Єдиний унікальний номер справи 185/8189/18
Провадження № 1-кп/185/358/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Павлоград матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001321 від 10.06.2018 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Нова Русь, українця, громадянина України, не одруженого, непрацюючого, в силу ст.89 КК України не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

10.06.2018 року приблизно о 16.30 годин (у світлу пору доби) обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не маючи посвідчення водія, керуючи технічно-справним автомобілем марки ВАЗ 21061, номерний знак НОМЕР_1 , який на законних підставах експлуатує ОСОБА_6 , рухався по вул.Заводській м.Павлограда зі сторони провулку Лікарняного у напрямку провулку Пожежників. Під час руху, в районі будинку №29 по вул.Заводській обвинувачений ОСОБА_3 зупинив вказаний автомобіль за посадковим майданчиком автобусної зупинки, за межами проїжджої частини праворуч, відносно свого напрямку руху. Через 10 секунд після зупинки обвинувачений ОСОБА_3 , керуючи вказаним автомобілем, маючи об`єктивну можливість своїми односторонніми діями забезпечити безпеку дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху, не маючи будь-яких перешкод технічного чи фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, не переконавшись у безпеці виконуваних дій, не надав перевагу у русі мотоциклу марки ММВЗ 3114, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався по вул.Заводській зі сторони провулку Лікарняного у напрямку провулку Пожежників позаду вказаного автомобіля, розпочав рух вказаного автомобіля вперед, виконуючи маневр повороту ліворуч, пересікаючи проїжджу частину вул.Заводської справа наліво відносно руху мотоциклу та допустив перехресне бокове зіткнення лівої частини вказаного автомобіля (задньої лівої дверцяти) з передньою частиною мотоциклу. В результаті зіткнення пасажиру мотоциклу, потерпілій ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалася субдуральной гематомою правої півкулі головного мозку та гематомою лівої тім`яної області; закритої травми грудної клітини з переломом лівої ключиці зі зміщенням кісних уламків, гематомою в області лівої ключиці, лівосторонніми переломами ребер 2-9, неповним переломом рукоятки грудини; кураєвого перелому нижньої фаланги першого пальця правої стопи, які за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад три тижні (більш ніж як 21 день). В даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ 21061, номерний знак НОМЕР_1 , обвинувачений ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, в якому вказано: «Перед початком руху, перешиковуванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен впевнитись, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху». Технічна можливість уникнути зіткнення транспортних засобів для водія автомобіля ВАЗ 21061, номерний знак НОМЕР_1 обвинуваченого ОСОБА_3 встановлювалася виконанням ним вимог п.10.1 Правил дорожнього руху та для чого не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які не дозволили би йому їх виконати. В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля ВАЗ 21061, номерний знак НОМЕР_1 , обвинуваченого ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України: як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, визнав повністю, суду пояснив, що точної дати інкримінованих подій не пам`ятає, вдень він керував автомобілем марки «ВАЗ» жовтого кольору, яким користувався ОСОБА_6 , та їхав по вул.Заводська м.Павлограда, зупинив автомобіль неподалік від церкви, вирішив повернути ліворуч. Відразу відчув удар в задні пасажирські дверцята автомобіля. Вийшовши з автомобіля, він побачив пошкоджений мотоцикл, поруч лежав водій, потерпіла перелетіла через автомобіль і лежала на проїзній частині. Він викликав швидку та поліцію. Факту вживання алкогольних напоїв під час керування транспортним засобом не заперечує, посвідчення водія він не отримував. З потерпілою не спілкувався після дорожньо-транспортної пригоди, не зміг встановити з родиною потерпілої контакт. Цивільний позов визнає в повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_5 під час допиту повідомила, що 10.06.2018 року приблизно о 17.00 годині разом з чоловіком на мотоциклі рухались по вул. Заводській м.Павлограда на садибну ділянку з невеликою швидкістю. Відбулась дорожньо-транспортна пригода, обставин якої вона не пригадує, лише пам`ятає звуки розбитого скла, прийшла до тями в лікарні. Після пригоди вона тривалий час лікувалась, спочатку в місцевій лікарні, потім в лікарні м.Дніпра. На теперішній час вона кожні три місяці проходить курс лікування, цивільний позов щодо стягнення моральної шкоди з обвинуваченого підтримує в повному обсязі, заявлені позовні вимоги про стягнення шкоди зі страхової компанії просить залишити без розгляду, оскільки страхові виплати їй були виплачені раніше, про що суду надала заяву. За весь час обвинувачений жодним чином не намагався вибачитись, компенсувати завдані збитки, навіть не цікавився станом її здоров`я. Під час вирішення питання про вид та розмір покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.

