Дата документу 25.01.2021 Справа № 554/1862/18
Провадження №1-кс/554/573/2021
УХВАЛА
іменем України
25 січня 2021 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

підозрюваного ОСОБА_3 ,

захисників підозрюваного адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 , про скасування повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0000089 від 14 січня 2017 року, в порядку ст.303 КПК України,-

В С Т А Н О В И В :

29 грудня 2020 року захисник ОСОБА_4 звернувся до суду в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 зі скаргою, в порядку ст.303 КПК України, в якій просить скасувати повідомлення про підозру старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської діяльності та службової діяльності СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_8 від 09 жовтня 2020 року у кримінальному провадженні №0000089 від 14 січня 2017 року.

В обґрунтування скарги посилається на ті обставини, що СУ ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000089 від 14 січня 2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 28, ч.3, 4 ст.358, ч.1 ст.162, ч.3 ст.206-2, ч.3 ст.209 КК України.

09 жовтня 2020 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 28, ч.3 ст.206-2 КК України. Особа, яка подала скаргу, вважає оскаржуване повідомлення про підозру таким, що не відповідає вимогам КПК України, зокрема, що зміст підозри має бути конкретним і містити дані про час, місце та інші обставини вчинення злочину, оскільки особа має право знати в чому саме вона підозрюється і захищається від пред`явленого їй обвинувачення (підозри), тобто мати можливість спростувати ті фактичні обставини, на які посилається сторона обвинувачення чи принаймні брати участь у їх встановленні. Однак зі змісту підозри незрозуміло, які саме дії ставляться у вину саме ОСОБА_3 , а не іншим особам, які згадуються у тексті підозри, вбачається невідповідність повідомлення про підозру вказаним вимогам. Зазначає, що всупереч вимогам п.1 ч.3 ст.42 КПК України у повідомленні про підозру відсутні відомості про час, місце, спосіб у відповідності до п.6 ч.1 ст. 277 КПК України. Вважає повідомлення про підозру незаконним і таким, що підлягає скасуванню.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_3 скаргу підтримав, просив задовольнити з підстав, зазначених у скарзі.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні скаргу підтримав, пояснив, що підозра не відповідає вимогам п.6 ст.277 КПК України, є неконкретизованою, що не дає можливості здійснювати належний захист підозрюваного. В рамках обґрунтованості підозри повинні бути виписані конкретні дії, час, місце, спосіб злочину, але вказані вимоги в оскаржуваній підозрі щодо ОСОБА_3 не відображені. Щодо доводів прокурора, що повідомлення про підозру від 09 жовтня 2020 року не підлягає оскарженню зазначив, що воно було здійснене після внесення змін до КПК України щодо можливості такого оскарження, а тому сторона захисту має право на оскарження, крім того, ухвала слідчого судді за наслідками розгляду іншої скарги на повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри не може бути прецедентною при вирішенні вимог цієї скарги. На підставі викладеного просив задовольнити скаргу.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні вимоги скарги підтримав у повному обсязі, з підстав, викладених у скарзі. Вважає повідомлену підозру такою, що викладена абстрактно, її зміст не відповідає вимогам ст.277 КПК України, зокрема, в частині викладу фактичних обставин кримінального правопорушення. У зв`язку з цим підозра підлягає скасуванню, після чого сторона обвинувачення не позбавлена можливості привести підозру у відповідність з вимогами кримінального процесуального закону. З огляду на викладене, просив задовольнити вимоги скарги.

Прокурор ОСОБА_6 у судовому засіданні зі скаргою не погодився, пояснив, що відповідно до п.4 §2 «Прикінцевих положень» Закону № 2147-VIII положення п.10 ч.1 ст.303 КПК України застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань після 16 березня 2018 року. Натомість, стороною захисту оскаржено повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0000089 від 14 січня 2017 року, тоді як законом чітко передбачено, що внесені до КПК України зміни не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості до ЄРДР внесені після введення в дію цих змін. На підставі викладеного, просив залишити скаргу без розгляду.

