Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/913/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 189 (86-1, 86-2, 144) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2020 року м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 30 жовтня 2020 року в кримінальному провадженні № 0000280 від 03.07.2018 року за ч.2 ст.189 КК України про продовження обвинуваченому:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Полтави, громадянину України, із середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого охоронцем в ПП «Ясень», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-20 серпня 2013 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. 30 травня 2014 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави, ОСОБА_8 звільнений на підставі п.«в» ст..ст.1,3 ЗУ «Про амністію в 2014 році» від 08.04.2014 року, у зв`язку з відбуттям ним більше половини призначеного строку покарання.

строку тримання під вартою, -

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Кіровоградського районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження № 0000280 від 03.07.2018 року стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачених за ч.2 ст.189 КК України.

Під час судового засідання у вказаному кримінальному провадженні процесуальний прокурор ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою, а ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри останніх у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України та ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а також неможливістю застосування ОСОБА_8 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 30 жовтня 2020 року обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою строком на два місяці, тобто до 28 грудня 2020 року та обвинуваченому ОСОБА_9 продовжено запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 28 грудня 2020 року.

Рішення суду мотивовано, тим, що ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, раніше судимий, перебуваючи на свободі може переховуватися від суду та продовжувати злочинну діяльність, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду як незаконну та необґрунтовану та обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає про відсутність законних підстав та об`єктивних даних, які б з достовірністю свідчили про те, що перебуваючи на волі ОСОБА_8 буде переховуватись від слідства та суду, продовжувати злочинну діяльність, а також недоведеність прокурором ризиків, передбачених положеннями ст. 177 КПК України.

З посиланням на рішення Європейського суду з прав людини (Бойченко проти Молдови, Мамедова проти Росії, Молодорич проти України) захисник стверджує про відсутність законних підстав для подальшого тримання під вартою його підзахисного, оскільки ОСОБА_8 перебуває під вартою вже понад два роки, що є порушенням його Конституційного прав та законних інтересів.

Крім того, захисник вказує, що суд при продовженні строку тримання ОСОБА_8 під вартою не врахував, що останній має постійне місце проживання, позитивні характеристики, одружений, на утриманні має малолітню дитину, офіційно працевлаштований, тобто має сталі соціальні зв`язки.

При таких обставинах, захисник вважає, що висновки судді є необґрунтованими, оскільки не наведено доказів про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, а також недоведеність слідчим та прокурором ризиків, передбачених положеннями ст. 177 КПК України.

Ухвала Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 30 жовтня 2020 року в частині продовження ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту не оскаржується.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника-адвоката ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, вказуючи про необґрунтованість пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення та не з`ясування його ролі у вимаганні коштів, а також безпідставного затягування розгляду справи та відсутність протягом 2 років судового рішення, що є порушенням Європейської конвенції ( рішення ЄСПЛ « Сукачов проти України від 30.01.2020 року) думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України визначено: тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Як встановлено ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
При цьому, у відповідності до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Положення статті 5 та 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, які відображені у рішеннях Європейського суду з прав людини вказують про необхідність дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не повинно перебувати за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період, та його продовження, - має бути співрозмірним меті заходу, і має забезпечить виконання засад судочинства і змагального процесу відповідно до процедур гл. 18 КПК України.

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено, що серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.
За змістом обвинувального акту, який направлений в суд на розгляд ще у грудні 2028 року, ОСОБА_8 обвинувачується у вимаганні у потерпілого ОСОБА_11 грошових коштів за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , при цьому за версією слідства організатором цього злочину був ОСОБА_12 , а предмет схожий на пістолет зі слів потерпілого демонстрував ОСОБА_9 .
Як вбачається з клопотання прокурора ОСОБА_13 , обвинувачений ОСОБА_8 утримується по даному кримінальному провадженню під вартою з 06.07.2018 року.

Ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 30 жовтня 2020 року ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою строком на 60 днів, у зв`язку з продовженням існуванням ризиків, передбачених п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а також не можливістю застосування інших більш м`яких запобіжних заходів.

