Провадження № 11-сс/4823/14/21 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2021 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 28 грудня 2020 року про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

слідчого ОСОБА_8 ,

особи, яка подала скаргу ОСОБА_6 ,

та її представника адвоката ОСОБА_9 ,

У С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 28.12.2020 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову про закриття кримінального провадження, а постанову дізнавача Ріпкинського ВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_10 від 02.12.2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0000252 від 01.05.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, залишено без змін.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що дізнавач, не встановивши беззаперечних доказів наявності умислу у ОСОБА_11 на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , а так само точного механізму завдання їй тілесних ушкоджень, правильно розтлумачив сумніви щодо вини ОСОБА_11 на користь останнього та дійшов правильного висновку про відсутність складу кримінального правопорушення в його діях, врахувавши, що ненавмисне завдання легких тілесних ушкоджень не є кримінально карним діянням.

Не погодившись з рішенням слідчого судді, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу слідчого судді скасувати та скасувати постанову дізнавача про закриття кримінального провадження.

В обґрунтування своїх вимог вказала, що постанова дізнавача є незаконною та необґрунтованою, так як матеріали кримінального провадження містять достатньо доказів для вручення підозри ОСОБА_11 . Зокрема, наявність в його діях ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, зокрема наявність прямого умислу, підтверджується її показаннями та показаннями свідка ОСОБА_12 , наданими під час слідчого експерименту та одночасного допиту, а так само висновками медичних експертиз №432 та №208.

Крім того, на думку апелянта, до показань ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 слід відноситися критично, так як ОСОБА_11 та ОСОБА_15 раніше були засуджені за нанесення легких тілесних ушкоджень її чоловіку ОСОБА_12 , що свідчить про їх зацікавленість у наданні неправдивих свідчень в даній справі.

Дізнавач в оскаржуваній постанові послався лише на висновки судово-медичної експертизи №497, при цьому не взяв до уваги висновки №432 та №208 та не обґрунтував своє рішення в цій частині, що є порушенням вимог ст.284 КПК України.

31.02.2020 року складено проект підозри відносно ОСОБА_11 , а оскільки на момент вчинення злочину останній був депутатом місцевої ради, то направив її для погодження до Чернігівської обласної прокуратури, проте в погодженні було відмовлено та постановою закрито кримінальне провадження, яка була скасована ухвалою слідчого судді. З моменту винесення вказаного судового рішення будь-які інші слідчі дії не проводились, проте на дані обставини слідчий суддя при винесенні оскаржуваної ухвали уваги не звернув.

Заслухавши доповідача, особу, яка подала скаргу та її представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з викладених в ній підстав, прокурора та слідчого, які заперечували проти доводів апелянта та вказували на законність та обґрунтованість прийнятого рішення, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Матеріали судового провадження встановлено, що в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000252 від 01.05.2016 проводилося досудове розслідування за фактом спричинення 01.05.2016 року, близько 09-00 год., ОСОБА_11 тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України.

Відповідно до змісту пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається, зокрема, в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

В той же час КПК України визначає можливість прийняття такого рішення лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки дізнавачем показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Відповідно до положень ч.2 ст.91 КПК України доказування при проведенні досудового розслідування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Положеннями ч.2 ст.9 КПК України встановлено, що слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Постанова дізнавача, у розумінні вимог п.2 ч.5 ст.110 КПК України, окрім іншого, повинна містити виклад встановлених дізнавачем обставин, які є підставою для прийняття рішення про закриття кримінального провадження, а також мотиви прийнятого рішення, його обґрунтування з посиланням на положення КПК України.

На переконання колегії суддів, слідчим суддею перевірені викладені в скарзі ОСОБА_6 підстави для скасування постанови дізнавача Ріпкинського ВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_10 від 02.12.2020 року, досліджені наявні матеріали в їх сукупності та обґрунтовано відмовлено в задоволенні скарги про скасування вказаної постанови про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

В ході апеляційного перегляду, колегією суддів встановлено, що постанова дізнавача про закриття кримінального провадження відповідає вимогам ст.ст.110, 284 КПК України.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження №0000252 від 01.05.2016 року, у ході досудового розслідування були виконані всі необхідні для встановлення істини слідчі дії, однак даних, які б вказували на ознаки кримінального правопорушення в діях ОСОБА_11 , передбаченого ч.1 ст.125 КК України, встановлено не було, внаслідок чого було прийнято обґрунтоване рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Висновок дізнавача Ріпкинського ВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_10 про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України ґрунтується на зібраних під час досудового розслідування матеріалах кримінального провадження.

Так, зокрема, з кримінального провадження видно, що були допитані в якості, свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , у тому числі сама заявниця ОСОБА_6 , проведено ряд слідчих дій, зокрема, слідчі експерименти та одночасні допити осіб, проведено судово-медичні експертизи.

Під час досудового розслідування, в ході одночасних допитів, було встановлено, що допитані ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , а також ОСОБА_11 і ОСОБА_14 дотримувалися своєї версії обставин події 01.01.2016 року, та розбіжності в їх показаннях усунути не вдалось.

З метою усунення розбіжностей в показаннях сторін допитано можливих свідків події ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , однак відомостей, що мали б значення для справи, останні не повідомили.

Висновками судово-медичних експертиз, в тому числі і тими на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, встановлено, що дійсно у ОСОБА_6 малися тілесні ушкодження у виді садна нігтьової фаланги 2-го пальця лівої кисті, котрі могли виникнути 01.05.2016 року, але механізм утворення таких тілесних ушкоджень судово-медичними експертами однозначно не встановлений.

Таким чином, дізнавачем дано оцінку усім зібраним доказам у їх сукупності, оцінено об`єктивну та суб`єктивну сторону кримінального правопорушення, відомості за яким були внесені до ЄРДР, внаслідок чого, дізнавач цілком об`єктивно дійшов висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до диспозиції ст. 125 КК України кримінальна відповідальність настає за умисне легке тілесне ушкодження, тобто, в даному випадку обов`язковим є доведення прямого умислу особи на заподіяння тілесних ушкоджень.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що однозначно визначити чи отримала тілесні ушкодження ОСОБА_6 внаслідок умисних дій укусу ОСОБА_11 , чи в процесі тертя об металевий прут, коли вона його утримувала, не віддаючи ОСОБА_11 , неможливо.

У відповідності до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Отже, висновки слідчого судді про те, що дізнавач виконав всі дії для встановлення даних, які б вказували на ознаки кримінального правопорушення, яке розслідувалося в рамках даного кримінального провадження, а так само про вичерпання процесуальних можливостей усунути обґрунтовані сумніви щодо механізму спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , є переконливими та правильність цих висновків не спростовується доводами апеляційної скарги, оскільки вони носять суб`єктивний характер і не містять даних про залишення недослідженими обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для правильного вирішення справи.

Тому всі обставини, на які апелянт посилається як на підстави для скасування постанови слідчого, враховані слідчим та перевірені слідчим суддею, які дійшли обґрунтованого висновку про відсутність складу злочину.

Будь-які докази того, що слідчий суддя порушив норми матеріального чи процесуального права заявником не надані.

Враховуючи вище викладене, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 28 грудня 2020 року про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4