ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2783/20 Справа № 205/1418/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
представник органу
пробації ОСОБА_7
представників потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_9
потерпілого ОСОБА_10
захисника ОСОБА_11
законного представника
неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_12
обвинуваченого ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області, апеляційну скаргу захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , які діють в інтересах потерпілого ОСОБА_10 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2020 року про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього, який не досяг віку кримінальної відповідальності:
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, громадянина України, який має неповну середню освіту, студента 1-го курсу Державного професійно-технічного закладу «Дніпровський центр професійної освіти», раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2020 року було частково задоволено клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який не досяг віку кримінальної відповідальності.
Застосовано до неповнолітнього ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження, обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог поведінки, а саме: заборони залишати житло з 22:00 години до 06:00 години наступного дня, строком на 1 рік.
Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_13 , ОСОБА_12 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням повернено позивачу.
Як встановлено судом, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, 30.07.2019 року приблизно о 13.20 годині, прибув на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , достовірно знаючи про наявність в приміщенні гаража, розташованого за вказаною адресою, ключів від автомобіля марки «КІА CERATO», сріблястого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який неповнолітній ОСОБА_13 визначив як об`єкт свого злочинного посягання.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, неповнолітній ОСОБА_13 діючи умисно з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, 30.07.2019 приблизно о 13:30 годині, шляхом вільного доступу зайшов до приміщення гаража, розташованого на території домоволодіння АДРЕСА_2 , взяв ключ від автомобіля марки «КІА CERATO», сріблястого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 .
Після чого, доводячи свій злочинний умисел до кінця, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, неповнолітній ОСОБА_13 , не маючи права керувати транспортним засобом через свій вік, відчинив ключем передні водійські дверцята автомобіля, після чого проник до салону, а саме сів на водійське сидіння та завівши двигун автомобіля марки «КІА CERATO», сріблястого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , почав рухатись на вказаному автомобілі по вулицях м. Дніпра, тим самим незаконно заволодів транспортним засобом, всупереч волі власника.
Таким чином, неповнолітній ОСОБА_13 , діючи умисно, із корисливих мотивів та особистої зацікавленості, незаконно заволодів транспортним засобом, який належить потерпілому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: автомобілем марки «КІА CERATO», VIN: НОМЕР_2 , сріблястого кольору, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , середньо-ринкова вартість якого, згідно з висновком судової-автотоварознавчої експертизи №21/12.2/150 від 29.01.2020 року, станом на 30.07.2019 року складала 140454, 86 гривень.
Вчинення неповнолітнім ОСОБА_13 суспільно-небезпечного діяння при вищезазначених обставинах має ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Ленінського районного м. Дніпропетровська суду від 14 липня 2020 року відносно ОСОБА_13 , за ч. 1 ст. 289 КК України - скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги прокурор посилається на те, що в порушення вимог кримінального процесуального законодавства України судом не було проведено підготовче судове засідання та не виносилась ухвала про призначення до судового розгляду клопотання про застосування примусових 'заходів виховного характеру.
Крім того, прокурор не погоджується з висновками суду про те, що цивільний позов не підлягає розгляду у даному провадженні, оскільки розгляд клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру здійснюється в спеціальному порядку, визначеному главою 38 КПК України та не передбачає, як участі у судовому засіданні потерпілого, так і розгляд інших питань, ніж тих, що зазначені статтями 500-501 КПК України, у зв`язку з чим суд повернув цивільний позов позивачеві, роз`яснивши право звернутись з ним в порядку цивільного судочинства.
Прокурор вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов вказаного висновку, оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 500 КПК України судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні за участю прокурора, законного представника, захисника та представників служби у справах дітей і уповноваженого підрозділу органів Національної поліції, якщо вони з`явилися або були викликані в судове засідання, згідно із загальними правилами цього Кодексу.
Враховуючи вищевикладене, прокурор вважає, що суд не дотримався основних засад кримінального провадження, визначених у главі 2 Кримінального процесуального кодексу України, а також спеціальних норм кримінального процесуального законодавства, допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для скасування ухвали суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Представники потерпілого в своїй апеляційній скарзі просять скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2020 року відносно ОСОБА_13 про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього, який не досяг віку кримінальної відповідальності та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги представники потерпілого посилаються на те, що при постановленні оскаржуваної ухвали мали місце: неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи, істотне порушення норм кримінального процесуального закону. Вказані порушення згідно п. п. 1 , 2, 3 ч. 1 ст. 409, ст. ст. 410, 411, 412 КПК України є підставою для скасування, зміни рішення суду першої інстанції.
