ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/94/20 Справа № 210/1034/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Криворізької місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області на вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рога Дніпропетровської області від 01 липня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001855 відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Отрадний, Самарської області, РФ, офіційно не одружений, освіта середня-спеціальна, офіційно не працевлаштований, який не має місця реєстрації, постійного місця проживання не має, раніше судимий:
23 лютого 2018 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 120 годин громадських робіт (покарання відбуто),

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи.
Вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 липня 2019 року ОСОБА_8 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.
Згідно п.п. 2, 3 ч. 3 ст. 76 КК України покладено на засудженого обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України, обрано відносно ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили, але не більше 2 місяців з дня винесення даного вироку, тобто до 30 серпня 2019 року, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, зобов`язавши його з`являтися за викликами до слідчого, прокурора або суду.

Згідно ч. 1 ст. 377 КПК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 з-під варти в залі суду.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено судом, ОСОБА_8 , діючи повторно, 30 грудня 2018 року о 14.00 годині, проходячи повз будинок № 15 по вул. Костенко в Металургійному районі м. Кривого Рогу, звернув свою увагу на раніше незнайому йому ОСОБА_9 , яка рухалась по тротуарній доріжці паралельно вказаного будинку, та маючи раптово виниклий злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_8 швидким шагом підійшов зі спини до ОСОБА_9 та реалізуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, маючи корисливі мотиви, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з руки ОСОБА_9 шляхом ривка відкрито викрав жіночу сумку, що належить останній, в якій знаходилось: гаманець із шкіри зеленого кольору в якому знаходились грошові кошти в сумі 1700,00 грн., мобільний телефон марки «Samsung J2», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №660 від 23 лютого 2019 року складає 1860,00 грн., окуляри для зору в бордовому чохлі,парасолька фіолетового кольору, зв`язка ключів, шкіряні перчатки, карта для виплат «ПриватБанку», після чого з викраденим з місця вчинення злочину зник, чим завдав останній матеріального збитку на загальну суму 3560,00 грн.

Крім того, ОСОБА_8 , діючи повторно, 14 січня 2019 року о 19.15 годині, проходячи повз будинок № 6 по вул. Костенко в Металургійному районі м. Кривого Рогу, звернув свою увагу на раніше незнайому йому ОСОБА_10 , яка стояла біля входу до під`їзду №2 вказаного будинку, та маючи раптово виниклий злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_8 швидким шагом підійшов зі спини до ОСОБА_10 та реалізуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, маючи корисливі мотиви, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з руки ОСОБА_10 , шляхом ривка відкрито викрав жіночу сумку, що належить останній, в якій знаходилось:гаманець із шкіри замінника в якому знаходились грошові кошти в сумі 150,00 грн., планшет «BDF», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 661 від 23 лютого 2019 року складає 1966,67 грн., зв`язка ключів, паспорт громадянина України, пенсійне посвідчення, трудова книжка видане на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого з викраденим з місця вчинення злочину зник, чим завдав останній матеріального збитку на загальну суму 2116,67 грн.

Крім того, ОСОБА_8 , діючи повторно, 18 січня 2019 року о 16.00 годині, знаходячись в парку «Героїв» по пр. Металургів в Металургійному районі м. Кривого Рогу, звернув свою увагу на раніше незнайому йому ОСОБА_11 , яка рухалась через вказаний парк в бік вул. В. Бизова в Металургійному, та маючи раптово виниклий злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_8 швидким шагом підійшов зі спини до ОСОБА_11 та реалізуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, маючи корисливі мотиви, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з плеча ОСОБА_11 , шляхом ривка відкрито викрав жіночу сумку, що належить останній, в якій знаходилось належне ОСОБА_11 майно, а саме: грошові кошти в сумі 2000,00 грн., мобільний телефон марки «Samsung J5», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №661 від 23 лютого 2019 року складає 2125,00 грн., мобільний телефон марки «Nokia X2», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №661 від 23 лютого 2019 року складає 416,67 грн., паспорт громадянина України, водійське посвідчення, посвідчення УБД, посвідчення депутата Металургійної районної ради на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після чого з викраденим з місця вчинення злочину зник, чим завдав останній матеріального збитку на загальну суму 4541,67 грн.

