Номер справи137/944/20
1-кп/137/97/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Літинський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судових засідань ОСОБА_2
обвинувачених у вчиненні злочину передбаченого ст.185 ч.2 КК України,-
з участю сторін кримінального провадження:
обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_3 в період не знятої та не погашеної судимості спільно з обвинуваченим ОСОБА_4 , на шлях виправлення не стали та вчинили новий умисний злочин за наступних обставин.
Так, ОСОБА_3 попередньо вступивши в невстановлений слідством час та місці в злочинний зговір на вчинення таємного викрадення чужого майна з ОСОБА_4 та 10.07.2020 прибули в смт. Літин з м. Вінниці.
В подальшому, близько 10:40 год. 10.07.2020 ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, та обернення його на власну користь, розробивши план злочинних дій, розподіливши між собою функціональні ролі з метою вчинення крадіжки зайшли до приміщення магазину побутової техніки «Техно-люкс», що належить ФОП ОСОБА_6 , та розташований за адресою АДРЕСА_2 .
Після цього обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , помістивши вищевказані ноутбуки в середину заздалегідь заготовленої сумки, з викраденим майном з місця скоєння злочину зникли розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, реалізувавши викрадені ноутбуки ОСОБА_7 за 7000 гривень.
Своїми діями, обвинувачені ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 завдали потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 16 630 гривень.
Таким чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, а саме таємному викрадені чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Із показань обвинуваченого ОСОБА_3 допитаного в судовому засіданні встановлено, що він разом з ОСОБА_4 10.07.2020 року приїхали в смт.Літин, де на центральній вулиці зайшли до магазину, де торгують технікою. В приміщенні магазину вони побачили на стелажах лежали ноутбуки, які були не зафіксовані. Вони взяли два ноутбуки і поклали в сумку. Викрадені ноутбуки реалізували в м.Вінниці. В скоєному розкаюється.
Із показань обвинуваченого ОСОБА_4 допитаного в судовому засіданні встановлено, що він він разом з ОСОБА_3 10.07.2020 року приїхали в смт.Літин, де на центральній вулиці зайшли до магазину, де торгують технікою. В приміщенні магазину вони побачили на стелажах лежали ноутбуки, які були не зафіксовані. Вони взяли два ноутбуки і поклали в сумку. Викрадені ноутбуки реалізували в м.Вінниці. В скоєному розкаюється.
Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Претензій не має. При призначенні покарання покладається на розсуд суду.
Враховуючи ту обставину, що обвинувачені повністю визнали свою вину та враховуючи її покази в судовому засіданні, суд вважає достовірними, а тому відповідно до вимог ст. 349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки проти цього не заперечують учасники судового розгляду та ці обставини ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що позиція обвинувачених добровільна та вони правильно розуміють зміст цих обставин. Суд роз`яснив про позбавлення права оспорювати фактичні обставини справи у апеляційному порядку при такому порядку вирішення справи. Дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, так і дані, які характеризують особу обвинуваченого, а також те, що він усвідомив свою вину, щиро розкаявся у скоєному, сприяв розкриттю злочину. Дані обставини суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно ст.67 КК України судом не встановлено. При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, так і дані, які характеризують особу обвинуваченого, а також те, що він усвідомив свою вину, щиро розкаявся у скоєному, сприяв розкриттю злочину. Дані обставини суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ст. 185 ч.2 КК України, суд враховує те, що він вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ст. 185 ч.2 КК України, суд враховує те, що він вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.
Суд при призначенні покарання має враховувати дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження вчинення ним нових злочинів. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами від 06 листопада 2009 року звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожної особи, яка визнається винною у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Визначаючи міру покарання обвинуваченому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , суд керуючись ст.50, 65 КК України, вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 не можливе без ізоляції від суспільства, оскільки він вчинив злочин в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за попереднім вироком, а тому йому необхідно призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України - у межах санкції вказаної статті у виді відбування позбавлення волі, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин будучи звільнений умовно-достроково на 9 місяців 24 дні, а тому на підставі ст. 71 КК України суд вважає необхідним остаточно призначити покарання шляхом часткового складання невідбутого покарання.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , суд керуючись ст.50, 65 КК України, вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 не можливе без ізоляції від суспільства, оскільки він вчинив злочин в період іспитового строку, а тому йому необхідно призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України - у межах санкції вказаної статті у виді відбування позбавлення волі, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин в період іспитового строку, а тому на підставі ст. 71 КК України, а тому на підставі ст. 71 КК України суд вважає необхідним остаточно призначити покарання шляхом часткового складання призначених покарань.
Речові докази суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.349, 374-376 КПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24 жовтня 2003 року, суд, - У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України і призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 71,72 КК України ОСОБА_3 частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Вінницького міського суду від 15.03.2017 року та призначити остаточне покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі.
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України і призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 71,72 КК України ОСОБА_4 частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Вінницького міського суду від 23.01.2018 року та призначити остаточне покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання, а саме 20.07.2020 року.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання, а саме 20.07.2020 року.
Міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишити до вступу вироку в законну силу.
Речові докази - дві картонні коробки з-під ноутбуків марки «DELL» та марки «Aser» із відповідним маркуванням знищити.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Літинський районний суд Вінницької області. Вирок набуває чинності, якщо протягом 30 днів не буде подано апеляційної скарги. Копії вироку вручити сторонам кримінального провадження.

Суддя: ОСОБА_1