ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2446/20 Справа № 191/624/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001835 від 22 грудня 2019 року, за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2020 року щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новогніде, Синельниківського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2020 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки, та покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Окрім того, судом вирішено питання про стягнення процесуальних витрат та долю речових доказів у кримінальному провадженні.
ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за таких обставин.
Так, ОСОБА_6 21 грудня 2019 року приблизно о 20 годині 08 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (1.50%) та керуючи технічно справним легковим автомобілем «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 02.06.1998 року належить ОСОБА_10 , в темний час доби здійснював рух у напрямку вул. Центральної по вологому покриттю проїзної частини дороги вул. Виконкомівської, яка має заокруглення ліворуч та по одній смузі руху в кожному напрямку, у м. Синельникове, Дніпропетровської області, при цьому на передньому пасажирському місці в якості пасажира перебував ОСОБА_11 .
Під час руху по лівосторонньому заокругленні проїзної частини дороги вул. Виконкомівської, м. Синельникове, Дніпропетровської області, виконавши маневр обгону попутного автомобіля «MITSUBISHI OUTLANDER XL», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_12 , вже рухаючись по вологій проїзній частині дороги вул. Залізничної, яка також має заокруглення ліворуч та по одній смузі руху в кожному напрямку, водій ОСОБА_6 не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, при відсутності зовнішніх факторів, які б змушували його порушити вимоги Правил дорожнього руху України, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, маючи змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати автомобілем, проявляючи злочинну самовпевненість, але легковажно розраховуючи на відвернення наслідків, продовжуючи рухатися по лівосторонньому заокругленні проїзної частини дороги вул.. Залізничної, при цьому слідуючи зі швидкістю біля 70 км/год., яка перевищує дозволену швидкість руху на даній ділянці дороги населеного пункту м. Синельникове, не більше 50 км/год., не врахував дорожню обстановку та не обрав безпечної швидкості руху свого транспортного засобу, внаслідок чого втратив контроль над керуванням автомобіля «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який приблизно о 20 год. 08 хв. 21 грудня 2019 року в районі домоволодіння АДРЕСА_2 , в стані бокового заносу, перетнувши зустрічну смугу руху, виїхав за межі проїзної частини дороги ліворуч, відносно напрямку його руху, де правою боковою частиною здійснив наїзд на нерухому перешкоду у вигляді дерева. Після наїзду на дерево водій ОСОБА_6 покинув місце пригоди.
Своїми діями водій ОСОБА_6 грубо порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3.б), 2.9. а), 12.4 та 12.1. Правил дорожнього руху України.
Порушення водієм ОСОБА_6 вимог п. 12.1. Правил дорожнього руху України знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди - виїздом за межі проїзної частини дороги із послідуючим наїздом на перешкоду у вигляді дерева.
Невиконання водієм ОСОБА_6 визначеного п. 12.1. Правил дорожнього руху України, призвело до настання даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пасажиру автомобіля «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_11 , який перебував на передньому пасажирському місці, спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітки та хребта: синці на передній поверхні груди зліва та на її задній поверхні справа; масивний пронизуючий крововилив у товщу м`яких тканин правої задньо-бокової поверхні грудної клітки справа; численні переломи ребер правої половини грудної клітки з пошкодженнями пристінкової плеври та крововиливами у товщі прилеглих м`яких тканин; хлисту-подібний розрив зв`язок лівої бокової поверхні шийного відділу хребта (на рівні 5-6 шийних хребців) з забоєм спинного мозку та крововиливами у товщу прилеглих м`яких тканин; компресійний перелом тіла 1-го поперекового хребта з забоєм спинного мозку та крововиливами під його м`які мозгові оболонки, з крововиливами у товщу прилеглих м`яких коло хребетних тканин; масивний пронизуючий крововилив в товщу навколо ниркової жирової клітини справа. Слабко виражений субарахноїдальний крововилив правої скроневої долі головного мозку з ознаками запальної реакції, ознаки дистрофічних змін нейроцитів з проявами сателітоза, ознаки набряку речовини головного мозку. Поширений синець тильної поверхні лівої кисті. Розповсюджена двобічна, зливна, післятравматична фібринозно-гнійна плевропневмонія з гнійним ексудатом у плевральній порожнині справа, гострий гнійний бронхіт. Нерівномірне кровонаповнення, виражена паренхіматозна дистрофія міокарда, фрагментація та атрофія кардіоміоцитів. Виражена паренхіматозна дистрофія нирок з явищами некронефрозу. Виражена паренхіматозна дистрофія печінки з явними некрозу гепатоцитів, застійне венозне повнокров`я у печінці.
