи, які долучені до справи.
Вказані обставини дають підстави стверджувати, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що ризики переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду та перешкоджання встановлення обставин в даному кримінальному провадженні є мінімізованим.
Крім того, доводи прокурора про існування ризику можливого переховування підозрюваного ОСОБА_8 , апеляційний суд визнає декларативними, оскільки згідно матеріалів судової справи, підозрюваний самостійно, за першим викликом, з`явився до слідчого для отримання підозри 30.12.2020 року, а отримавши повідомлення про підозру та копію клопотання про застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, за першим викликом добровільно з`явився до суду першої інстанції для розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Прокурор не заперечував факту добровільної явки підозрюваного до слідчого та суду, а також не заперечував відсутність фактів ухилення підозрюваного від органу досудового розслідування.
Наведені обставини свідчать про необґрунтованість доводів слідчого та прокурора про існування в такому ступені ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, що може слугувати підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки незважаючи на неможливість в повному обсязі виключати цей ризик, він, з урахуванням конкретних обставин справи та особи підозрюваного, є мінімальним та запобігти цьому ризику можливо шляхом обрання підозрюваному запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі.
Щодо доводів слідчого та прокурора про існування ризику впливу підозрюваного на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, то вони також є непереконливими та декларативними, з огляду на таке.
Відомості про вчинення кримінального правопорушення в даному провадженні внесені до ЄРДР 05.10.2020 року, а підозра оголошена 30.12.2020 року.
Прокурором не надано апеляційному суду доказів, що за вказаний тривалий період досудового розслідування підозрюваний, або пов`язані з ним особи, вчиняли будь-які дії, направлені на вплив на потерпілого та свідків. За повідомленням прокурора не встановлено таких фактів і в період часу з дня ухвалення оскаржуваної ухвали слідчого судді до дня перегляду оскаржуваної ухвали в суді апеляційної інстанції.
Крім того, прокурором не було спростовано доводи захисника, що на теперішній час між підозрюваним ОСОБА_8 та потерпілим досягнуто домовленості про відшкодування спричиненої шкоди.
В обґрунтування доведеності існування ризиків ухилення від органу досудового розслідування та вчинення підозрюваним нового злочину, прокурор послався на те, що в провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває на розгляду обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.189, ч.5 ст.186 КК України.
Апеляційний суд визнає безпідставними ці доводи, оскільки прокурором не було спростовано тверджень захисника, що вказане кримінальне провадження перебуває в провадженні Приморського районного суду м. Одеси майже п`ять років, судовий розгляд не завершений, а відносно ОСОБА_8 запобіжний захід не обраний.
Крім того, апеляційний суд визнає вказані доводи прокурора безпідставними з огляду на те, що на теперішній час остаточне рішення в зазначеному кримінальному провадженні районним судом не прийнято та ОСОБА_8 вважається таким, що не має судимості, а тому з огляду на презумпцію невинуватості, передбаченої основним законом України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, існування відносно підозрюваного іншого кримінального провадження за його обвинуваченням, не може слугувати безумовною або вирішальною обставиною, яка обумовлює необхідність обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою в даному кримінальному провадженні.
За наведених обставин апеляційний суд констатує, що незважаючи на те, що ризик можливих спроб переховування підозрюваного від органів досудового слідства повністю не виключається, але він, з урахуванням конкретних обставин справи та особи підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, проживає в м. Одесі, офіційно працевлаштований, та недоведеністю органом досудового розслідування та прокурором, що підозрюваний в будь-який спосіб заважав кримінальному провадженню, є настільки мінімізованим, що не дає підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_8 виняткового запобіжного заходу, який в даному випадку є занадто суворим та може потягти за собою невідворотні та шкідливі наслідки для близьких йому осіб.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що необхідності обмеження права підозрюваного на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України та ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, на даній стадії досудового розслідування, з урахуванням конкретних обставин справи та особи підозрюваного, на даний час немає та прокурором не доведено.
Оскільки матеріали кримінального провадження містять докази щодо обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки останнього, апеляційний суд, вважає необхідним обрати відносно підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 , які вказують на існування міцних важелів соціального стримування підозрюваного, апеляційний суд вважає, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого є у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби.

На думку апеляційного суду, такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, створить умови існування достатнього балансу між обмеженнями, які застосовує держава до особи, яка на даній стадії досудового розслідування підозрюється у вчиненні злочину з її правом на працю, яке є одним з пріоритетних соціальних прав, закріплених у ст.41 Конституції України.

Запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування, на думку апеляційного суду, буде цілком співмірним інкримінованому підозрюваному злочину та його особі, зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а також забезпечить останньому реалізацію права на працю, що також буде сприяти відшкодуванню ним шкоди, спричиненої злочином, у разі визнання його винним.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.
З урахуванням встановлених апеляційним судом обставин, апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та із застосуванням до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 30.12.2020 року, якою підозрюваному ОСОБА_8 , у кримінальному проваджені №0003036 від 05.10.2020 року за ч.2 ст.121 КК України, обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному проваджені №0003036 від 05.10.2020 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному проваджені №0003036 від 05.10.2020 року, запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною залишати житло де він мешкає, за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22:00 до 06:00 год. наступної доби.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 8 ч.5 ст.194 КПК України, а саме:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора, слідчого судді та суду;

- не відлучатися з міста Одеси без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання, роботи та засобів зв`язку;

- утримуватись від спілкування з потерпілим, іншими учасниками кримінального провадження визначеними слідчим або прокурором;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон (у разі існування такого), або інший документ, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, запобіжний захід відносно нього може бути змінено на більш суворий.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на підозрюваного зобов`язань.

Виконання ухвали Одеського апеляційного суду про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 у виді домашнього арешту та контроль за поведінкою підозрюваного покласти на співробітників Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області.

Строк дії ухвали Одеського апеляційного суду про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 у виді домашнього арешту обчислюється з моменту оголошення ухвали апеляційного суду, а саме з 15.01.2021 року та закінчується 28.02.2021 року, тобто в межах строку досудового розслідування.

Копію ухвали невідкладно надіслати на адресу ДУ «Одеський слідчий ізолятор», слідчому, прокурору до відома, та начальнику Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області для виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4