Допитаний свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні повідомив, що 10.06.2018 року приблизно о 16:00 17:00 годині він разом з дружиною ОСОБА_5 рухались на мотоциклі марки «Мінськ» по вул. Заводській м.Павлограда. Неподалік невеликої церкви по вказаній вулиці раптово перед мотоциклом з`явився автомобіль марки «ВАЗ 2106», який пересікав вулицю справа наліво. Він не встиг навіть пригальмувати, відбулось зіткнення передньою частиною мотоцикла з задніми лівими пасажирськими дверцятами. Після зіткнення автомобіль проїхав вперед від місця зіткнення. Дружину забрала швидка. За весь час після пригоди обвинувачений з ними не спілкувався, не цікавився станом дружини, яка по теперішній час проходить лікування.

Судом були досліджені наступні письмові докази.

Так, відповідно до витягу з кримінального провадження №0001321, 11.06.2018 року до ЄРДР Павлоградським ВП ГУНП в Дніпропетровській області були внесені відомості про злочин, передбачений ст.286 ч.1 КК України, згідно яких: 10.06.2018 року приблизно о 16.30 годині в районі будинку №29 по вул.Заводській м.Павлограда відбулась ДТП за участю автомобіля ВАЗ 21061, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 та мотоциклу ММВЗ-3115, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 , в результаті чого пасажир мотоциклу ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження /т.2 а.п.66/

Під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 10.06.2018 року, проведеним слідчим Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області за участі понятих, у присутності обвинуваченого ОСОБА_3 , встановлено що місцем пригоди є вул.Заводська м.Павлограда. На місці пригоди виявлені транспортні засоби: мотоцикл марки ММВЗ 3115, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з пошкодженням передньої частини: зігнуто передню вилку, розбито передню фару та сигнал повороту, та автомобіль марки «ВАЗ 21061», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з пошкодженнями задніх лівих дверей. До протоколу додана фототаблиця та схема місця ДТП /т.2 а.п.67-81/.

Згідно інформації територіального сервісного центру від 13.06.2018 року, обвинувачений ОСОБА_3 посвідчення водія не отримував /т.1 а.п.85/.

Відповідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінні № 283 від 10.06.2018 року, обвинувачений ОСОБА_3 10.06.2018 року о 19.00 годині перебував в стані алкогольного сп`яніння /т.1 а.п.72/.

Постановами слідчого Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області в якості речових доказів від 10.06.2018 року визнано мотоцикл ММВЗ-3115, державний номерний знак НОМЕР_2 /т.1.а.п.79/, який переданий на зберігання ОСОБА_7 під розписку /т.1 а.п.71/, від 10.06.2018 року /т.1 а.п.84/ та 05.09.2018 року /т.1.а.п.80/ визнано автомобіль марки «ВАЗ-21061», державний номерний знак НОМЕР_1 , який переданий на зберігання ОСОБА_6 під розписку /т.1 а.п.68/.

