УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року м. Київ
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 120 162 700 700 003 78 від 28.04.2016, у якому

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Бахмач Чернігівської області, громадянин України, українець, з вищою освітою, який у зареєстрованому шлюбі не перебуває, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий,
підозрюється за ст. 257, ч. 4 ст. 296 КК України,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_3 клопотання слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 120 162 700 700 003 78 від 28.04.2016.
На обґрунтування клопотання зазначено, що 04.05.2017 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 296 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.05.2020 відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який у подальшому продовжено по 19.07.2020.

На думку слідчого, продовжують існувати ризики переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, знищення, приховування або спотворення речей та документів, що мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, незаконного впливу на інших підозрюваних, свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та наполягав на його задоволенні з наведених у ньому підстав.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на те, що сукупний строк тримання особи під вартою під час досудового розслідування не може перевищувати дванадцяти місяців.

Підозрюваний підтримав думку захисника.

Слідчий суддя, заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст. 199 КПК на слідчого суддю покладений обов`язок при розгляді клопотання про продовження строку тримання особи під вартою з`ясувати обставини, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, свідчать про існування раніше заявлених або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, а також оцінити чинники, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Слідчий суддя бере до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» Європейський Суд наголосив, що суд крім дотримання процесуальних норм національного законодавства має перевірити обґрунтованість підозри, яка, виходячи з практики Європейського Суду з прав людини, передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

У той же час, Європейський Суд з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Таким чином, оцінюючи обґрунтованість підозри, суд не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність в діях підозрюваного ОСОБА_6 ознак інкримінованого злочину.

Вирішуючи питання про існування на даний час у цьому кримінальному провадженні передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком, у даному випадку, слід вважати дію, яка може бути вчинена з високим ступенем ймовірності.
Отже, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь вірогідності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії цілком вірогідними з огляду на покарання, яке загрожує підозрюваному ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих правопорушень.

Крім того, оцінюючи доводи сторони обвинувачення, що ОСОБА_6 покинув межі України з метою переховування від органу досудового розслідування, слідчий суддя бере до уваги, що перетин підозрюваним державного кордону відбувся 05.05.2017, тобто наступного дня після повідомлення йому про підозру, у подальшому останній на територію України не повертався. Вказані дії підозрюваного беззаперечно свідчать про фактичну реалізацію ОСОБА_6 наміру переховування від слідства.

Отже, викладене свідчить про реальне існування наведеного вище ризику позапроцесуальної поведінки ОСОБА_6 .

Відсутність у підозрюваного офіційного та стабільного джерела доходу у сукупністю з корисливим спрямуванням інкримінованого злочину свідчать про існування ризику вчинення ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення.

Крім того, за результатами оцінки встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя вважає, що існує ризик незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_6 на свідків та потерпілого, з метою зміни останніми наданих раніше показань.

Водночас, слідчий суддя вважає недоведеним ризик знищення, зміни або спотворення речей та документів, які мають доказове значення у провадженні, з огляду на те, що на теперішній час органом досудового розслідування здійснений необхідний обсяг слідчих дій, спрямованих на мінімізацію наведеного ризику.

Згідно з вимогами ст. 577 КПК час тримання виданої особи під вартою на території запитуваної держави у зв`язку з вирішенням питання про її видачу в Україну, а також час її етапування зараховуються до загального строку відбування покарання, призначеного вироком суду України.

Таким чином, період перебування особи під вартою у зв`язку з її екстрадицією може бути зарахований лише до строку відбування покарання.

Підозрюваний ОСОБА_6 виданий Російською Федерацією у відповідності до процедури міжнародного співробітництва.

Доводи сторони захисту щодо порушення граничного строку тримання під вартою слідчим суддею не враховуються, оскільки відносно ОСОБА_6 на території Російської Федерації застосовано екстрадиційний арешт з метою забезпечення його видачі запитуючій сторони, що у даному випадку не зараховується до строків, визначених ч. 3 ст. 197 КПК.

Таким чином, враховуючи, що у цьому кримінальному провадженні відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою лише 21.05.2020, сукупний строк застосованого до підозрюваного ОСОБА_6 в рамках цього кримінального провадження запобіжного заходу не перевищує граничного строку, визначеного п. 2 ч. 3 ст. 197 КПК.

Отже, за результатами встановлених у судовому засіданні обставин слідчий суддя вважає, що існують певні ризики позапроцесуальної поведінки підозрюваного.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 .

Зазначене приводить до висновку, що встановлені вище обставини є вагомими для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

При цьому відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК слідчий суддя вважає за можливе при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначати розмір застави, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства.
На підставі викладеного, керуючись ст. 176-179, 182, 183, 193, 197, 199, 309, 577 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в :
Клопотання слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити строк тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою по 13 вересня 2020 року включно.

На ухвалу слідчого судді до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, захисником упродовж п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1