Враховуючи попередні судимості ОСОБА_8 , наявність підозри у вчиненні ним іншого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України, під час тримання ОСОБА_8 у Кропивницькому СІЗО, а також зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, колегія суддів приходить до висновку, що районний суд обґрунтовано продовжив строк тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою на 60 днів, оскільки під час розгляду клопотання встановлені обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбачених п.п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечити виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_7 щодо незаконності подальшого утримання ОСОБА_8 під вартою спростовуються вищевикладеним та матеріалами судового провадження.

Колегія суддів оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_8 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя та невиконання ним процесуальних обов`язків у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Разом з цим відмічає, що відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Як встановлено ст. 182 КПК України, а саме ч. 5. Розмір застави визначається у таких межах: п. 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обвинувачений ОСОБА_8 по даному кримінальному провадженні утримується під вартою з 06.07.2018 року, судовий розгляд триває і як пояснив адвокат ОСОБА_7 безпідставно затягується, у зв`язку з неявкою прокурорів та з інших причин.

До затримання ОСОБА_8 працював охоронцем на приватному підприємстві, проживав разом з дружиною та дитиною у м. Миколаєві, характеризується позитивно.

Організатору вимагання ОСОБА_12 , ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 13.10.2020 року продовжено строк тримання під вартою з визначенням застави, інший фігурант цієї справи обвинувачений ОСОБА_9 , який нібито демонстрував потерпілому з автомобіля предмет схожий на пістолет, який в якості речового доказу до справи не долучений, перебуває під цілодобовим домашнім арештом, роль ОСОБА_8 у вимаганні коштів у вимаганні з погрозою застосування насильства з`ясовується, судовий розгляд триває.

В п. 152 рішення ЄСПЛ від 6 квітня 2000 року по справі «Лабіта проти Італії», зазначено, що «передусім національні судові органи мають забезпечити, щоб у будь-якому конкретному випадку досудове тримання обвинуваченої особи під вартою не перевищувало розумного строку. З цією метою вони повинні вивчити всі факти «за» і «проти» наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка, за належного врахування принципу презумпції невинуватості, виправдовувала б відступ від правила поваги до особистої свободи, та викласти їх у своєму рішенні щодо відхилення клопотання про звільнення…»

Відповідно до п.51 рішення ЄСПЛ № 12369 від 26 червня 1991 року по справі «Латальє проти Франції» «…Попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути "формою очікування" обвинувального вироку.

Колегія суддів, з урахуванням вимог ст. 5 Конвенції, правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку» а також п. 3 ст. 5 Конвенції де визначено право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання, відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України, вважає можливим визначити ОСОБА_8 розмір застави в сумі двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який, у разі його сплати зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, при покладенні на останнього ряду передбачених законом процесуальних обов`язків.

За цих підстав, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката обвинуваченого підлягає задоволенню частково, а ухвала суду - скасуванню, з постановленням нової .

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 30 жовтня 2020 року про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою в кримінальному провадженні № 0000280 від 03.07.2018 року стосовно ОСОБА_8 за ч.2 ст.189 КК України на 60 днів, а саме до 28 грудня 2020 року включно скасувати, постановити нову.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 28 грудня 2020 року включно.
Визначити ОСОБА_8 , розмір застави в сумі двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 42040 грн.
Реквізити внесення застави:
Одержувач Кропивницький апеляційний суд
Код
Банк одержувача: Держказначейська служба України м. Київ
Код банку одержувача (МФО): 820172
Розрахунковий рахунок: UA 0086310
У разі внесення застави звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 , з-під варти, поклавши на нього обов`язок: прибувати до слідчого, а також прокурора чи суду, залежно від стадії кримінального провадження, за першою їх вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає /перебуває/ без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи, утримуватися від спілкування з іншими учасниками кримінального провадження, а також обов`язок надавати можливість працівникам органу Національної поліції безперешкодно з`являтися у житло за місцем проживання обвинуваченого: АДРЕСА_1 , з метою контролю за поведінкою обвинуваченого.
У разі невиконання обов`язків, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.
Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4