Справа № 496/2276/20
Провадження № 1-кп/496/364/20
У Х В А Л А
30 жовтня 2020 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Біляївського районного суду Одеської області усне клопотання захисника обвинуваченого про повернення обвинувального акту прокурору, у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 210, ч. 2 ст. 364 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
В провадженні Біляївського районного суду Одеської області знаходиться обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 210, ч. 2 ст. 364 КК України.

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого заявив усне клопотання про повернення обвинувального акту в порядку п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України. Своє клопотання захисник обґрунтовує тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а саме відсутнє належне формулювання обвинувачення, щодо кожного кримінального правопорушення. Тобто прокурор повинен був зазначити в обвинувальному акті окремо по кожному кримінальному правопорушенню формулювання обвинувачення, а тому є похибки щодо не викладення фактичних обставин кожного злочину.
Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання захисника.
Прокурор заперечувала щодо задоволення даного клопотання, вважаючи клопотання не обґрунтованим, при цьому пояснила, що обвинувальний акт повністю відповідає вимогам КПК України, а клопотання захисника є плутаним та незрозумілим.
Представник потерпілого у підготовчому судовому засіданні погодився із думкою прокурора.
Суд, заслухавши клопотання захисника та вислухавши думку учасників процесу, дійшов до наступного.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
У ст.291 КПК України встановлено процесуальний порядок складення обвинувального акту у кримінальному провадженні, викладено ряд відомостей, що їх має містити обвинувальний акт, а також чітко визначено ті процесуальні документи, що в обовязковому порядку додаються органом досудового розслідування до обвинувального акту.

Вирішуючи питання щодо тверджень сторони захисту, на яких ґрунтується клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, суд вважає, що останні не знайшли свого об`єктивного підтвердження в підготовчому судовому засіданні.

Зі змісту досліджуваного обвинувального акту, складеного у даному кримінальному провадженні, вбачається, що він складений прокурором у відповідності до вимог ст.291 КПК України та містить всі необхідні відомості, передбачені кримінальним процесуальним законом, повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України, тому правові підстави для його повернення прокурору, відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України відсутні.
Доводи захисника щодо того, що в обвинувальному акті відсутній виклад фактичних обставин справи по кожному злочину, суд вважає передчасними та не може визнати підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Так, суд вважає, що складання обвинувального акту є процесуальним повноваженням прокурора та/або слідчого за дорученням прокурора.
Оцінюючи вказане питання, суд також звертається до відповідної практики Європейського суду з прав людини. Так, відомий факт, що Європейський суд спирається на автономне значення положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, під час роз`яснення або трактування певних понять, термінів та правових положень. Відповідно, поняття, «кримінальне обвинувачення» вимагає автономного тлумачення. У справі «Девеер проти Бельгії» від 27.02.1980 року, Європейський суд дав таке визначення поняттю «обвинувачення» (також відомому як обвинувальний акт): «офіційне повідомлення особи компетентним органом влади про припущення, що цією особою скоєно кримінальний злочин». В юриспруденції Європейського суду це визначення зазвичай супроводжується перевіркою «чи позначилося це істотно на положенні підозрюваного» п. 73 Рішення ЄСПЛ у справі «Еклє проти Німеччини» від 15.07.1982 року.
Суд вважає, що хронологія подій, фактичні обставини правопорушень, дії особи, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення викладаються в обвинувальному акті виключно за суб`єктивним сприйняттям слідчого та прокурора і є виключним правом вказаних державних осіб.
У даній стадії процесу, суд може лише формально оцінити виклад фактичних обставин та формулювання обвинувачення. Надавати глибокий аналіз обставинам подій які відбулись за участі обвинуваченого суд зможе тільки під час судового розгляду у змагальній правовій процедурі.
За таких обставин у задоволенні усного клопотання захисника обвинуваченого про повернення обвинувального акту необхідно відмовити у зв`язку з необґрунтованістю.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 109, 291, 314 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Відмовити у задоволені усного клопотання захисника обвинуваченого про повернення обвинувального акту прокурору, у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 210, ч. 2 ст. 364 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1