Слідчий ОСОБА_7 у судовому засіданні зі скаргою не погодилась, пояснила, що повідомлена ОСОБА_3 підозра від 09 жовтня 2020 року відповідає вимогам ст.277 КПК України. Також при врученні підозри були дотримані інші вимоги закону, вона була здійснена належними суб`єктами, слідчим за погодженням із прокурором, за наявності достатніх даних про те, що підозрюваний причетний до інкримінованого кримінального правопорушення. У підозрі викладені фактичні обставини з урахуванням того, що злочин був учинений організованою злочинною групою відповідно до розподілених ролей кожного співучасника. Крім того, на даній стадії досудового розслідування не може надаватися оцінка наявним доказам щодо їх допустимості. Просила залишити скаргу без задоволення.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали скарги та долучені до скарги документи кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Згідно зі статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, дізнавача в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У судовому засіданні встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження №0000089 від 14 січня 2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 28, ч.3, 4 ст.358, ч.1 ст.162, ч.3 ст.206-2, ч.3 ст.209 КК України.

Процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні здійснюється Полтавською обласної прокуратурою.

09 жовтня 2020 року в рамках кримінального провадження №0000089 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.28, ч.3 ст.206-2 КК України, тобто у протиправному заволодінні майном підприємств, у тому числі частками засновника, учасника, шляхом вчинення правочинів з використанням підроблених документів, печаток, штампів підприємства, установи, організації, які заподіяли велику шкоду, вчинене організованою групою.

Дане повідомлення про підозру ОСОБА_3 було складено і вручено 09 жовтня 2020 року у кримінальному провадженні №0000089 від 14 січня 2017 року, що підтверджується матеріалами скарги (а.с.5-14).

Зокрема, за змістом повідомлення про підозру від 09 жовтня 2020 року у кримінальному провадженні №0000089 від 14 січня 2017 року зазначено, що ОСОБА_3 , діючи в складі організованої групи, спільно з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , протиправно заволодів майном підприємств ТОВ Компанія «БОТІК», ТОВ «АГРОБІЗНЕС-2010» та ТОВ «СУРЯТ», корпоративними правами засновників ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в розмірі 100% статутного капіталу вказаних підприємств, шляхом вчинення правочинів з використанням підроблених документів, а саме їх статутним капіталом, сума яких складає 571470 грн. та майновими правами на рухоме та нерухоме майно (активами загальною вартістю 164864092,32 грн.), чим заподіяв матеріальну шкоду в загальній сумі 165435562,32 грн., яка станом на 12.01.2017 вважається шкодою заподіяною у великому розмірі.

Не погоджуючись із зазначеним документом, захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на повідомлення про підозру, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість.

Із поданої скарги вбачається, що підставами для скасування повідомлення про підозру заявник зазначає те, що зміст вказаного повідомлення не відповідає вимогам п.1 ч.3 ст.42 та п.6 ч.1 ст.277 КПК України.

Крім того, як з`ясовано у судовому засіданні, 29 грудня 2020 року у кримінальному провадженні №0000597 від 17 грудня 2020 року, ОСОБА_3 , матеріали щодо якого виділено в окреме провадження, також було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 28, ч.3 ст.206-2 КК України. Разом із цим, сторона захисту скористалась правом на оскарження зазначеного процесуального документу в порядку ст.303 КПК України, і вказані обставини учасниками не заперечувались.

Підставою для скасування повідомлення про підозру або визнання такою, що не набула статусу підозрюваного є порушення процесу (порядку) здійснення повідомлення про підозру, відсутність обов`язкових елементів повідомлення про підозру.

Процедура повідомлення про підозру врегульована положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачений статтею 278 КПК України, випадки повідомлення про підозру передбачені статтею 276 КПК України, зміст повідомлення про підозру статтею 277 КПК України.

Відповідно до ст.277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

З огляду на це, логічним є висновок, що чинний КПК України насамперед вирізняє повідомлення про підозру як окремий письмовий процесуальний документ. При цьому положеннями ст.278 КПК України окремо регулюється процедура вручення особі повідомлення про підозру та обовязок роз`яснення прав підозрюваного.

