Єдиний унікальний номер 194/1521/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2020 року. м. Павлоград.

Павлоградський міськрайонний суд

Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000412 від 16.08.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку, громадянина Азейбарджана, розлученого, непрацюючого, маючого малолітню дитину ОСОБА_4 , 2016 року народження, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 121 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілих ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_9 ,

перекладача ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , 16.08.2018 року в період часу з 16.15 год. по 17.00 год., знаходячись в дворі будинків АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до колишньої дружини ОСОБА_7 , умисно наніс останній кулаком своєї правої руки, не менше 4 ударів в ліву скроневу ділянку, спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді гематоми лівої скроневої ділянки, які утворилися по ударному механізму від дії тупого твердого предмету та які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Не зупинившись на скоєному, ОСОБА_3 , 16.08.2018 року в період часу з 16.15 год. по 17.00 год., знаходячись в дворі будинків АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_6 , умисно наніс останньому один удар металевими ножицями в ліву половину грудної клітки, спричинивши механічні тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення лівої половини грудної клітини з поверхневим пораненням діафрагми, ускладненого лівостороннім посттравматичним гемопневмоторексом, підкапсульної гемотоми селезінки, які за своїм характером відносяться до ТЯЖКИХ тілесних пошкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення, що утворилися по ударно механізму від дії предмету (знаряддя), що володів колюче-ріжучими властивостями.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав частково, та суду показав, що дійсно 16.08.2018 року о 15.30 год. він із садка забрав свою дитину та прийшов додому, де чекав колишню дружину - ОСОБА_7 . О 17.30 год. на вул. Лермонтова в м. Тернівка прийшов до нього батько колишньої дружини - ОСОБА_6 із сестрою потерпілої - ОСОБА_11 , та вимагав віддати йому дитину, але він відмовив, так як той хотів відвезти дитину до моря, та перебував у стані алкогольного сп`яніння. Потім підійшла його колишня дружина. ОСОБА_6 почав обзивати його, та грубити. Спочатку він вдарив колишню дружину, але з якої причини він пояснити не може, потім вдарив ОСОБА_6 один раз. Не заспокоївшись він взяв ножиці у праву руку у чоловіка який сидів поруч на лавочці, сказав при цьому ОСОБА_6 , що не буде вбивати його, підійшов до нього, та вдарив останнього вказаними ножицями в бокову частину тіла, та повернув їх чоловікові. Потім він пішов та викликав швидку медичну допомогу та поліцію. Під час бійки його дитина нічого не бачила. З висновками проведених по справі експертиз він згоден. Під час судового розгляду справи були надані для огляду ножиці якими він нібито спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_6 . Але це інші ножиці, ті були набагато меншими. Позови не визнає, так як після розлучення залишив колишній дружині майна на більшу суму, а ніж ті, які вказані в позовних заявах потерпілих. Свою вину визнає частково, а саме тільки в нанесені тілесних ушкоджень колишній дружині.

Винність обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні інкримінованих йому злочинів повністю підтверджується сукупністю доказів, які містяться у матеріалах кримінального провадження та безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, а саме допитом потерпілих, свідків, дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження.

Так, потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що обвинувачений її колишній чоловік. З 15.08.2004 року вони перебували у шлюбі, від якого мають малолітнього сина, який проживає з нею. З червня 2018 року вони проживають окремо, та шлюб розірвано. 16.08.2018 року вона поверталася додому з роботи, та о 15.30 год. її батько по телефону повідомив, що хоче забрати онука з дитячого садка. О 16.00 год. батько по телефону їй повідомив, що онука забрав обвинувачений, та вже при зустрічі розповів, що той не хоче віддавати дитину. Далі вона разом зі батьком пішли у двір буд. АДРЕСА_3 де вона забрала сина у обвинуваченого, та пішла в сторону де стояли батько із сестрою. Батько обвинуваченого не чіпав, перебував у адекватному стані, та алкогольних напоїв не вживав. Обвинувачений оскорбляв її, та коли наздогнав, то наніс їй приблизно 4 удари кулаками в обличчя, від яких вона сіла на асфальт. Обвинувачений продовжував наносити їй удари у цьому положенні. Під час бійки дитину на руках тримала її сестра, та дитина при цьому плакала. Коли її батько підійшов щоб заступитися за неї, то обвинувачений наніс йому удар кулаком по обличчю, погрожуючи при цьому, а потім побіг до лавочки, там взяв якийсь предмет, та наніс ним один удар в тулуб батька, та втік. Вони з сестрою підняли батька та повели до відділу поліції, де приїхала швидка медична допомога та її батька було госпіталізовано. Просить суд призначити обвинуваченому саме суворе покарання, яке передбачено за законом, та стягнути з останнього на її користь 10 000 грн. за заподіяння їй моральних страждань які виразились в тім, що тілесні ушкодження, нанесені обвинуваченим, завдали їй фізичний біль, були заподіяні в присутності її сина, якому на той час виповнилося 2 роки, в присутності її сестри та батька, та вона відчувала почуття приниженої гідності, образи, обурення поведінкою обвинуваченого.
Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні показав, що обвинувачений його колишній зять. 16.08.2018 року о 16.00 год. він подзвонив доньці -ОСОБА_7 , та попередив, що забере онучка з садка до себе додому на вихідні дні. Коли він прийшов у садок, то дізнався, що обвинувачений онучка вже забрав. Його старша донька - ОСОБА_11 була з ним. Він до цього випив пива, але не був п`яний, та агресивний. На море він не збирався тоді їхати. Він пішов за місцем мешкання обвинуваченого, та побачив онука, який гуляв у дворі. Обвинувачений в цей час сидів на лавочці біля якогось чоловіка. Він повідомив обвинуваченого, що забере онука до себе, але той відмовив, не повідомивши причину. Потім підійшла його донька - ОСОБА_7 , забрала дитину, та віддала йому. Обвинувачений побачив це, підбіг до неї, однією рукою прижав за ліве плече до землі, а іншою рукою почав бити по голові приблизно 4 рази. Його онук при цьому стояв поруч, та все бачив. Далі обвинувачений одразу ударив його кулаком у лице 3 рази, потім підбіг до лавки, де сидів невідомий йому чоловік, взяв у того якийсь предмет, підбіг до нього став попереду обличчям, та наніс тим предметом правою рукою у його спину, а саме у ліву лопатку один удар, після чого побіг. Коли він рукою полапав спину, то побачив на руці кров. Йому стало погано, та хтось викликав швидку медичну допомогу. Коли його вже довели до поліції, то він втратив свідомість, та прийшов до тями уже у лікарні. Лише пізніше він дізнався, що саме ножицями обвинувачений здійснив удар у його спину. У нього було пробито легке, селезінка, та можливо її надалі потрібно буде видаляти. У лікарні він знаходився 20 днів, та після виписки лікувався амбулаторно вдома. 40 000 грн. він витратив на своє лікування, але не зберіг чеки, тому подав позов про відшкодування моральної шкоди в сумі 60000 грн., яка полягає в тім, що під час лікування у нього був дискомфорт, та він відчував біль, що викликало моральні страждання. Просить суд призначити обвинуваченому покарання на власний розсуд.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що він знає обвинуваченого. Дати він не пам`ятає, та він був свідком того, як обвинувачений забрав свою дитину з дитячого садка, та гуляв біля будинку. В цей час колишній тесть обвинуваченого, як пізніше йому стало відомо - ОСОБА_6 , хотів забрати у того дитину. Обвинувачений спочатку вдарив свою колишню дружину, та впала, що робила дитина при цьому, він не пам`ятає. Так як він займався ремонтом взуття, то до нього підійшов обвинувачений взяв ножиці, які лежали на лавочці, та пішов у бік ОСОБА_6 . Він кричав обвинуваченому, щоб той кинув ножиці, але той підбіг до ОСОБА_6 , та як наносив удари він не бачив, а тільки бачив як обвинувачений поклав ножиці на лавочку, при цьому вони були у крові. Він ножиці не чіпав, та їх пізніше вилучили працівники поліції.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що вона є зведеною сестрою потерпілої. В серпні 2018 року, більш точної дати вона не пам`ятає, вона прийшла з батьком ОСОБА_6 щоб забрати сина сестри з дитячого садка, але там повідомили, що обвинувачений його забрав. Вони з батьком прийшли до місця проживання обвинуваченого, та стояли у дворі щоб дочекатися сестру з роботи. Коли сестра прийшла, то спитала у обвинуваченого, чому він не віддає дитину, після чого той наніс останній два удари рукою по голові. Батько відтягнув обвинуваченого від сестри. У цей час обвинувачений наніс удар якимось предметом батькові у бік тулуба, при цьому нічого не говорив та втік. Погроз з боку обвинуваченого вона не чула. Вона бачила кров у батька, та викликала швидку медичну допомогу.