Згідно висновку експерта судово-медичної експертизи Павлоградського міжрайонного відділення КЗ «ДОБ СМЕ» ДОР» №188/63 від 03.08.2018 року, згідно наданої медичної документації у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась субдуральной гематомою правої півкулі головного мозку та гематомою лівої тім`яної області; закритої травми грудної клітини з переломом лівої ключиці зі зміщенням кісних уламків, гематомою в області лівої ключиці, лівосторонніми переломами ребер 2-9, неповним переломом рукоятки грудини; кураєвого перелому нижньої фаланги першого пальця правої стопи. Тілесні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів, що діяли за ударним механізмом з місцем прикладання діючої сили у вищезазначені області, або при ударі об такі та такими предметами могли бути виступаючі частини рухаючогося транспортного засобу та дорожнє покриття при падінні і ударі об нього. Вищезазначені тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад три тижні (більш ніж як 21 день). Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, не виключена можливість їх утворення в результаті перехресного зіткнення з автомобілем марки ВАЗ 21061, перебуваючи в якості пасажира мотоциклу ММВЗ 3114 (Мінськ) та послідуючому падінні на проїжджу частину. Враховуючи морфологічні ознаки виявлених тілесних ушкоджень, давність їх утворення може відповідати 10.06.2018 року /т.1 а.п.58-61/.

З висновку судової автотехнічної експертизи від 16.08.2018 року встановлено, що водій ОСОБА_3 перед виїздом автомобіля «ВАЗ 21061» на проїзну частину дороги повинен був надати дорогу транспортним засобам, які рухаються по ній, тому в даній дорожній обстановці небезпека для руху водієві ОСОБА_7 виникла в момент виїзду автомобіля «ВАЗ 21061» на проїзну частину дороги вул.Заводської, та саме з даного моменту водієві ОСОБА_7 необхідно було застосовувати заходи до зниження швидкості навіть до зупинки мотоцикла. В свою чергу водій ОСОБА_3 своїми діями, які не відповідали вимогам Правил дорожнього руху, створював небезпеку для руху. В даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ 21061» ОСОБА_3 повинен був діяти згідно вимог п.10.1 Правил дорожнього руху. Технічна можливість уникнути даної ДТП для водія автомобіля «ВАЗ 21061» ОСОБА_3 визначалась виконанням ним вимог п.10.1 ПДР України, і в нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, що не дозволили б йому виконати їх, що з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди /т.1 а.п.62-67/

Суд, проаналізувавши покази обвинуваченого, потерпілої, свідка що були надані в судовому засіданні, співставляючи їх з обвинуваченням, що інкримінується ОСОБА_3 , а також з іншими доказами кримінального провадження, які повністю викривають обвинуваченого у вчиненні злочину, - робить висновок про те, що покази обвинуваченого та інші наведені судом докази мають характер логічних, послідовних та об`єктивних, тому і покладені в основу вироку. Зазначені докази винуватості обвинуваченого є такими, що доповнюють одне одного, є належними, допустимими та достатніми, оскільки повністю підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному проваджені, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

Сукупність доказів, що узгоджуються між собою дають суду підстави кваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_3 саме за ч.1 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху обвинуваченим ОСОБА_3 , який керував транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_5 тілесне ушкодження середньої тяжкості.

При призначенні покарання ОСОБА_3 , у відповідності з вимогами ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, ступінь негативних наслідків, дані про особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України не судимий, за місцем реєстрації ніяким чином не характеризується, на обліку в психіатричному та наркологічному диспансерах не перебуває, проживає в цивільному шлюбі, а також відношення обвинуваченого до вчиненого, повне визнання останнім своє вини, думки потерпілої стосовно можливого покарання.

Обставин, відповідно вимог ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд не встановив. Повне визнання вини лише частково свідчить про наявність щирого каяття, обставини яка пом`якшує покарання обвинуваченого. Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. За весь час з моменту пригоди обвинувачений жодного разу не спілкувався з потерпілою, не чинив спроб відшкодувати та компенсувати збитки, не цікавився станом здоров`я потерпілої, що в сукупності свідчить про відсутність щирого каяття.