Зазначені тілесні ушкодження у сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_11 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 18 годині 40 хвилин.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок в частині призначеного покарання та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Обгрунтовуючи свої вимоги прокурор, не оспорююючи встановлені судом першої інстанції фактичні обставини, кваліфікацію дій обвинуваченого та доведеність винуватості ОСОБА_6 вважає, що вирок підлягає скасуванню через невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі винного внаслідок м`якості. Так, прокурор вказує, що визнаючи, в якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відшкодування завданої шкоди, в тому числі і на поховання загиблого та моральної шкоди потерпілому, суд не надав належної оцінки тим обставинам, що матеріали провадження не містять жодних документів на підтвердження цього факту. Разом з цим, прокурор зазначає, що суд належним чином не врахував, тих обставин, що обвинувачений вчинив злочин перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та покинув місце дорожньо-транспортної пригоди, та того що, його дії призвели до тяжких наслідків у вигляді смерті потерпілого, а злочин інкримінований обвинуваченому, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких та має підвищену суспільну небезпеку, тому призначене ОСОБА_6 покарання є явно несправедливим внаслідок м`якості.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення. Захисник вважає, що апеляційна скарга прокурора є необгрунтованою, а вирок суду є законними та скасуванню не підлягає.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, обвинуваченого, його захисника та потерпілої, які заперечували проти задоволення скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах апеляційної скарги.
Висновок суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, та в апеляційній скарзі не оспорюється, тому перегляду в апеляційному порядку не підлягає.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним злочину внаслідок м`якості, суд вважає, що вони заслуговують на увагу.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Окрім того, зі змісту ч. 1 ст. 75 КК України вбачається, що якщо суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Втім, обов`язковою умовою застосування цього кримінально-правового інституту, що належить до дискреційних повноважень суду, є сукупність обставин, які б із достатньою переконливістю свідчили про можливість виправлення особи без відбування покарання.
Як видно з матеріалів провадження, судом першої інстанції вказаних вимог закону дотримано не в повному обсязі.
Так, суд, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, працевлаштований, має на утриманні малолітнього сина та тимчасово непрацездатну дружину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, визнав свою провину, щиро розкаявся, матеріальний збиток завданий злочином відшкодував, думку потерпілої, яка не має претензій до обвинуваченого та просила призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Обставиною, яка обтяжує покарання, визначеної ст. 67 КК України, суд визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнав активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття, відшкодування шкоди потерпілій, наявність утриманців.
З урахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та призначив покарання, із застосуванням вимог ст.ст. 75, 76 КК України, з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Між тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції не в повній мірі врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином та має підвищену суспільну небезпеку, особу обвинуваченого, який вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння та покинув місце дорожньо-транспортної пригоди, наслідків вчинення злочину у виді смерті потерпілого та не навів докладних мотивів, з яких він вважав можливим звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що покарання, призначене обвинуваченому, із застосуванням положень ст. 75 КК України, не буде справедливим та не відповідатиме його меті - виправленню й попередженню вчинення обвинуваченим нових злочинів.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
З огляду на те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, внаслідок чого призначив обвинуваченому занадто м`яке покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості злочину та його особі, колегія суддів убачає підстави скасувати оскаржуване судове рішення в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок в цій частині.
Призначаючи покарання ОСОБА_6 , колегія суддів враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином та має підвищену суспільну небезпеку, наслідків вчинення злочину у виді тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент заподіяння, що призвели до смерті потерпілого, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, має на утриманні малолітнього сина та тимчасово непрацездатну дружину, на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, матеріальний збиток завданий злочином відшкодував, думку потерпілої, яка претензій до обвинуваченого не має, та не наполягала на суворому покаранні.
Обставиною, яка обтяжує покарання, визначеної ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття, наявність утриманців, відшкодування шкоди потерпілій.
При цьому, колегія суддів зауважує, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, відноситься до злочинів проти безпеки дорожнього руху, тому думка потерпілої щодо призначення обвинуваченому покарання сама по собі не може бути вирішальною при призначенні покарання, оскільки це відноситься до дискреційних повноважень суду.
З урахуванням наведених обставин, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання, у виді позбавлення волі в межах мінімального строку, визначеного санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, з реальним його відбуттям, із застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, що відповідатиме тяжкості вчиненого злочину і особі обвинуваченого, та сприятиме його виправленню і перевихованню.
Отже, колегія суддів вважає обгрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора та приходить до висновку про необхідність її задоволення й скасування вироку щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання з ухваленням нового вироку в цій частині у відповідності з вимогами ст. 420 КПК України.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 задовольнити.
Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2020 року щодо ОСОБА_6 , в частині призначення покарання скасувати.
Призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4