Таким чином, системний аналіз указаних вище положень кримінального процесуального закону вказує на те, що поняття «повідомлення про підозру» розуміється у чинному КПК України саме як окремий процесуальний документ, а не як дія (процедура, процес), оскільки для цього законодавцем вжито інший термін «вручення повідомлення про підозру».

З огляду на це, чинним КПК України передбачена можливість оскарження цього документу щодо його змісту, а також щодо належності особи, яка його складає, в контексті положень ст.277 КПК України.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Стаття 303 КПК України наводить вичерпний перелік рішень, дій та бездіяльності слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені до слідчого судді під час досудового розслідування.

Зокрема, п.10 ч.1 ст.303 КПК України передбачає, що під час досудового розслідування до слідчого судді може бути оскаржене повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Однак, зміни до ч.1 ст.303 КПК України, якими передбачена можливість оскарження до слідчого судді повідомлення про підозру, були внесені підпунктом 23 пункту 7 §1 Закону України від 03.10.2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Відповідно до п.4 §2 «Прикінцевих положень» розділу 4 зазначеного Закону, підпункти 11-27, 45 пункту 7 §1 цього розділу вводяться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань після введення в дію цих змін.

Закон України від 03.10.2017 року № 2147-VIII набув чинності 15.12.2017 року, у зв`язку з чим положення п.10 ч.1 ст.303 КПК України застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань після 16 березня 2018 року.

Відповідно до загальновизнаного принципу права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплено в частині ч.1 ст.58 Конституції України, згідно із яким дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності й припиняється з утратою ним чинності, а саме - до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали чи мали місце (офіційне тлумачення цього конституційного положення наведено в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/99).

Водночас, Конституція України в статті 58 допускає зворотну дію законів у часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, але питання пом`якшення або скасування відповідальності регулюються нормами матеріального права.

В свою чергу, формою реалізації ч.1 ст.58 Конституції України є положення ч.1 ст.5 КПК України, 2012 року, яка регулює дію норм кримінального процесуального закону в часі та згідно з якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається відповідно до положень цього Кодексу, чинних на момент початку виконання дії або прийняття такого рішення.

На відміну від кримінального (матеріального) закону, чинний кримінальний процесуальний закон не має зворотної дії навіть у тих випадках, коли його правила є більш сприятливі для учасників кримінального провадження. Повернення процесу (процесуальних дій) неможливе. Тобто, оскільки кримінальним процесуальним законодавством України визначається порядок провадження в кримінальних справах, а саме - порядок вчинення процесуальних дій і прийняття кримінальних процесуальних рішень, зворотна дія кримінального процесуального закону в часі неможлива.

Згідно з ч.2 ст.214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Як зазначено вище, п.10 ч.1 ст.303 КПК України вводиться в дію з 16 березня 2018 року та не розповсюджується на кримінальні правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань до цієї дати, та не має зворотної дії в часі.

При цьому, суд бере до уваги, що вимоги «Прикінцевих положень» Закону України 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року на даний час не скасовані та не визнані такими, що суперечать іншим правовим нормам.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави вважати, що чинний кримінальний процесуальний закон дозволяє оскаржити підозру тільки у кримінальних провадженнях, розпочатих після 16 березня 2018 року.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, відомості у кримінальному провадженні №0000089 за ч.3 ст. 28, ч.3, 4 ст.358, ч.1 ст.162, ч.3 ст.206-2, ч.3 ст.209 КК України були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 січня 2017 року та саме з цього часу було розпочато досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, що не заперечувалось учасниками та не спростовано у встановленому порядку.

Тобто, незважаючи на те, що ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення 09 жовтня 2020 року, однак відомості про кримінальне правопорушення у зазначеному кримінальному провадженні внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 січня 2017 року, тобто до 16 березня 2018 року, тому за встановлених обставин положення п.10 ч.1 ст.303 КПК України щодо оскарження повідомлення про підозру ОСОБА_3 застосовуватися не можуть, оскільки не розповсюджуються на дане кримінальне провадження, та відповідно підозрюваний, його захисник чи законний представник в силу приписів закону не можуть оскаржувати підозру у даному кримінальному провадженні.

