Дата документу 27.08.2020 Справа № 310/4878/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/807/1524/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 310/4878/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні, дистанційно, в режимі відеоконференції з ДУ «Вільнянська установа виконання покарань №11», в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 липня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 липня 2020 року задоволено клопотання прокурора Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою.

Продовжено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України, строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 27 вересня 2020 року включно.

Згідно зі змістом судового рішення, 20 липня 2020 року з Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області надійшов обвинувальний акт за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001575 від 15 червня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор просив призначити судовий розгляд у відкритому судовому засіданні на підставі обвинувального акта, який відповідає вимогам ст.291 КПК України, вважав, що підстав для закриття справи, внесення подання про визначення підсудності не встановлено.

Крім того, прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб з наступних підстав.

Під час досудового розслідування ОСОБА_7 ухвалою слідчого судді від 18 червня 2020 року було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 14 серпня 2020 року включно. Прокурор вважає, що ризики, враховані судом при обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, наявні та не відпали - ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України, одне з яких є тяжким злочином та, усвідомлюючи міру покарання, яка йому загрожує, будучи зареєстрованим на території Вільнянського району Запорізької області, не має постійного місця проживання на території м. Бердянська та Бердянського району, постійного місця роботи, може ухилитись від органів досудового розслідування та суду. Крім того, ОСОБА_7 є наркозалежною особою, що створює ризик вчинення ним нових злочинів, у тому числі, пов`язаних з придбанням, зберіганням чи збутом наркотичних засобів чи психотропних речовин, не має постійного джерела доходів, а тому, залишаючись на свободі, буде продовжувати вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Продовжуючи обвинуваченому запобіжний захід, суд першої інстанції прийшов до висновку, що продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, які існували при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти встановленим ризикам і підстави для зміни запобіжного заходу відсутні.

В апеляційній скарзі обвинувачений, не погоджуючись із рішенням суду, вважає його незаконним та необґрунтованим. В обґрунтування доводів вказує на відсутність ризиків, зазначених у клопотанні прокурора.

Зазначає, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував дані про його особу, який провину у вчиненні злочинів визнав, активно сприяв розкриттю злочинів, має постійне місце проживання, за яким проживає разом з дружиною та трьома дітьми.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу суду та змінити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; обвинуваченого на підтримання апеляційної скарги; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважав ухвалу суду законною і обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження; вислухавши доводи сторін, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, у зв`язку з наступним.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є правильним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, визначені при застосуванні даного запобіжного заходу, не зменшились.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні середньої тяжкості та тяжкого злочину. При цьому, за ч.2 ст.307 КК України (за більш тяжкий злочин) передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 років до 10 років з конфіскацією майна.

Колегія суддів звертає увагу на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, а також на дані про особу обвинуваченого, який є наркозалежною особою.

На думку колегії суддів, вищезазначені обставини дають достатні підстави вважати, що у разі не продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, він може вчинити активні дії щодо переховування від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки є наркозалежною особою, що виправдовує необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про необхідність зміни запобіжного заходу та застосування до нього домашнього арешту, є безґрунтовними.

Саме продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав та інтересів суспільства, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

З огляду на вищевикладене, твердження обвинуваченого про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та можливість застосування до нього домашнього арешту, є непереконливими.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ("Летельє проти Франції").

Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 на те, що він визнав провину у вчиненні злочинів, активно сприяв розкриттю злочинів, має постійне місце проживання, за яким проживає разом з дружиною та трьома дітьми, в даному конкретному випадку недостатньо свідчать про належне виконання обвинуваченим своїх процесуальних прав та обов`язків, в разі обрання щодо нього більш м`якого запобіжного заходу. При цьому, колегія суддів звертає увагу, що обвинувальний акт не містить відомостей про сімейний стан обвинуваченого та наявність на його утриманні дітей. Обвинувачений ОСОБА_7 , в свою чергу, на підтвердження вказаних обставин також не надав апеляційному суду жодних доказів.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 липня 2020 року, якою задоволено клопотання прокурора Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою та продовжено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України, строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 27 вересня 2020 року включно, - залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4