ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/2361/20 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/635/21 Суддя-доповідач ОСОБА_2 Категорія: ч.2 ст.272 КК України
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02 липня 2020 року, стосовно ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02 липня 2020 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Катеринівка Лозівського району Харківської області, громадянин України, з середньою освітою, пенсіонер, працюючий водієм ТОВ «Лозівський агропромтехсервіс», одружений, зареєстрований та мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 272 КК України, з призначенням покарання у виді 4 (чотирьох) років обмеження волі, з позбавленням права обіймати посади машиніста крана(кранівника) строком на два роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 від відбування покарання у виді обмеження волі звільнено з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Згідно п.1, п.2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_7 відповідно до наказу ПОСП «Агросвіт» від 14.03.2001 №35 прийнятий на роботу в якості водія, в подальшому отримавши право управління автомобільним краном, на підставі посвідчення № НОМЕР_1 , виданого ТОВ «Центр праці «Новатор сервіс» 28.09.2012. У відповідності до ст. 14 Закону України «Про охорону праці» працівник зобов`язаний дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства. У пункті 5 «Правил охорони електричних мереж» регламентуються охоронні зони електричних мереж, зокрема, охоронною зоною електричної мережі напругою до 20 кВ є земельна ділянка і повітряний простір, обмежений вертикальними площинами, що віддалені по обидві сторони ліній від крайніх проводів за умови невідхильного їх положення на відстань 10 метрів. Згідно п. 7.5.26. «НПАОП 0.00-1-01-07 Правил будови і безпечної експлуатації вантажопідіймальних кранів» установлення та робота крану стрілового типу біля охоронної зони повітряних ліній на відстані менше 40 метрів від ВРУ і крайнього проводу повітряної лінії, що може перебувати під напругою, проводиться лише за нарядом-допуском, а також машиністу крана забороняється самовільне встановлення вантажопідіймального крана для роботи поблизу ПЛ і ВРУ. Згідно Переліку робіт з підвищеною небезпекою, затвердженого Наказом Держнаглядохоронпраці України від 26.01.2005 № 15, роботи в охоронних зонах електропередач та монтаж, наладка, технічне обслуговування, експлуатація, ремонт і демонтаж вантажопідіймальних машин і механізмів віднесено до робіт з підвищеною небезпекою. Відповідно до п. 1.4 Інструкції з охорони праці № 23 для машиніста автокрану (далі - Інструкція) затвердженої наказом директора ПОСП «Агросвіт» №36 від 18.03.2014, управління автомобільним краном може виконувати водій автомобіля при наявності посвідчення на право керування автокраном. Згідно п. 3.11.15 Інструкції встановлювати кран або здійснювати переміщення вантажів ближче 30 м від крайнього проводу лінії електропередач (далі - ЛЕП) з напругою понад 42 В кранівник може тільки за наявності наряду - допуску, що визначає безпечні умови такої роботи. Кранівнику забороняється самовільно встановлювати кран для роботи поблизу ЛЕП. Пункт. 3.12.1 Інструкції забороняє кранівнику допускати до стропування, зачіплювання та обв`язування вантажів осіб, які не мають посвідчення стропальників. Так, 28 жовтня 2015 року, близько 08.00 год. ОСОБА_7 отримав наряд від бригадира ПОСП «Агросвіт» ОСОБА_10 на виконання слюсарних робіт та погодинну роботу на території підприємства, а ОСОБА_11 - на виконання слюсарних робіт, ремонт, зберігання МЕ 36 та прибирання території. В той же день, близько 09.00 год. ОСОБА_7 , знаходячись на своєму робочому місці, на території ПОСП «Агросвіт», розташованому за адресою: Харківська область, Лозівський район, с. Катеринівка, вул. Орджонікідзе, 35-В, діючи в порушення вимог ст. 14 Закону України «Про охорону праці», а також п. 5 «Правил охорони електричних мереж», п. 7.5.26. «НПАОП 0.00-1-01-07 Правил будови і безпечної експлуатації вантажопідіймальних кранів», п.п. 1.4, 3.11.15, 3.12.1 Інструкції з охорони праці № 23 для машиніста автокрану, затвердженої наказом директора ПОСП «Агросвіт» №36 від 18.03.2014, порушив правила безпеки, а саме встановив стріловий автомобільний кран КС-4561А на базі автомобілю КрАЗ - 250 д.н.з. НОМЕР_2 на відстані менше 10 метрів від охоронної повітряної лінії електропередач напругою 10 кВ та, за відсутності наряду допуску від посадових осіб підприємства, проводив роботи по переміщенню залізобетонних блоків з території майданчику зберігання сільськогосподарської техніки ПОСП «Агросвіт», допустивши до їх виконання тракториста-машиніста ОСОБА_11 , у якого не було відповідного посвідчення стропальника. Під час виконання зазначених робіт, в результаті необережного поводження ОСОБА_7 зі стрілою автокрану, технічною електрикою було уражено ОСОБА_11 , від чого останній помер на місці. Згідно висновку судової - медичної експертизи № 284- ЛЗт/15 від 29.01.2016 року причиною смерті ОСОБА_11 стало ураження технічною електрикою, що підтверджується як наявністю ознак швидкої смерті, так і виявленими під час дослідження трупа наявних слідів дії електричного струму «електроміток» по зовнішньо - боковій поверхні 1 пальця лівої кисті в ділянці нігтьової фаланги, до лодонній поверхні лівої кисті 2 пальця в ділянці основної та нігтьової фаланг, в ділянці першого міжпальцьового проміжку лівої кисті по долонній поверхні і результатів гістологічного дослідження фрагментів шкіряних покривів та шматочків внутрішніх органів. Згідно висновку електротехнічної експертизи №00-17.-00-01.16- HB від 10.03.2016 причиною смерті ОСОБА_11 стало не дотримання безпечної відстані до повітряної лінії електроживлення, що перебуває під робочою напругою 10 кВ.

