Справа № 204/8729/19
Провадження № 1-кп/204/367/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2020 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0002087 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 жовтня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И В:

В провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська перебуває дане кримінальне провадження.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 строком на 60 діб. В обґрунтування клопотання вказав, що під час обрання та продовження запобіжного заходу обвинуваченому суд зазначив, що останній може переховуватись від суду, а також може вчинити нове кримінальне правопорушення, що вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів і продовження існування ризиків, передбачених п.п.1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Обвинувачений ОСОБА_7 вчинив тяжке кримінальне правопорушення, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, в ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 покладається необхідність запобігання спробам останнього переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також спробам обвинуваченого вчинити нове кримінальне правопорушення. Беручи до уваги наявність вищенаведених обставин, а також особу обвинуваченого, застосування до ОСОБА_7 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Строк запобіжного заходу спливає, тому з метою запобігання спроби обвинуваченого переховуватися від суду, а також спробі вчинити нове кримінальне правопорушення, останньому доцільно продовжити строк тримання під вартою, так як вказаний запобіжний захід забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, у тому числі й вироку суду.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 , якого підтримав обвинувачений ОСОБА_7 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки обвинуваченому через місяць виповнюється 60 років. За законодавством України він має право на отримання пенсії, але знаходячись в СІЗО обвинувачений позбавлений можливості отримувати пенсію. Крім того, на даний час, вважає, що ризики, які були наявні під час обрання запобіжного заходу зменшились, обвинувачений не намагався ухилятися від органів досудового розслідування та суду, а також не впливав на свідків у даному кримінальному провадженні.
Потерпілий ОСОБА_5 просив змінити запобіжний захід обвинуваченому на непов`язаний з триманням під вартою.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню, а клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Частиною 1 ст. 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотання сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
На теперішній час триває розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , а строк тримання обвинуваченого під вартою спливає 21 травня 2020 року.
Питання щодо запобіжних заходів вирішується судом в порядку, визначеному главою 18 КПК України.
Главою 18 КПК України передбачено вирішення питання про запобіжні заходи та затримання особи, зокрема згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.
Згідно з ч.1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Судом встановлено, що ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2020 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 21 травня 2020 включно. Визначено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у кримінальному провадженні у розмірі 160 560 (сто шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень. У випадку внесення обвинуваченим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановленої застави у розмірі 160 560 гривень, вважати, що до нього обрано запобіжний захід у вигляді застави. У разі внесення застави, зобов`язано обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до двох місяців виконувати наступні обов`язки: прибувати до суду за викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Обсяг обвинувачення у вчиненні умисного тяжкого злочину, його підвищена суспільна небезпека та наявність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на досудовому слідстві стали підставою для застосування обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк застосування якого закінчується 21 травня 2020 року.
Так, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, який у відповідності до вимог ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
При цьому, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою не може вважатися достатньо обґрунтованим для продовження застосування запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, який є найбільш суворим запобіжним заходом.
Аргументи за чи проти звільнення, у тому числі ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному проведенню судового розгляду, не повинні прийматися абстрактно, але повинні бути підкріплені фактичними доказами. Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі важкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть підтвердити існування небезпеки втечі. Або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою. (Рішення ЄСПЛ у справі «Ігнатов проти України» від 15.12.2016 року).
Суд звертає увагу на те, що обвинувачений був затриманий в порядку ст. 208 КПК України 14.10.2019 року, а ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15.10.2019 року йому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави, тобто обвинувачений вже тривалий час перебуває під вартою. Під час судового розгляду по даному кримінальному провадженні були допитані обвинувачений та потерпілий, який у судовому засіданні не заперечував проти зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 скаржився на поганий стан здоров`я, у зв`язку з чим, Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська надсилався лист № 6686/20-Вих/1-кп/204/367/20 від 01 квітня 2019 року до завідуючої медичної частини № 4 філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Дніпропетровській та Донецькій областях ОСОБА_8 , яким просили повідомити суд, чи надходили на адресу медичної частини № 4 скарги на самопочуття від обвинуваченого ОСОБА_7 .

Проте, до теперішнього часу суд відповіді так і не отримав.
Невиконання вимог суду свідчить про порушення ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.
Будь-яких фактів, здатних довести, що зміна обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на інший запобіжний захід спричинить порушення громадського порядку, а інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченому прокурором в судовому засіданні надано не було. Таким чином, продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою має "форму очікування" обвинувального вироку та перетворюється на фактичне відбування покарання обвинуваченим.
Зі сплином часу обґрунтована підозра сама по собі не виправдовує позбавлення волі, та судові органи повинні надати інші підстави для подальшого тримання під вартою. (справи Харченко проти України, Ігнатов проти України, Летельє проти Франції).
Щодо клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, то враховуючи наявність обставин, зазначених у ч. 3 ст. 199 КПК України, що виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, суд виходить із того, що судовий розгляд продовжується тривалий час, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою із-за цього є неспівмірним меті заходу, тому під час вирішення питання продовження строків тримання під вартою не буде забезпечено виконання засад судочинства і змагального процесу відповідно до процедур глави 18 КПК України, а тому враховуючи розумні строки, вважає за можливе застосувати до ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, а саме змінити тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з покладанням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, оскільки на думку суду такий запобіжний захід є достатнім та необхідним та в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Крім того, в разі визнання обвинуваченого ОСОБА_7 винним та призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі, суд не позбавлений можливості вирішити питання про взяття під варту в порядку виконання вироку.
Оцінюючи, в сукупності встановлені в судовому засіданні обставини, доцільності зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, встановлені в ст. 178 КПК України, суд вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_7 під час провадження справи в суді буде достатнім і таким, що ґрунтується на вимогах кримінально-процесуального законодавства України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-179, 181, 183, 193, 194, 197, 331, 369, 371, 372, 376 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою задовольнити.
В задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.
Змінити запобіжний захід обраний обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком на 60 діб, тобто до 16 липня 2020 включно.
Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілодобово не покидати приміщення квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , в якій він зареєстрований та проживає; прибувати до суду за першою вимогою.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України обвинуваченого ОСОБА_7 негайно доставити до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , і звільнити з-під варти з Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».
Ухвалу про зміну запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту передати для виконання органу поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_7 .

Зобов`язати орган поліції негайно поставити на облік особу, щодо якого застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що працівники поліції, відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Копію ухвали направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)», для виконання.
Копію ухвали направити начальнику Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, для виконання, відповідно до норм ст. 181 КПК України.
Ухвала набирає чинності негайно і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1