Так, представники потерпілого зазначають, що відповідно до Державного реєстру судових рішень та матеріалів справи № 205/1418/20, має місце ухвала судді Ленінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 від 27 лютого 2020 року про призначення підготовчого судового засідання з розгляду клопотання про застосування заходів виховного характеру до неповнолітнього ОСОБА_14 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України. Відповідно до вказаної Ухвали, підготовче засідання призначено на 10:30 годин 03.03.2020 року. Однак, в супереч вимог глави 35 КПК України, підготовче судове засідання взагалі не проведено та будь-які відомості про проведення цього засідання і його наслідки в матеріалах провадження відсутні, а 14 липня 202 року проведений лише судовий розгляд кримінального провадження із ухваленням вказаної оскаржуваної ухвали.
Окрім цього, представники потерпілого не погоджуються із висновками суду першої інстанції стосовно того, що заявлений цивільний позов в даному кримінальному провадження розгляду не підлягає і має бути розглянутий в порядку цивільного судочинства, окремо від матеріалів даного кримінального провадження, вважають, що такими висновками суд першої інстанції допустив порушення вимог ст. ст. 127, 128, 129 КПК України, якими передбачена можливість відшкодування моральної та матеріальної шкоди при розгляді питання щодо застосування примусових заходів виховного характеру.
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній. Також, не заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисників потерпілого.
Захисники потерпілого в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримали, як і підтримали апеляційну скаргу прокурора. Потерпілий в судовому засіданні підтримав позицію своїх захисників.
Захисник обвинуваченого в судовому засіданні проти задоволення наявних апеляційних скарг заперечував, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, що права потерпілого оскаржуваною ухвалою жодним чином не порушено. Законний представник обвинуваченого та сам обвинувачений повністю підтримали позицію свого захисника ОСОБА_11 .
Представник органу пробації в судовому засіданні подані апеляційні скарги не підтримала.
Мотиви суду.
Заслухавши суддю-доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а ухвала суду скасуванню із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, виходячи з наступного.
Серед завдань кримінального провадження, передбачених у ст. 2 КПК України, міститься вимога про те, щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру та прийнято законне рішення як під час розслідування справи, так і за результатами її судового розгляду.
Відповідно до вимог ст. ст. 8, 9 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права, згідно з якими людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і визначають зміст та спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Законність, як засада кримінального провадження, полягає в забезпеченні єдиного порядку кримінального провадження у всіх кримінальних провадженнях, неухильному дотриманні процесуальної форми та передбаченої процедури, однаковості застосування закону і поширюється на всі стадії та інститути кримінального процесу, всіх його суб`єктів, і усі процесуальні рішення.
Обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства в процесі судового розгляду.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до вимог п. ч. 1 ст. 409 КПК України підставами для скасування судового рішення є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
За вимогами ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно ч. 1 ст. 314 КПК України після отримання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 КПК України після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.
Так, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що судом першої інстанції не було проведено підготовче судове засідання, в якому повинно було б бути вирішено питання про призначення до судового розгляду клопотання щодо застосування примусових заходів виховного характеру, що свідчить про грубе порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального законодавства України.
Окрім цього, не погоджується і колегія суддів із висновками суду першої інстанції про те, що заявлений потерпілою стороною цивільний позов не підлягає розгляду в даному кримінальному провадженні і підлягає поверненню позивачу, оскільки розгляд клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру здійснюється в спеціальному порядку, визначеному главою 38 КПК України та не передбачає, як участі у судовому засіданні потерпілого, так і розгляд інших питань, ніж тих, що зазначені статтями 500-501 КПК України.
Так, колегія суддів вважає, що вказаний висновок суду суперечить вимогам КПК України, зокрема, вимогам ст. 127, 128, 129 500 цього Кодексу, якими передбачено, що судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні за участю прокурора, законного представника, захисника та представників служби у справах дітей і уповноваженого підрозділу органів Національної поліції, якщо вони з`явилися або були викликані в судове засідання, згідно із загальними правилами цього Кодексу.
Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Однак в порушення вище проаналізованих положень кримінального процесуального законодавства, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність повернути заявлений потерпілим цивільний позов, при цьому вирішив вказане питання, як і питання щодо необхідності застосування заходів виховного характеру без проведення підготовчого судового засідання, призначення клопотання до розгляду та виклику учасників кримінального провадження.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2020 року та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Тож, керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області, апеляційну скаргу захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , які діють в інтересах потерпілого ОСОБА_10 задовольнити.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2020 року про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього ОСОБА_13 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, за ч. 1 ст. 289 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4