Справа №639/3904/20
Провадження №1-кп/639/410/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 листопада 2020 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000487 від 23.03.2020 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, фактично працюючого на будівництві, який має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 23.09.2011 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 15.03.2014 року з Олексіївської виправної колонії Харківської області (№25) за відбуттям строку покарання;

- 24.03.2015 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.04.2017 року звільнений від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку (судимість має значення для відрахування строків погашення судимості за попереднім вироком),

у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю: сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 22.03.2020 приблизно о 20 годині, перебуваючи біля багатоповерхового житлового будинку №9 по вул. Власенка м. Харкова, побачив раніше йому незнайому ОСОБА_6 , 1961 року народження, яка йшла тримаючи у правій руці жіночу сумку коричневого кольору.

Саме в той час ОСОБА_3 вирішив відкрито заволодіти поміченою ним жіночою сумкою з її вмістом, поєднаного із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 спочатку, підійшов ззаду до ОСОБА_6 та, оцінивши ситуацію, що склалася, нехтуючи тією обставиною, що перед ним жінка похилого віку, використовуючи свою фізичну перевагу над останньою, діючи зненацька, наніс один удар лівою рукою у висок з правого боку потерпілої ОСОБА_6 .

Від отриманого удару в ділянку обличчя ОСОБА_6 зазнала фізичного болю та не могла чинити нападнику будь-яких активних дій щодо здійснення опору та захисту належного їй майна.

У свою чергу ОСОБА_3 , досягнувши бажаного результату, пов`язаного із застосуванням фізичного насильства у відношенні ОСОБА_6 , та, позбавивши її на деякий час можливості чинити йому опір, маючи на меті досягти заздалегідь спланованої злочинної цілі, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, відкрито заволодів, вирвавши ривком з правої руки потерпілої, жіночою сумкою з її вмістом.

Таким чином ОСОБА_3 у зазначений вище період часу виконав усі дії, які вважав за необхідне, для досягнення своєї злочинної мети, спрямованої на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої.

Після цього, ОСОБА_3 , звернувши на свою користь відкрито викрадену жіночу сумку, вартість якої встановити в ході досудового розслідування не виявилось за можливе, з її вмістом, а саме: грошовими коштами в сумі 1300 гривень та мобільним телефоном ТМ «XIAOMI REDMI 6А 2/16 Gb», вартістю 1298 гривень, відразу ж з місця скоєння злочину зник та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд.

В результаті відкритого викрадення чужого майна ОСОБА_3 завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 2598 грн., з яких 1300 гривень склали грошові кошти, а 1298 гривень вартість мобільного телефону ТМ «XIAOMI REDMI 6А 2/16 Gb», яку підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи № 6/955СЕ-20 від 28.04.2020.

Крім того, ОСОБА_3 03.04.2020 року приблизно о 22 годині 50 хвилин, перебуваючи біля домоволодіння №35 по провулку Орача м. Харкова, побачив раніше йому незнайому ОСОБА_7 , 1957 року народження, яка йшла з одягненою жіночою сумкою чорного кольору через праве плече.

Саме в той час ОСОБА_3 , відчуваючи безкарність за раніше вчинений грабіж у відношенні ОСОБА_6 , вирішив відкрито заволодіти жіночою сумкою з її вмістом, поєднаного із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 спочатку, підійшов ззаду до ОСОБА_7 та, оцінивши ситуацію, що склалася, використовуючи темний час доби у безлюдному на той час місці, нехтуючи тією обставиною, що перед ним жінка похилого віку, діючи зненацька, застосовуючи фізичну силу, наніс один удар кулаком правої руки в ділянку потилиці потерпілої.

Від отриманого удару в ділянку потилиці ОСОБА_7 зазнала фізичного болю та не могла чинити нападнику будь-яких активних дій щодо здійснення опору та захисту належного їй майна.

У свою чергу ОСОБА_3 , досягнувши бажаного результату, пов`язаного із застосуванням фізичного насильства у відношенні ОСОБА_7 , та, позбавивши її на деякий час можливості чинити йому опір, маючи на меті досягти заздалегідь спланованої злочинної цілі, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, відкрито заволодів, зірвавши з плеча потерпілої, жіночою сумкою з її вмістом.

Таким чином ОСОБА_3 у зазначений вище період часу виконав усі дії, які вважав за необхідне, для досягнення своєї злочинної мети, спрямованої на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої.

Після цього, ОСОБА_3 , звернувши на свою користь відкрито викрадену жіночу сумку, вартість якої встановити в ході досудового розслідування не виявилось за можливе, з її вмістом, а саме: грошовими кошти в сумі 300 гривень та мобільним телефоном ТМ «Fly FF281», вартістю 279 гривень, відразу ж з місця скоєння злочину зник та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд.

В результаті відкритого викрадення чужого майна ОСОБА_3 завдав потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 579 грн., з яких грошові кошти склали 300 гривень, а вартість мобільного телефону ТМ «Fly FF281» склала 279 грн., яку підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи № 6/956СЕ-20 від 23.04.2020.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованих злочинах за ч. 2 ст. 186 КК України визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаюється, повністю підтверджує фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень так, як вони встановлені в обвинувальному акті, не оспорює правову кваліфікацію кримінальних правопорушень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 надав показання, що в березні 2020 року приблизно о 20-21 годині він перебував на вул. Власенка у м. Харкові, де побачив раніше незнайому жінку із сумкою в руках. У зв`язку із тяжким матеріальним становищем він вирішив вчинити грабіж щодо цієї жінки. ОСОБА_3 прослідував за жінкою та спостерігав за нею приблизно 10-15 хвилин. Надалі він підбіг до цієї жінки, намагався забрати у нею жіночу сумку, однак потерпіла її не віддавала. Після цього він наніс їй один удар рукою в голову, з метою подавлення опору потерпілої, після чого вихватив жіночу сумку та з місця скоєння злочину зник. У вказаній сумці знаходився гаманець із грошовими коштами на суму 1300 гривень та сенсорний мобільний телефон. Надалі вказану жіночу сумку він викинув поблизу річки, а мобільний телефон продав своєму знайомому за 500 гривень. На теперішній час потерпілій ОСОБА_6 відшкодував матеріальну шкоду на суму 2600 гривень.

З показань обвинуваченого ОСОБА_3 також встановлено, що в квітні 2020 року на зупинці громадського транспорту по вул. Москалівській у м. Харкові, в районі заводу Шевченка, він побачив раніше незнайому жінку, за якою він прослідував до провулку Орача, де розташовані домоволодіння приватного сектора. Надалі він наздогнав вказану жінку, наніс їй удар рукою в голову та почав висмикувати у жінки сумку, від чого вона впала на землю, свідомість при цьому вона не втрачала. Потім ОСОБА_3 вихватив у жінки з рукжіночу сумку та з місця скоєння злочину зник. В сумці він виявив гаманець з грошовими коштами на суму 300 гривень та кнопковий мобільний телефон. Вказаний мобільний телефон в подальшому він видав працівникам поліції, грошові кошти витратив на власний розсуд. На теперішній час потерпілій ОСОБА_7 він відшкодував матеріальну шкоду на суму 300 гривень.

Під час досудового розслідування за участю ОСОБА_3 проводився слідчий експеримент, під час якого він надавав детальні показання щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_3 зазначає, що вказані кримінальні правопорушення він вчинив у зв`язку з тяжким матеріальним становищем, оскільки з березня 2020 року на території України було введено карантин та він не мав можливості працевлаштуватись, у вчиненому він щиро розкаюється, активно сприяв розкриттю злочинів, добровільно відшкодував завдані матеріальні збитки.

Обвинувачений ОСОБА_3 просить суд врахувати, щовін проживає разом із цивільною дружиною та вони разом виховують четверо дітей, також він має ще одну малолітню дитину, яка проживає разом зі своєю матір`ю, він працевлаштований на будівництві та отримує дохід,сім`язнаходиться на його утриманні, у зв`язку з чим на підставі статті 75 КК України він просить звільнити його відбування покарання з випробуванням.

Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у повному обсязі, не заперечує фактичні обставини скоєних кримінальних правопорушень та їх правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 186 КК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих фактичних обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено їм, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення - злочини, передбачені ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що вінраніше судимий, судимість за вироком Московського районного суду м. Харкова від 23.09.2011 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України не знята та не погашена у встановленому законом порядку, згідно відомостей КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» та КНП «Міський психоневрологічний диспансер №3» на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога обвинувачений не перебуває, тяжких захворювань чи інвалідності не має, неофіційно працевлаштований на будівництві, проживає спільно із цивільною дружиною та її чотирма неповнолітніми дітьми, є батьком малолітньої дитини ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає із матір`ю,за інформацією дільничного інспектора поліції Основ`янського відділу поліції ГУНП в Харківській області за місцем мешкання ОСОБА_3 зарекомендував себе з посереднього боку, зі скаргами чи заявами щодо нього до відділу поліції ніхто не звертався, до адміністративної відповідальності він не притягувався (судова справа, а.с. 104 - 123).