Аналіз показань обвинуваченого, потерпілих, свідків, викладених вище, які попереджалися про кримінальну відповідальність, на думку суду є допустимими та об`єктивними. Відсутність будь-яких протиріч між ними, дають підстави дійти висновку щодо їх логічності, послідовності та правдивості, підтверджують обставин, що підлягають доказуванню і впливають на оцінку дій обвинуваченого та підтверджують його вину в інкримінованих йому злочинах.

Окрім показань допитаних в судовому засіданні обвинуваченого, потерпілих, свідків, вина обвинуваченого також підтверджується іншими доказами, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, а саме:

-витягом з кримінального провадження від 16.08.2018 року, щодо подій від 16.08.2018 року о 16-40 годині, коли чоловік на ім`я ОСОБА_13 , перебуваючи біля буд. АДРЕСА_2 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення черева зліва (Т. 2 а. с. 1);
-рапортом помічника чергового Тернівського ВП ПВП ГУНП в Дніпропетровській області від 16.08.2018 року, відповідно до якого до чергового Тернівського ВП з усною заявою звернувся ОСОБА_6 про те, що чоловік на ім`я ОСОБА_13 під час сварки спричинив йому тілесні ушкодження. (Т. 2 а. с. 2);
-протоколом огляду місця події від 16.08.2018 року з фототаблицями до нього, предметом огляду якого с ділянка місцевості, розташована в дворі будинків АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 . (т. 2 а. с. 3-5);
-протоколом огляду місця події від 16.08.2018 року з фототаблицями до нього, відповідно до якого за участю ОСОБА_6 , в присутності понятих, було оглянуто чоловічу майку, яка знаходиться в палаті № З КЗ Павлоградська МЛ № 4» м. Павлоград, Дніпропетровської області, та на задній частині майки, в якій був потерпілий 16.08.2018 року, на відстані 40 см. від горловини з лівої сторони є поріз довжиною 1,5 см., сторона в плямах червоного кольору, плями рясні. (т. 2 а. с. 6-9);
-постановою про залучення речових доказів від 24.09.2018 року, згідно з якою визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу чоловічу майку сірого кольору, на якій маються плями червоно-бурого кольору та пошкодження у виді скрізного прорізу. (т. 2 а. с. 10);
-протоколом огляду предмету від 16.08.2019 року з фототаблицями, відповідно до якого за участю понятих виявлено та вилучено металеві ножиці зі слідами речовини бурого кольору та чотирма відбитками візерунків. (т. 2 а. с. 12-13);
-висновком експерта № 20/4.6/393 від 12.09.2018 року, відповідно до якої сліди пальців рук розмірами 17х27 мм., вилучені 16.08.2018 року в ході проведення огляду, придатні для ідентифікації за ними особи. Сліди пальців рук розмірами 12х22 мм., 9х20 мм., вилучені там же, для ідентифікації особи не придатні. Сліди пальців рук розмірами 17х27 мм., 14х28 мм. залишені відповідно безіменним пальцем правої руки та мізинцем лівої руки особи, дактило-карта якої заповнена на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 2 а. с. 20-28);
-висновком експерта № 928 від 07.09.2018 року, відповідно до якого кров ОСОБА_6 належить до групи АВ ізосерологічної системи АВ0. (т. 2 а. с. 31-32);
-висновком експерта № 266 від 24.09.2018 року про проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_6 , відповідно до якого, згідно медичної документації останньому були спричинені механічні тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення лівої половини грудної клітини з поверхневим пораненням діафрагми, ускладненого лівостороннім посттравматичним гемопневмотораксом, під капсульної гематоми селезінки. За своїм характером ушкодження відносяться до тяжких тілесних пошкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення. Ушкодження утворилися по ударному механізму від дії предмету (знаряддя), що володів колючо-ріжучими властивостями. Час спричинення тілесних ушкоджень може відповідати терміну вказаному в медичній документації, тобто 16.08.2018 року (т. 2 а. с. 42- 43);
-витягом з ЄРДР № 0000415 від 17.08.2018 року, з якого видно, що 16.08.2018 року, приблизно о 16.50 год., ОСОБА_3 , знаходячись біля останнього під`їзду буд. АДРЕСА_2 наніс ОСОБА_7 близько 5 ударів по голові та обличчю, чим спричинив тілесні ушкодження (т. 2 а. с. 44);
-протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 16.08.2018 року, відповідно до якого 16.08.2018 року, приблизно о 16.50 годині, ОСОБА_3 , знаходячись біля останнього під`їзду буд. АДРЕСА_2 наніс ОСОБА_7 близько 5 ударів по голові та обличчю, чим спричинив тілесні ушкодження (т. 2 а. с. 45-46);
-висновком експерта № 267 від 24.09.2018 року про проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_7 , відповідно до якого, згідно медичної довідки ОСОБА_14 було спричинене механічне тілесне ушкодження у вигляді гематоми лівої скроневої ділянки. За своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень. Ушкодження утворилися по ударному механізму від дії тупого твердого предмету. Час спричинення тілесних ушкоджень може відповідати термін вказаному як в ухвалі суду так і в медичній довідці, тобто 16.08.2018 року. (т. 2 а. с. 48).
З приводу висновку експерта № 929 від 20.09.2018 року судово-медичної експертизи, відповідно до якої на лезах ножиців, наданих на дослідження, встановлено наявність крові та визначений білок людини, клітини з ядрами та мікрочастки тканин людини не знайдені, на ручках ножиців наявність крові не встановлена, клітини з ядрами та мікрочастки тканин людини не знайдені, статева та групова належність крові в слідах на лезах ножиці не встановлена через відсутність формених елементів крові та через не виявлення антигенів А, В, Н ізосерологічної системи АВ0, оскільки групова та статева належність крові в слідах на лезах ножиців не встановлена, то відповісти про походження її від потерпілого ОСОБА_6 не надається можливим, то суд вважає, що дану експертизу суд не може взяти за основу при оцінці доказів. Сам факт знаходження на лезах ножиців крові, яка належить потерпілому ОСОБА_6 в судовому засіданні підтверджений показами самого обвинуваченого, потерпілих, свідків, та матеріалами провадження.
На думку суду, неспроможними є доводи обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що під час нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 він, буцімто, захищав свою дитину від дідуся, так як той, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння хотів забрати його дитину, та відвезти на відпочинок до моря. Суд вважає пояснення обвинуваченого щодо якоїсь погрози до його сина як надумані, недостовірні,заявленими з метою уникнення відповідальності за скоєний злочин, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи, не підтверджуються дослідженими у суді доказами по справі і прямо суперечать показам потерпілих, свідків, та матеріалам провадження. Сам ОСОБА_6 не вчиняв конфліктної ситуації з обвинуваченим, а тільки відтягнув останнього від своєї доньки, якій обвинувачений спричиняв тілесні ушкодження.
Доводи обвинуваченого проте, що потерпілий ОСОБА_6 з метою його дискримінації обізвав його один раз «не русским», судом належним чином перевірено.
На підставі досліджених судом доказів, суд приходить до висновку про те, що поведінка потерпілого не свідчила про дискримінацію обвинуваченого ні за якою ознакою: ні за расою, ні за кольором шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану або за іншою ознакою.
Суд не приймає до уваги доводи обвинуваченого ОСОБА_3 стосовно того, що були надані для огляду не ті ножиці якими він спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_6 , що він не мав умислу наносити тілесні ушкодження потерпілим, то вони спростовуються показами самого обвинуваченого, а саме, що він підбіг спочатку до колишньої дружини, наніс тілесні ушкодження, а потім до потерпілого ОСОБА_6 , та здійснив один удар ножицями. На підтвердження показів потерпілих та свідків є також висновки експерта щодо механізму нанесення тілесних ушкоджень, знаряддя злочину, та наслідки. Крім того, свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні підтвердив той факт, що саме ті ножиці тільки вже в крові йому повернув обвинувачений після нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , та вони були оглянуті, а потім вилучені працівниками поліції.

