УХВАЛА
Іменем України

14.12.2020 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1

з участю секретаря с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі скаргу ОСОБА_3 на постанову начальника Житомирського РВП СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 від 18.09.2020 року про закриття кримінального провадження №0001314 від 24.10.2015 рокуза ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 239-1 КК України,-

в с т а н о в и в :

Заявник звернувся до суду із скаргою, в якій просить постанову начальника Житомирського РВП СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 від 18.09.2020 року про закриття кримінального провадження №0001314, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.10.2015 рокуза ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 239-1 КК України скасувати, матеріали кримінального провадження повернути для проведення досудового розслідування, мотивуючи вимоги скарги тим, що постанова про закриття кримінального провадження прийнята передчасно, без належної перевірки та з`ясування всіх обставин по справі.
На обґрунтування доводів скарги зазначила, що з метою покриття протиправних дій та звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 в матеріали кримінального провадження внесено завідомо неправдиві дані, щодо розмірів зняття перенесення та використання поверхневого шару ґрунту (ґрунтового покриву землі).
Начальник СВ Житомирського РВП Житомирського ВП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_4 від 18.09.19 року в постанові про закриття кримінального провадження №0001314, внесеного до ЕРДР 24.10.15 року, зазначає, що ОСОБА_6 зняв поверхневий шар на належній ОСОБА_3 земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , прокопавши канаву довжиною - 61 м, шириною та глубиною 1 м.
При цьому не врахував, що відповідно до фото, наданого із заявою про вчинення кримінального правопорушення, глибина цієї канави більше 1,65 метра з однієї сторони та більше 2 метрів з іншої сторони та шириною більше 1,5 метра. Даний факт свідчить про те, що ОСОБА_5 було забрано та вкрадено з земельної ділянки більше 175 кубічних метрів землі(родючого грунту та піску) що дорівнює кубатурі, що змогли б перевезти більше 10 автомобілів-самоскидів .
Не враховано також, що твердження ОСОБА_6 нібито він копав цю канаву сам лопатою, спростовуються фото, на якому видно сліди від ковша екскаватора, кубатурою викраденого, глубиною канави та відсутністю слідів грунту на краях канави.
На думку скаржника, викликає подив те, що колишня Кам`янська сільска рада не знайшла цієї невідомої дороги загального користування, яку ОСОБА_6 ОСОБА_7 підсипав родючим шаром грунту та піску з її ділянки.
Вважає, що ОСОБА_6 діяв не один, а за попередньою змовою групою осіб, вивозив землю на автотранспорті, відповідальність за такі діяння передбачена ч.2 ст.239-1 КК України.
Жодних слідчих дій належно проведено не було, навіть не допитано скаржника, осіб які скоїли прапорушення та свідків-очевидців подій.

В судове засідання скаржник не з`явилася, просила розглянути скаргу в її відсутність, вимоги викладені в скарзі, підтримала.
Начальник Житомирського РВП СВ СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 у судове засідання, будучи належним чином повідомленим про розгляд скарги, не з`явився, неодноразово повідомлявся про розгляд скарги, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, не є перешкодою для розгляду скарги, а оскільки законом передбачені стислі терміни для розгляду даної категорії скарг, вважаю за можливе розглянути скаргу за відсутності суб`єкта оскарження на підставі наявних матеріалів.
Слідчий суддя, дослідивши письмові матеріали скарги, приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, що в заяві про злочин від 29.06.2020 року зазначалося про те, що ОСОБА_8 звернувся до Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області із заявою про нанесення тілесних ушкоджень ймовірно гр. ОСОБА_9 близько 17год. біля магазину «Єва» на майдані Перемоги в м. Житомирі.

Відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30.06.2020 рокуза ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України за № 0002956.
За результатами досудового розслідування постановою начальника Житомирського РВП СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 від 18.09.2020 року про закриття кримінального провадження №0001314, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.10.2015 рокуза ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 239-1 КК України, закрито у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого, ч.1 ст. 239-1 КК України.
Мотивуючи постанову про закриття кримінального провадження, слідчий виходив з того, що інформації, яка б становила інтерес для слідства, встановлено не було.
Частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ч. ч. 1,4 ст. 284 КПК України слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з таких підстав: встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою; стосовно податкових зобов`язань особи, яка вчинила дії, передбачені статтею 212 Кримінального кодексу України, досягнутий податковий компроміс відповідно до підрозділу 9-2розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.
Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.
Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч. 1 ст. 94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Згідно зі ст. 110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.
Постанова слідчого, дізнавача, прокурора, окрім вступної та резолютивної частин, складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про:
- зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови;
- мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Дослідивши оскаржувану постанову, слідчий суддя вважає, що постанова слідчого не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, є абсолютно невмотивованою, в ній відсутній зміст обставин, які є підставами для її прийняття, не вказані мотиви її прийняття та їх обґрунтування.
Також у постанові не зазначено, які слідчі дії проведені для встановлення осіб, які причетні до вчинення кримінального правопорушення, та для з`ясування всіх обставин кримінального правопорушення.
У відповідності до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

У свою чергу, слідчий, під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину чи самої події, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Проте, обставини, викладені у заяві особи, що подала скаргу, не в повній мірі стали предметом контролю слідчого про проведенні досудового розслідування, оскільки постанова слідчого про закриття кримінального провадження вказаним нормам КПК України не відповідає, являється по суті не вмотивованою, оскільки її зміст не відповідає фактичним обставинам справи, зокрема, в ній не в повній мірі викладено суть заяви особи, яка звернулася з відповідною заявою та не надано обґрунтовані відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав ї законних інтересів учасників процесу.

На виклики до слідчої судді для надання можливості надати свої пояснення, слідчі органи не з`явилися, доказів на спростування вищевикладеного не надали.
Вважаю, що дії слідчого прямо суперечить вище вказаним нормам КПК України та практиці ЄСПЛ, адже наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

За таких обставин, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, а постанова начальника Житомирського РВП СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 від 18.09.2020 року про закриття кримінального провадження №0001314 від 24.10.2015 рокуза ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 239-1 КК України підлягає скасуванню для відновлення досудового розслідування та проведення його у загальному порядку.

Керуючись ст. ст. 303-307, 309, 310, 395 КПК України слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову начальника Житомирського РВП СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 від 18.09.2020 року про закриття кримінального провадження №0001314 від 24.10.2015 рокуза ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 239-1 КК України - задовольнити.

Постанову начальника Житомирського РВП СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 від 18.09.2020 року про закриття кримінального провадження №0001314 від 24.10.2015 рокуза ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 239-1 КК України - скасувати.

Ухвала оскарження не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1