Дії обвинуваченого кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України, злочини проти власності, вчинений повторно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В своїй апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання та ухвалити новий, яким вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
В решті вирок суду прокурор просить залишити без змін.
Свою апеляційну скаргу сторона обвинувачення мотивує тим, що ухвалюючи вирок та призначаючи ОСОБА_8 покарання, судом першої інстанції було неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність та призначено м`яке покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні прокурор свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.
Захисник обвинуваченого та сам обвинувачений проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували, посилались на її безпідставність та необґрунтованість, просили залишити вирок суду першої інстанції без змін.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку учасників кримінального провадження, їх виступи в судових дебатах та з останнім словом засудженого, перевіривши матеріали провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Висновки суду першої інстанції про скоєння ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України за обставин, викладених у вироку суду та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, не є предметом апеляційного розгляду.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_8 та на кваліфікацію його дій, не виявлено.
Що стосується доводів в апеляційній скарзі прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та призначення обвинуваченому покарання, яке невідповідне ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, то вони, на думку колегії суддів, заслуговують на увагу.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом; ухваленим судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України; в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Згідно вимог п. 1, 2 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність визнається, зокрема, застосування закону України про кримінальну відповідальність, який не підлягає застосуванню та незастосування закону України про кримінальну відповідальність, який підлягає застосуванню.

Відповідно до вимог ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке карання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно не справедливим через м`якість.
Відповідно до п. п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; необхідності застосування більш суворого покарання; неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 421 КПК України, обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.
При призначенні покарання суд повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України щодо загальних положень призначення покарання з метою реалізації принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, і, призначаючи покарання обвинуваченому, насамперед, враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому призначене особі судом покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Ухвалюючи вирок суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону, безпідставно застосувавши ст. ст. 75, 76 КК України та звільнивши ОСОБА_8 від відбування покарання, що не сприятиме досягненню мети покарання, передбаченої положеннями ст. 50 КК України.
Свій висновок щодо можливості застосування положень ст. 75 КК України суд першої інстанції взагалі не мотивував, не в повній мірі врахував дані про особу обвинуваченого, який раніше був засуджений Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 лютого 2018 року за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 120 годин громадських робіт (покарання відбуто), з певним проміжком часу (31 грудня 2018 року, 14 січня 2018 року, 18 січня 2018 року) вчинив три корисливі злочини, передбачені ч. 2 ст. 186 КК України, якізгідно ст. 12 КК України класифікується як тяжкі злочини, у короткий період після відбуття попереднього покарання, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та схильність до вчинення кримінальних правопорушень, обвинувачений не працює, не має інших легальних джерел доходу, щоб в подальшому сплачувати стягнуті вироком суду кошти в межах цивільного позову на користь потерпілих, жодних дій щодо відшкодування заподіяної шкоди добровільно під час судового розгляду обвинуваченим не вчинено, водночас, самі потерпілі в ході судового провадження наполягали на призначення обвинуваченому суворого покарання.

Також, не можуть бути підставою для призначення покарання із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України висновки суду про часткове відшкодування майнової шкоди потерпілим, оскільки матеріали кримінального провадження будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження добровільного відшкодування обвинуваченим спричиненої злочином матеріальної шкоди не містять, а те, що частину майна було повернуто потерпілим в ході досудового розслідування, то така обставина не свідчить про саме добровільне повернення ОСОБА_8 вкраденого майна.

Щодо посилань суду першої інстанції у вироку на обставини, які пом`якшують покарання визнання вини, сприяння розкриттю злочину під час надання пояснень в ході судового провадження, то колегія суддів приходить до висновку, що вказані обставини самі по собі, з урахуванням наведених даних про особу обвинуваченого, не можуть свідчити про наявність підстав для застосування положень ст. ст. 75, 76 КК України, оскільки виправлення ОСОБА_8 без реального відбуття призначеного судом покарання не буде сприяти меті виправлення та попередження вчинення нових злочинів, передбачених ст. 50 КК України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання підлягає скасуванню, з ухваленням апеляційним судом нового вироку.
Ухвалюючи новий вирок та вирішуючи питання про призначення ОСОБА_8 покарання, колегія суддів, відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин проти власності, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, за аналогічні корисливі злочини, не працює, тобто не має постійного джерела доходу, вчинив три епізоди грабіжу, заходів для відшкодування спричиненої матеріальної шкоди потерпілому не вжив, не одружений, постійного місця реєстрації не має, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, сприяння розкриттю злочинів, шляхом надання правдивих показів як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового розгляду, відсутність обставин, які обтяжують покарання і вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України покарання в мінімальних межах санкції даної статті у виді позбавлення волі строком на 4 роки з реальним відбуттям покарання.
Саме таке покарання, на думку колегії суддів, відповідатиме вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України, є відповідним вчиненому кримінальному правопорушення, а також за своїм видом та розміром необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.
Тож, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 413, 414, 420, 421 КПК України, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Криворізької місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області задовольнити.
Вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рога Дніпропетровської області від 01 липня 2019 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України в частині призначеного йому покарання скасувати.
Ухвалити в цій частині новий вирок, яким вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
Зарахувати ОСОБА_8 у строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 1 (один) день покарання у виді позбавлення волі, з 26 січня 2019 року по 01 липня 2019 року, включно.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_8 обчислювати з моменту його фактичного затримання.
В іншій частині вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рога Дніпропетровської області від 01 липня 2019 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України залишити без змін.
Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.
Вирок Дніпровського апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4