ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/302/21 Справа № 185/3669/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, вдовець, маючого на утримання сина ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає та зареєстрований: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 21.12.2009 року Васильківським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.187 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки;
- 01.04.2010 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі на строком на 5 років. Відповідно до ч.4 ст. 70 КК Україні до позбавлення волі строком на 5 років. Відповідно до ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового приєднання покарань, призначеного за вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 21.12.2009 року до відбуття 6 років позбавлення волі з конфіскацією 1/3 частини майна. Звільнився 23.07.2013 року умовно достроково, на не відбутий строк 1 рік 10 місяців 24 дні;
- 08.01.2019 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.310, ч.2 ст. 309, ч.2 ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі, відповідно до ст.75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки;
- 08.11.2019 року до Павлоградського міськрайонного суду відносно ОСОБА_8 , направлено обвинувальний акт за ч.1 ст.190 КК України.
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 ..

Продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 на строк 60 днів, до 14 січня 2021 року включно, залишивши без змін раніше визначений судом розмір застави і обсяг пов`язаних з її внесенням обов`язків.
Постановляючи своє рішення, суд мотивував його тим, що з урахуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що були підставою для неодноразового продовження запобіжного заходу під час судового розгляду, які до цього часу не відпали і не зменшились, а саме те, що обвинувачений має не зняту та не погашену судимість, вчинив злочин у період іспитового, не має стійких соціальних зв`язків, відсутність постійного джерела доходу, раніше неодноразово судимий, перебуваючи на свободі ОСОБА_8 може переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків, які ще не допитані судом.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , просить скасувати ухвалу суду та застосувати до нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Вважає, що рішення суду є незаконним та постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права, остільки судом не було враховано вимоги ст. ст. 177, 178, 194 КПК України. Ризики зазначені в клопотанні прокурора вважає недоведеними, судом фактично не розглядалась можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, та не було прийнято до уваги практику Європейського суду, та не взято до уваги, що утримується під вартою понад 6 місяців, поза розумності строків тримання під вартою.
Позиція учасників апеляційного перегляду.
В апеляційному суді адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 та останній підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.
Прокурор в апеляційному суді просив рішення залишити без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши головуючого, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали контрольного провадження, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
За вимогами ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно із ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , суд першої інстанції належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.
Колегія суддів вважає, що ризики, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які враховувались судом при обранні обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, доведені і продовжують існувати, оскільки ОСОБА_8 , може переховуватись від суду, впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Ризики є реальними та не зменшились. Тому, більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім.
Також суд першої інстанції, правильно врахував дані про особу обвинувачення, який має не зняту та не погашену судимість, вчинив злочин у період іспитового, не має стійких соціальних зв`язків, відсутність постійного джерела доходу, раніше неодноразово судимий, перебуваючи на свободі ОСОБА_8 може переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків, які ще не допитані судом.
Продовження існування зазначених вище ризиків у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру інкримінованого злочину, та більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Тому доводи обвинуваченого в апеляційній скарзі щодо недоведеності існування зазначених ризиків є безпідставними.
Апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, акцентуючи увагу на тому, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою. Проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Європейський Суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Ухвала за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним зазначену апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції, - без змін.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
_____________ ____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4