Дата документу 30.11.2020 Справа № 1-2/2002
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 1-2/2002 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_1
Провадження № 21-з/807/39/20
Категорія: ст. 380 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Судова колегія з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участі прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду заяву засудженого ОСОБА_6 про роз`яснення вироку апеляційного суду Запорізької області від 19 квітня 2002 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

24 вересня 2020 року засуджений ОСОБА_6 звернувся із заявою про роз`яснення вироку апеляційного суду Запорізької області від 19 квітня 2002 року, яким його було засуджено за п.п. «а, і» ст. 93, ч. 2 ст. 86 КК України (1960 року), з урахуванням ст. 42 КК України (1960 року) до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить ОСОБА_6 на праві приватної власності.

В обґрунтування своєї заяви, зазначив, що йому є не зрозумілий вирок в частині призначення покарання відповідно до КК України (1960 року). В мотивувальній частині вироку не наведено обставин, які перешкоджали призначення покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк.

Крім того, апеляційний суд Запорізької області при винесенні вироку від 19.04.2002 року не застосував ст. 68 КК України, зокрема, не розмежував дій кожного засудженого.

З урахуванням викладеного просить роз`яснити вирок апеляційного суду Запорізької області від 19.04.2002 року в порядку, передбаченого ст. 380 КПК України.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_6 підтримав подану ним заяву про роз`яснення судового рішення, пояснивши, що не розуміє чому йому було призначено остаточне покарання за КК України в редакції 1960 року та чому при кількох можливих санкціях ст. 93 КК України в редакції 1960 року, зокрема, позбавлення волі до 15 років та довічного ув`язнення, суд застосував до нього покарання у вигляді довічного ув`язнення, хоча міг призначити покарання у виді 15 років позбавлення волі. Крім того, суд у своєму рішенні не вмотивував призначене йому покарання та не застосував вимоги ст. 68 КК України (1960 року).

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційного суду підтримала подану ОСОБА_6 заяву про роз`яснення судового рішення, зазначивши, що останній відповідно до чинного законодавства має право на роз`яснення вироку. Крім того, вказала, що механізму захисту таких осіб, яких засуджено до довічного утримання не має.

Прокурор у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення заяви ОСОБА_6 про роз`яснення рішення, зазначивши, що справа відносно останнього розглядалась в порядку КПК України 1960 року, яким роз`яснення судового рішення не передбачено.

Вислухавши доповідача по справі, засудженого, його захисника, прокурора, перевіривши матеріали провадження та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що заява засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Виходячи із змісту ст. 380 КПК України роз`яснення рішення - це викладення рішення в більш ясній і зрозумілій формі. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення. У ході роз`яснення рішення суд повинен тлумачити юридичні терміни, а не загальновживані слова.

Вказана норма закону передбачає можливість роз`яснення судом ухваленого ним рішення з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення, що перешкоджає його належному виконанню.

При цьому, належить врахувати те, що зрозумілість рішення полягає в тому, що воно є достатнім для сприйняття та таким, що не припускає варіантності свого тлумачення.

Таким чином, роз`яснення судового рішення є одним із способів усунення його недоліків, які стосуються недотримання його ясності, визначеності та можливості його виконання.

Роз`яснюючи судове рішення, суд не вправі змінювати його зміст, тобто не має права змінювати зміст відомостей, викладених у судовому рішенні.

У своїй заяві засуджений ОСОБА_6 не вказує, в чому полягає незрозумілість вироку апеляційного суду Запорізької області від 19 квітня 2002 року, та не посилається на конкретні обставини, а по суті заперечує законність та обґрунтованість судового рішення в частині призначеного йому покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

Фактично таку позицію засуджений підтвердив і безпосередньо в судовому засіданні апеляційного суду з розгляду вказаної заяви, посилався на те, що застосоване відносно нього покарання з урахуванням ступеню його вини та даних про його особу є несправедливим.

Але вказані питання не можуть бути предметом судового розгляду в межах, визначених ст. 380 КПК України.

Жодного посилання на незрозумілість термінів або використаних в вироку понять засудженим в заяві не викладено в безпосередньо в судовому засіданні не наведено.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що підстави для задоволення заяви засудженого про роз`яснення рішення суду відповідно до ст. 380 КПК України за наведеними в ній доводами відсутні.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 380 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_6 про роз`яснення вироку апеляційного суду Запорізької області від 19 квітня 2002 року.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3