Справа №195/1743/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.12.2020 року смт.Томаківка Дніпропетровської області
Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Томаківка кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02.10.2020 року за № 0000048 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кисличувата, Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з середньою освітою, не одружений, на утриманні має малолітню особу, тимчасово не працює, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий;
за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , 29.09.2020 року близько 15.00 год., перебував поблизу території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього раптово виник умисел на порушення недоторканності житла, шляхом незаконного проникнення до будинку або іншого володіння особи на території вказаного вище домоволодіння, в якому проживає та яке перебуває у фактичному користуванні, розпорядженні і володінні ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел на порушення недоторканності житла, а саме: на незаконне проникнення до житла або іншого володіння особи, ОСОБА_3 , в той же день, тобто 29.09.2020 року об 15.15 год., всупереч волі законного володільця ОСОБА_5 та без його дозволу, за відсутності визначених законом підстав та в порушення встановленого законом порядку, за відсутність будь-яких причин для порушення недоторканості житла або іншого володіння особи, діючи умисно, незаконно, протиправно, відчинивши хвіртку воріт вторгся на територію огородженого домоволодіння АДРЕСА_2 , після чого підійшов до дверей житлового будинку, і встановивши, що вони заперті та володілець житла відсутній, підійшов до іншого володіння особи літньої кухні, двері якої також були заперті на навісний замок, де послідовно продовжуючи свій злочинний умисел на незаконне проникнення до іншого володіння особи, усвідомлюючи, що порушує його недоторканність, долаючи перешкоду, шляхом розгинання скоби кріплення навісного замку, відчинив двері і незаконно проник до приміщення літньої кухні вказаного домоволодіння, чим грубо порушив ст. 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи.

Умисні дії ОСОБА_3 судом кваліфіковано за ч. 1 ст. 162 КК України, порушення недоторканності житла, а саме незаконне проникнення до іншого володіння особи.
В судовому засіданні обвинувачений погоджуючись з вищенаведеними обставинами, вину визнав, розкаявся в скоєному. Пояснив, що проникнув до житла щоб попити води, після чого одразу покинув домоволодіння. Має тимчасові заробітки, працюючи по найму. Займається домашнім господарством, в якому є велика рогата худоба, має земельний пай. Щиро кається в скоєному, просить суворо його не карати, не позбавляти волі.
Потерпіла в судове засідання не з`явилася, проте надіслала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, просить призначити покарання обвинуваченому не пов`язане з позбавленням волі.
Заслухавши думку учасників судового провадження, які визнали фактичні обставини злочину і не оскаржують, пересвідчившись в правильності розуміння учасниками судового провадження змісту фактичних обставин злочину, в добровільності їх позиції, роз`яснити обмеження, щодо оскарження таких обставин, суд визнав у відповідності до ч. 3 ст.349 КПК України, недоцільним дослідження доказів на підтвердження фактичних обставин справи та обмежитись лише допитом обвинуваченого та дослідженням відомостей, що характеризують особу обвинуваченого. Окрім того це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 К. (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Суд, оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_3 , в сукупності з відомостями про предмет злочину, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченою добровільно, значення змісту якого він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі його самовикриття.
Судом встановлено, що обвинувачений на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується по місцю проживання, що підтверджується відповідними довідками лікарів та характеристикою з органів місцевого самоврядування.
Відповідно до вимог ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку і прийшов до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні.
До обставин, пом`якшувальних покарання ОСОБА_3 , суд відносить його щире каяття у вчинені злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Відповідно до положень ч. 2 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , є кримінальним проступком.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчинення кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, по місцю проживання характеризується позитивно, враховуючи позицію потерпілої, яка просить не позбавляти волі обвинуваченого.
Обвинувачений є суб`єктом інкримінованих йому злочинів, оскільки є осудною та повнолітньою особою, вчинив кримінальний проступок з корисливих мотивів.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Суд, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи особу обвинуваченого, тому суд, вважає необхідним обрати обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі у виді штрафу, що буде достатнім для його виправлення.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, а саме:
DVD-R диск зі скопійованим відеозаписом подій від 29.09.2020 року - залишити в матеріалах справи.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят грн. 00 коп.).

Речові докази по справі, а саме: DVD-R диск зі скопійованим відеозаписом подій від 29.09.2020 року - залишити в матеріалах справи.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1