Під час промови в судових дебатах обвинувачений не попросив пробачення у потерпілих, та вважає, що у нього не було іношого вибору крім як нанести тілесні ушкодження потерпілим.

В даному випадку суд не вбачає в діях обвинуваченого щирого, справжнього каяття, так як останній не усвідомлює своєї провини, та у нього не має прагнення змінити погляд на скоєне. Він не визнав своєї провини в повному обсязі під час судового розгляду, правдиво не розповів про фактичні обставини, вчинених ним злочинів.
Доводи захисника обвинуваченого щодо визнання недопустимим доказом протоколу огляду місця події від 16.08.2018 року, а саме ділянки місцевості, розташованої в дворі будинків АДРЕСА_4 , оскільки огляд місця події був проведений слідчим з 17-30 години до 17-50 години 16.08.2018 року до звернення ОСОБА_6 з усною заявою до Тернівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області про вчинене кримінальне правопорушення, яка отримана помічником чергового Тернівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області о 17-49 годині 16.08.2018 року, то суд відхиляє їх, та водночас зазначає, що відповідно до ч.3 ст. 214 КПК України огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду.
Крім того, так як сам обвинувачений прийшов відразу до відділу поліції, яка перебувала поруч з місцем скоєння злочину, працівниками поліції не відкладено було здійснено огляд місці події, у той час як потерпілий тільки звертався з заявою.
Посилання захисника обвинуваченого про визнання недопустимими доказами протоколів огляду місця події від 16.08.2018 року, предметами яких є чоловіча майка, ножиці, оскільки це є тимчасово вилученим майном, а арешт на тимчасово вилучене майно не накладався, та відбитків папілярних візерунків, оскільки відсутня постанова про відібрання зразків слідів пальців рук, з цього приводу суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Вказані майка, ножиці визнані за постановами слідчого від 24.09.2018 року речовими доказами, а відбитки пальців рук, відібрані та вилучені слідчим 16.08.2018 року, про що зазначено у протоколі огляду предмету, відповідають нормам КПК України, оскільки отримані в порядку встановленому цим Кодексом, а тому докази, а саме протоколи огляду місця події та предмету від 16.08.2018 року, предметом яких є чоловіча майка, ножиці та відбитки папілярних візерунків, суд визнає допустимими та належними, отриманими в порядку ст.ст. 85, 86 КПК України.
Доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_3 щодо того, що перекладач не надав належних підтверджуючих документів, а саме що володіє російською мовою, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 29 КПК України особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Пункт 18 ч. 3 ст. 42 КПК України передбачає, що обвинувачений має право користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.

Стаття 68 КПК України передбачає, що у разі необхідності у кримінальному провадженні перекладу пояснень, показань або документів сторони кримінального провадження або слідчий суддя чи суд залучають відповідного перекладача (сурдоперекладача). Перед початком процесуальної дії сторона кримінального провадження, яка залучила перекладача, чи слідчий суддя або суд пересвідчуються в особі і компетентності перекладача, з`ясовують його стосунки з підозрюваним, обвинуваченим, потерпілим, свідком і роз`яснюють його права і обов`язки.

Компетентністю є набута у процесі навчання інтегрована здатність особистості, яка складається із знань, досвіду, цінностей і ставлення, що можуть цілісно реалізовуватися на практиці.

Тобто для встановлення компетентності перекладача, слідчий, прокурор та суд зобов`язані в першу чергу переконатись, що така особа має знання, що може бути підтверджено певним документом про здобуття таких знань.

Так, у судовому засіданні обвинуваченого було забезпечено захисником та перекладачем, з наданими підтверджуючими документами про освіту, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження. Присутній у судовому засіданні перекладач здійснював переклад. При цьому суд забезпечував можливість такого перекладу, враховувались і неодноразові заяви та завіряння з боку самого обвинуваченого про те, що він добре розуміє мову, якою ведеться судочинство. Із пояснень, запитань та відповідей обвинуваченого ОСОБА_3 вбачається, що він все вірно розуміє суть пояснень інших учасників провадження та поставлених до нього запитань. Копію всіх процесуальних документів, що вручались обвинуваченому, надавались йому також у перекладі на російську мову. А тому суд приходить до висновку, що доводи захисника обвинуваченого є безпідставними, надуманими, порушень процесуальних прав обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не допущено.

Таким чином доводи захисника обвинуваченого про порушення щодо його підзахисного норм КПК України судом належним чином перевірені.

Крім того, судом встановлено, що згідно розписки обвинуваченого ОСОБА_3 , які знаходиться в матеріалах кримінального провадження, вбачається, що останній отримав копію обвинувального акту як на українській так і на російській мові, а саме на 4 аркушах, як зазначено у розписці. Крім того, ОСОБА_3 о в суді повторно в присутності перекладача отримав копію обвинувального акту на російській мові, але вже без надання розписки, тобто на зрозумілій йому мові.

Відтак, суд ретельно дослідив докази по справі, які мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного, встановив обставини та спосіб вчинених злочинів, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, поведінку винного і потерпілих, що передувала події, їх стосунків і всі інші обставин, що мали відношення до справи.