Обставиною, відповідно до вимог ст. 67 КК України, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

За сукупністю обставин вчинення злочину, ступеня тяжкості, наявності тяжких наслідків в результаті злочину у вигляді тілесних ушкоджень середньої тяжкості у потерпілої, потреби в постійному лікуванні, даних про особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України не судимий, не працює, відношення останнього до вчиненого, наявності невідшкодованої шкоди потерпілій, думки потерпілої при визначенні покарання, яка покладається на розсуд суду, наявності обтяжуючої обставини, суд дійшов висновку, що відносно обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно застосувати реальне покарання можливе лише з ізоляцією його від суспільства і відносно обвинуваченого необхідно застосувати покарання у виді арешту в межах санкції, інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України без застосування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 посвідчення водія не отримував, що узгоджується з роз`ясненнями, що містить п.21 Постанови ПВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005 року. Таке покарання буде відповідати ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, а також здатним сприяти виправленню ОСОБА_3 та попередженню скоєння нових правопорушень, як обвинуваченим, так і іншими особами.

Стаття 50 КК України передбачає, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, що також закріплено в ч.2 ст.65 КК України

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 був обраний у вигляді особистого зобов`язання, до набрання вироком законної сили обраний запобіжний захід стосовно обвинуваченого не підлягає змінам.

Під час проведення досудового розслідування проводилась криміналістична експертиза, згідно довідки Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України на проведення експертизи було витрачено 1430 гривень. Зазначені витрати у відповідності вимог ст.122 КПК України відносяться до процесуальних витрат.

Частина 2 статті 124 КПК України передбачає, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 винуватий у вчиненні інкримінованого злочину за описаних у вироку обставин, то суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави вартість документально підтвердженої проведеної експертизи у розмірі 1430.00 гривень.

Доля речових доказів повинна бути вирішена у порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

В межах кримінального провадження потерпілою ОСОБА_5 заявлений цивільний позов про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Потерпіла в позовній заяві розділила вимоги відшкодування завданої шкоди як до страховика, так і до обвинуваченого.
В подальшому 15.07.2020 року письмовою заявою потерпіла ОСОБА_5 просила залишити цивільний позов про стягнення з ПАТ «Національна страхова компанія «Оранта» матеріальної шкоди та моральної шкоди без розгляду у зв`язку з отриманими виплатами, в іншій частині потерпіла підтримала позов про стягнення з обвинуваченого в якості компенсації моральної шкоди 49668.16 гривень.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Частина 3 ст. 23 ЦК України передбачає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику по справам про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» зі змінами у пункті 9 орієнтує суди, що розмір відшкодування моральної шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань /фізичних, психічних та інших/, яких зазнав позивач, характер немайнових витрат, їх тривалість, можливість відновлення тощо та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого.

Враховуючи конкретні обставини справи, характер і обсяг фізичних та душевних страждань, викликаних отриманими травмами, лікуванням та потребою в постійному лікування, яких зазнала потерпіла ОСОБА_5 , та принцип розумності і справедливості, і з урахуванням всього цього суд вважає можливим стягнути на користь потерпілої з обвинуваченого 49668.16 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити покарання у виді арешту на строк 5 (п`ять) місяців без позбавленням права керування транспортними засобами.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити без змін у вигляді особистого зобов`язання.

Після набрання вироком законної сили затримати ОСОБА_3 та направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань №4» для відбування призначеного судом покарання.

Строк відбуття покарання обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави вартість проведеної експертизи експертами Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України у розмірі 1430 гривень.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до ПАТ «Національна страхова компанія «Оранта» про стягнення матеріальної шкоди та моральної шкоди залишити без розгляду.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, 49668.16 гривень на користь потерпілої ОСОБА_5 .

Речові докази:

- мотоцикл ММВЗ-3115, державний номерний знак НОМЕР_2 , який переданий на зберігання ОСОБА_7 , - після набрання вироком законної сили залишити останньому по приналежності;

- автомобіль марки «ВАЗ-21061», державний номерний знак НОМЕР_1 , який переданий на зберігання ОСОБА_6 , - після набрання вироком законної сили залишити останньому по приналежності.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1