Частина 5 статті 9 КПК України передбачає, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, положення ч.2 ст.8 КПК України зобов`язують суди, прокуратуру, органи досудового розслідування під час здійснення кримінального провадження застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (надалі Суд), який діє на основі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція), що стала частиною національного законодавства.

Принцип верховенства права передбачає, що особа повинна бути захищена від свавілля суб`єктів владних повноважень, тобто втручання суб`єктів владних повноважень має бути піддано ефективному судовому контролю.

Стаття 13 Конвенції встановлює, що кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Право на доступ до суду, закріплене у п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути реалізовано тільки у відповідності до вимог національного законодавства. Зокрема, в пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» було зазначено, що «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Крім того, право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.

З урахуванням викладеного, подана захисником скарга з вимогою про скасування повідомлення про підозру від 09 жовтня 2020 року у кримінальному провадженні №0000089 від 14 січня 2017 року не підлягає розгляду за новою редакцією ст.303 КПК України, оскільки відомості по вказаному кримінальному провадженню були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань до введення в дію пункту 10 ч.1 ст.303 КПК України, які дозволяють оскаржувати на досудовому провадженні повідомлення про підозру.

Твердження захисників про те, що оскільки повідомлення про підозру є процесуальною дією, яка була вчинена слідчим 09 жовтня 2020 року, тобто після 16 березня 2018 року - дати набуття чинності змін, внесених до КПК України Законом України №2147-VIII від 03.10.2017 року, то повинен застосовуватись порядок та підстави оскарження, передбачені у редакції ст.303 КПК України з урахуванням часу та дати вчинення процесуальної дії - повідомлення про підозру, тобто у яку включено п.10 ч.1 ст.303 КПК України, є безпідставними, так як законодавцем встановлено, що зміни, введені Законом № 2147-VIII, якими встановлені часові обмеження реалізації права на оскарження повідомлення про підозру, і на які посилається прокурор, не мають зворотньої дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в ЄРДР після введення в дію цих змін.

Разом із тим, слідчий суддя відзначає, що підозра відносно ОСОБА_3 ґрунтується на доказах, які сторона обвинувачення вважає такими, що доводять підозру у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Обгрунтовність підозри підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами. Крім того, обґрунтованість підозри була перевірена слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 10 жовтня 2020 року, а також Полтавським апеляційним судом 05 листопада 2020 року в межах апеляційного провадження, при цьому необґрунтованості підозри чи будь-яких істотних порушень встановлено не було.

У свою чергу, посилання захисників, які стосуються можливої кваліфікації дій підозрюваного, обставин здійснення ним конкретних дій та доведеності вини, так само як і аналіз доказів, здобутих на теперішній час органом досудового розслідування, слідчий суддя вважає передчасними, оскільки вони не є предметом розгляду слідчого судді, а підлягають перевірці та оцінці у сукупності і взаємному зв`язку з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що є повноваженнями сторони обвинувачення, а також при розгляді обвинувального акту в суді.

Натомість, на стадії досудового розслідування слідчий суддя може лише, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява N42310/04, рішення від 21 квітня 2011 року, остаточне 21.07.2011), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

Отже, на даний час правових підстав казати про невідповідність змісту підозри вимогам ст.277 КПК України немає. Сутність повідомлення про підозру дає підстави стверджувати те, що ця підозра є обґрунтованою, а саме письмове повідомлення є законним, вмотивованим та відповідає зазначеним вимогам.

У свою чергу, зміна змісту підозри під час досудового розслідування, конкретизація обставин кримінального правопорушення з урахуванням оцінки здобутих під час розслідування доказів, питання правової кваліфікації дій підозрюваного та узгодженості викладення фактичних обставин тощо є прерогативою слідчого, прокурора, які, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності.

За таких обставин, слідчий суддя не вбачає порушень гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод прав ОСОБА_3 як особи, яку повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Частиною першою ст.22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема, про відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст. 22, 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 , про скасування повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0000089 від 14 січня 2017 року, в порядку ст.303 КПК України, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1