Відповідно до висновку досудової доповіді Основ`янського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області від 08.10.2020 встановлено високий ризик повторного вчинення кримінального правопорушення та високий ризик небезпеки обвинуваченого для суспільства.Беручи до уваги інформацію, що характеризує обвинуваченого ОСОБА_3 , його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення та обмеження волі на певний строк може ставити небезпеку для суспільства (судова справа,а.с.94 - 102).

Висновком судово-психіатричного експерта №213 від 12.06.2020 підтверджується, що ОСОБА_3 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі дисоціального розладу особистості. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними.
У період часу, якому відповідають правопорушення, ОСОБА_3 перебував у стані вищевказаного хронічного психічного захворювання, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.
На теперішній час ОСОБА_3 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (судова справа, а.с. 124-126).
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Факт добровільного відшкодування обвинуваченим ОСОБА_3 спричиненої матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_7 на суму 300 гривень та потерпілій ОСОБА_6 на суму 2600 гривень підтверджується письмовими заявами потерпілих від 06.07.2020 та 15.09.2020 року (судова справа, а.с. 72-73).

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення у відношенні особи похилого віку.

Вимогами ч. 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненихкримінальних правопорушень, які є тяжкими умисними корисливимизлочинами, наявність декількох пом`якшуючої та однієї обтяжуючої покарання обставин, дані про особу винного,його відношення до скоєного злочину тащире розкаяння у вчиненому, у зв`язку з чим суд вважає необхідним і достатнім призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах мінімальної санкції за ч. 2 ст. 186 КК України, якеє необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого тазапобігання вчинення ним нових злочинів.
Судом враховується той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 неофіційно працевлаштований, проживає разом із цивільною дружною та її чотирманеповнолітніми дітьми, має на утриманні ще одну малолітню дитину, яка проживає разом із матір`ю, на його утриманні знаходиться родина,разом із цим, вказані обставини істотно не знижують ступінь суспільної небезпеки вчинених нимкримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 186 КК України, асаме: вчинення двох епізодів грабежів, тобто відкритого викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілих, вчинене щодо жінокпохилого віку.

Враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, конкретні обставини їх вчинення та спричинені наслідки, відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів проти власності, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, після звільнення з місць позбавлення волі обвинувачений на шлях виправлення та перевиховання не став, повторно вчинивтяжкі корисливі злочини проти власності, враховуючи кількість епізодів злочинної діяльності два епізоди, а також висновок досудової доповіді Основ`янського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області від 08.10.2020про те, що виправлення цієї особи без позбавлення та обмеження волі на певний строк може ставити небезпеку для суспільства, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів не можливо без ізоляції від суспільства та без реального відбування покарання у виді позбавлення волі.
Наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , істотно не знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим при призначенні остаточного покарання немає правових підстав для застосування вимог статті 69 КК України (призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом) та статті 75 КК України (звільнення від відбування покарання з випробуванням).
Відповідно до роз`яснень, наданих в абзаці 2 пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», за окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не заявлено.
На підставі ст. 124 КПК України процесуальні витрати у кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 .

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Клопотання про обрання запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 прокурором не заявлялось, у зв`язку з чим у суду немає правових підстав для його обрання.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376, 392 395 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Після набрання вироком суду законної сили ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , затримати та через Державну установу «Харківський слідчий ізолятор» направити для відбування призначеного покарання.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту фактичного затримання на виконання вироку після набрання вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведені у кримінальному провадженні Харківським НДЕКЦ МВС України судово-товарознавчі експертизи на суму 980,70 грн. (дев`ятсот вісімдесят гривень 70 копійок) (судова справа, а.с. 141, 149).
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.04.2020 року по справі №639/2212/20, на майно, вилучене в ході огляду біля буд. №43 по просп. Любові Малої у м. Харкові, а саме: на мобільний телефон FLY FF281 IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 (судова справа, а.с. 131 - 134).
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:
- СD диск з відеозаписом за 03.04.2020 року із камер відеоспостереження, які розташовані по вул. Орача м. Харкова залишити зберігатись в матеріалах кримінального провадження (судова справа,а.с. 127-128);
- мобільний телефон FLY FF281 IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який передано на зберігання до камери схову Новобаварськоговідділу поліції ГУНП в Харківській області повернути потерпілій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , як законному власнику (судова справа, а.с. 129-130, 135).
Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Cуддя ОСОБА_1