Не погодившись з рішенням районного суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02 липня 2020 року скасувати. Ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 272 КК України у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади машиніста крана (кранівника) строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити з іспитовим строком 2 роки.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що районним судом не правильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а саме не враховано, що на час винесення вироку ОСОБА_7 досяг пенсійного віку 65 років, а відповідно до ч.3 ст. 61 КК України покарання у виді обмеження волі не застосовується до осіб, які досягли пенсійного віку.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити; пояснення обвинуваченого та захисника, які не заперечували проти апеляційної скарги прокурора; дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, зважаючи на наступне.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при призначенні покарання судом першої інстанції не були правильно застосовані норми кримінального закону.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч.3 ст.61 КК України, покарання у виді обмеження волі не застосовуються, до осіб, що досягли пенсійного віку.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 є пенсіонером, що підтверджується відповідною копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 (арк.44).
Однак, суд першої інстанції, з урахуванням вищевикладених обставин, в порушення вимог ч.3 ст.61 КК України, призначив ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі.
Відповідно до ст. 409 КПК України, підставами для скасування судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Згідно з п.2 ч.1 ст.420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02 липня 2020 року в частині призначеного покарання підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.

Відповідно до ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Так, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин. Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_7 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, одружений, пенсіонер, ветеран праці, працює водієм ТОВ «Лозівський агропромтехсервіс», за місцем мешкання та роботи характеризується позитивно.
За таких обставин, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого, фактичних обставин вчинення злочину, наявність обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, передбачених ст.67 КК України, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі.
Окрім цього, колегія суддів враховує досудову доповідь органу з питань пробації, з якої вбачається, що ризики вчинення ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як низькі. Орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить небезпеки для суспільства. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умови нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.
Відповідно до характеристики ПОСП «Агросвіт» ОСОБА_7 працював у вказаному підприємстві з 15.09.2003 по 13.01.2018 на посаді водія автотранспортних засобів. Свої посадові обов`язки виконував сумлінно, професійно, у відповідності з посадовою інструкцією. Уміло керував різними видами автомобілів. Здійснював їх експлуатацію без порушень правил дорожнього руху. Систематично працював над вдосконаленням особистої професійної підготовки. До виконання своїх посадових повноважень ставився відповідально. Має високу працездатність. З колегами доброзичливий та коректний. Критику на свою адресу сприймає по діловому, над наявними недоліками працював наполегливо та результативно.
З характеристики ТОВ «Лозівський агропромтехсервіс» вбачається, що водій автотранспортних засобів автотракторного відділу ОСОБА_7 дисциплінований, працелюбний, добросовісний, старанний робітник. Покладені на нього обов`язки виконує старанно, якісно і вчасно. В колективі користується авторитетом, також відмічений серед інших водіїв підприємства, як грамотний спеціаліст.
Тобто матеріали кримінального провадження не містять будь-яких даних, які могли негативно характеризувати особу винного.
Під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції стороною обвинувачення не надано доказів на спростування цих відомостей.
Також колегія суддів бере до уваги те, що обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, підтвердив факт вчиненого ним кримінального правопорушення, пояснив час, спосіб та обставини, за яких він вчинив кримінальне правопорушення, підтвердив характер та механізм своїх дій, щиро розкаявся, просив суворо не карати. Крім того, зазначив, що померлий ОСОБА_11 був його товаришем, та він шокований загибеллю останнього, та це є для нього трагедією. Після того, що трапилося, він просив вибачення у потерпілої ОСОБА_12 , та вона вибачила його. Також він допомагав потерпілій, яка понесла витрати на поховання свого чоловіка, та в подальшому в силу своєї можливості буде матеріально і морально підтримувати її.
Потерпіла ОСОБА_12 в письмовій заяві зазначила про відсутність до обвинуваченого матеріальних та моральних претензій та просила його суворо не карати.
Враховуючи вищевикладене, дані про особу обвинуваченого, наявність обставини, яка пом`якшує покарання, позицію потерпілої, колегія суддів вважає, за можливе звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України.
Призначене судом апеляційної інстанції покарання у такий спосіб, на переконання колегії суддів, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 420, 371, 373, 374 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02 липня 2020 року в частині призначенняОСОБА_7 покарання скасувати.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 272 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права обіймати посади машиніста крана (кранівника) строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.
Відповідно до п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України, в період іспитового строку покласти на ОСОБА_7 обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В решті вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02 липня 2020 року, стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.
Вирок набирає чинності з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді