ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2478/20 Справа № 202/2008/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2020 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000462 28 березня 2020 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Межова Дніпропетровської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2020 року повернуто прокурору обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000462 28 березня 2020 року, щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.
Обґрунтовуючи свої висновки суд першої інстанції зазначив, що за судовими викликами обвинувачений ОСОБА_7 неодноразово не з`являється, відповідно до рапортів робітників поліції за місцем проживання, зазначеним у обвинувальному акті, не проживає довготривалий час, із пояснень ОСОБА_8 та ОСОБА_9 слідує, що обвинувачений тимчасово мешкав за адресою кв. АДРЕСА_3 до початку квітня 2019 року, але на теперішній час його місце проживання невідомо. Також зазначив, що на виконання ухвали про привід обвинуваченого в зв`язку із тим, що ОСОБА_7 є безхатченком, співробітниками поліції були перевірені інші можливі місця тимчасового мешкання обвинуваченого, допитувались особи, яким можливо було відомо про місце перебування обвинуваченого, а саме ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , проте встановити місце знаходження обвинуваченого не вдалося за можливе. Тобто, на думку суду, слідчий (прокурор), зазначаючи місце проживання обвинуваченого ОСОБА_7 , не переконався в тому, чи дійсно останній там проживає, не встановив повні анкетні дані обвинуваченого щодо його місця мешкання на час розслідування і розгляду кримінального провадження в суді.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і направити обвинувальний акт до суду першої інстанції на новий розгляд.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що твердження суду першої інстанції суперечать отриманим під час досудового розслідування відомостям про фактичне місце проживання обвинуваченого ОСОБА_7 , зокрема, неодноразовим викликам слідчого, характеристиці з місця проживання, де підтверджена адреса фактичного місця проживання обвинуваченого. Зазначає, що згідно наданих пояснень від час виконання ухвали про привід сусіди та співмешканець ОСОБА_7 повідомили, що останній дійсно проживав в березні та квітні 2020 року за адресою: АДРЕСА_3 , що свідчить про те, що стороною обвинувачення не порушено вимоги ст. 291 КПК України.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати і призначити новий розгляд.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обгрунтованість судового рішення за наявними у справі матеріалами в межах поданої апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо: встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 КПК України, в ухваленні рішення брав участь суддя, який відповідно до ст. 75 КПК України підлягав відводу; судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних вимог, апеляційний суд вважає непереконливими доводи прокурора в апеляційній скарзі про допущені судом порушення вимог кримінального процесуального закону під час підготовчого судового засідання і ухвалення рішення про повернення обвинувального акта.

Відповідно до вимог ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам статей 291, 292 КПК України.

У цьому провадженні, як видно з його матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що суд ухвалив судове рішення з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Усупереч доводам у апеляційній скарзі прокурора суд, повертаючи обвинувальний акт прокурору, правильно вказав, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. При цьому суд обґрунтовано зазначив, що в порушення названого закону слідчий та прокурор в обвинувальному акті не зазначили анкетні відомості щодо обвинуваченого.
Статтею 291 КПК України передбачений вичерпний перелік вимог щодо форми і змісту обвинувального акту і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Згідно відомостей, зазначених в обвинувальному акті, обвинувачений ОСОБА_7 проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Проте, у зв`язку з неодноразовою неявкою обвинуваченого ОСОБА_7 у підготовче судове засідання його було піддано примусовому приводу.

В ході виконання ухвал суду від 21 квітня 2020 року, 24 квітня 2020 року, 29 квітня 2020 року, 06 травня 2020 року, 20 травня 2020 року, 02 червня 2020 року та 24 червня 2020 року про привід ОСОБА_7 встановити місце знаходження обвинуваченого не надалось можливим, оскільки за вказаною в обвинувальному акті та ухвалі суду адресою він не проживає.

Крім того, в ході виконання ухвал суду про привід ОСОБА_7 було встановлено, що останній є безхатченком, після чого працівниками поліції були перевірені інші можливі місця тимчасового мешкання обвинуваченого, допитувались особи, яким можливо було відомо про місце перебування обвинуваченого, проте встановити місце знаходження обвинуваченого не вдалося за можливе.

Отже, виходячи з того, що зазначені в обвинувальному акті відомості не відповідають фактичним даним про особу обвинуваченого, апеляційний суд вважає, що суд обґрунтовано дійшов висновку про порушення прокурором вимог п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України.

На переконання суду апеляційної інстанції, відсутність даних про місце знаходження обвинуваченого перешкоджає розгляду кримінального провадження по суті.

За таких обставин посилання в апеляційній скарзі прокурора на те, що обвинувальний акт щодо обвинуваченого ОСОБА_7 складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України, не відповідають матеріалам кримінального провадження і є безпідставними.

Отже, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення кримінального провадження на новий судовий розгляд, про що йдеться в апеляційній скарзі прокурора, суд апеляційної інстанції не знаходить.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог апеляційної скарги прокурора та залишення оскаржуваної ухвали суду першої інстанції без зміни.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, залишити без задоволення.
Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4