Дослідивши і проаналізувавши надані суду покази обвинуваченого, потерпілих, свідків, кожен окремо, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, та оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, так і сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_3 повністю доведена наданими та дослідженими судом доказами.

Наведені вище докази, на думку суду, є такими, що доповнюють одне одного, є належними допустимими та достатніми, оскільки, у відповідності до ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією України та КПК України.

Інших протиріч у досліджених доказах, що мають істотне значення для висновків суду, не встановлено.

Матеріали досудового розслідування у відношенні ОСОБА_3 були відкриті відповідно до ст. 290 КПК України, про що зазначено в реєстрі матеріалів досудового розслідування.
Інших протиріч у досліджених доказах, що мають істотне значення для висновків суду, не встановлено.

В п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику про злочини проти життя та здоров`я особи» зазначено, що суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного при розгляді кримінальних проваджень проти життя та здоров`я особи… Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема врахувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.
Судом створені необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист, досліджені всі представлені сторонами докази.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Таким чином, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, аналізуючи покази обвинуваченого, потерпілих, свідків, зіставляючи ці покази зі здобутими письмовими доказами, суд приходить до висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження, та кваліфікує його дії, як умисне легке тілесне ушкодження.
Його дії кваліфікуються за ч.1 ст. 125 КК України.

Також ОСОБА_3 винний в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Його дії кваліфікуються за ч.1 ст. 121 КК України.

У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Відповідно до роз`яснень п. 1,3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись засад покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Під час визначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 66 КК України, обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого не встановлено.

Згідно ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення, які відносяться до категорії тяжких, та кримінального проступку, раніше не судимий, не працює, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, має малолітню дитину ОСОБА_4 , 2016 року народження, вину визнав частково.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи вище викладене, а також ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, наслідки, що настали, ставлення обвинуваченого до того, що сталося, визнання своєї вини частково, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч.1 ст. 121 та ч.1 ст. 125 КК України за їх сукупністю шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді позбавлення волі.
Дане покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , та попередження вчинення ним кримінальних правопорушень, оскільки виправити останнього та запобігти його злочинній діяльності не можливо без його ізоляції від суспільства.

Відповідно до ст. 129 КПК України, постановляючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє його повністю, частково, або відмовляє в його задоволенні.

Так, потерпілою ОСОБА_7 заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн., та потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди у розмірі 60 000 грн.

Вирішуючи цивільні позови потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд вважає необхідним зазначити наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичнійабо юридичній особінеправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`їчи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд враховує положення Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 року, зокрема п. 4, який встановлює, що відповідно до ст.137 ЦПК (1502-06) у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. А також п. 9 вказаної Постанови, згідно якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Суд вважає, що потерпіла ОСОБА_7 зазнала певних душевних страждань в зв`язку з фактом спричинення їй тілесних ушкоджень, які були заподіяні в присутності її сина, її сестри та батька, та вона відчувала почуття приниженої гідності, образи, обурення поведінкою обвинуваченого.
Потерпілий ОСОБА_6 після спричинення йому тілесних ушкоджень був доставлений каретою швидкої допомоги у КЗ «Павлоградська міська лікарня №4 Дніпропетровської обласної ради», де йому проводився дренаж плевральної порожнини та накладені шви. У вказаній лікарні він проходив лікування до 30.08.2018 року, а потім його виписали зі стаціонару під нагляд домашнього лікаря з обмеженням фізичних навантажень протягом двох місяців. Впродовж всього періоду лікування він почував дискомфорт і незручності.
З урахуванням наведеного суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 60 000 грн., та на користь потерпілої ОСОБА_7 моральну шкоду в сумі 10 000 грн.
Процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) грн. слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази розподілити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання:

за ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт строком на 200 (двісті) годин;

за ч.1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання, тобто з 16 серпня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 (десять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_5 ) врахунок відшкодування моральної шкоди 60 000 (шістдесят тисяч) грн.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- чоловічу майку сірого кольору, на якій маються пятна червоно-бурого кольору та пошкодження у вигляді крізного порізу, яка належить ОСОБА_6 та яка перебуває в камері схову Тернівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області передати за належністю ОСОБА_6 ;

- металеві ножиці, упаковані в картонній коробці та зразок крові, упакований в паперовий конверт, та які зберігаються в камері схову Тернівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) грн.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим з моменту отримання його копії.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається сторонам кримінального провадження. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1 .