УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 609/950/20

1-кп/609/86/2020

10 листопада 2020 року

Шумський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000334 від 29 листопада 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Білогір`я Хмельницької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. КК України,

В С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за № 0000334 від 29 листопада 2019 року відносно ОСОБА_4 надійшов до Шумського районного суду Тернопільської області 15 вересня 2020 року.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просить постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважає, що обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України.

В судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання, підтримане обвинуваченим, про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки він не відповідає вимогам КПК України, а саме, у ньому відсутні відомості про потерпілого, не зазначено дату, час, місце і спосіб заволодіння грошовими коштами, не чітко визначені і зрозумілі час (дати) обставин подій злочину, строки досудового розслідування закінчилися у листопаді 2019 року, а також те, що обвинувальний акт не містить виклад фактичних обставин справи, оскільки викладене обвинувачення є громіздким та важким для розуміння, наведені у ньому фактичні дані в своїй сукупності не дають повного уявлення стосовного кожного з елементів складу інкримінованих злочинів, що порушує право обвинуваченого на захист.

Вислухавши думку учасників судового засідання, вивчивши матеріали обвинувального акту з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000334 від 29 листопада 2019 року, підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

У відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Словосполучення «не відповідає вимогам цього Кодексу», означає, що обвинувальний акт не тільки повинен формально узгоджуватись з вимогами ст. 291 КПК України, а й відповідати іншим вимогам КПК України та загальним засадам кримінального провадження, до яких за ст. 7 КПК України відносяться: верховенство права, законність, презумпція невинуватості, змагальність.

Згідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання, у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

Так, з тексту обвинувального акту, в межах якого суд повинен розглянути обвинувачення по суті, слідує, що досудовим розслідуванням зібрано достатньо доказів для обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого - ч. 4 ст. КК України, ч.1 ст. 366 КК України.

Даний виклад правової кваліфікації суперечить п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки у ньому відсутня стаття закону України про кримінальну відповідальність.

Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій особи унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що, безперечно, порушує право особи на захист, а як наслідок слугує беззаперечною підставою для скасування вироку суду.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції пор захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В рішенні від 26.06.2008 року у справі "Ващенко проти України": «"обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)»

Аналізуючи норми діючого КПК України, необхідно вказати і на п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, відповідно до якого, обвинувачення твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

В рішенні від 25.07.2000 року у справі «Маттоціа проти Італії": «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів.

Частиною 1 ст. 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); що виходячи з суті цієї статті має відображатися у обвинувальному акті, відповідно до п.5 ч. 2 ст. 291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Формулювання обвинувачення повинно ґрунтуватися на обставинах, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) злочину, форму вини, мотив і мету його вчинення, факти, які впливають на ступінь його тяжкості, тощо.

Слід зазначити, що відсутність у обвинувальному акті визначення дати і місця вчинення кримінальних правопорушень, можуть впливати на правильність визначення підсудності справи.

Таким чином, розгляд справи без формулювання обвинувачення є неможливим, а винесене рішення буде вважатись незаконним, адже відповідно до ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи виправданою або винуватою, в мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений - правова норма кваліфікації має відповідати формулюванню обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у справі "Абрамян проти Росії" від 9 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті пп. "а" п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню "обвинувачення" особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Таким чином, неконкретне обвинувачення, пред`явлене обвинуваченому, призведе до порушення його прав на захист та позбавляє суд можливості роз`яснити йому суть обвинувачення, що гарантує обвинуваченому право захиститися від чітко сформованих інкримінованих обставин вчинення злочину та залежно від цього обрати певну лінії захисту.

Недотримання вказаних вимог закону при складанні обвинувального акту порушує засади кримінального провадження, зокрема принципу верховенства права та законності, які застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини; а також виключає можливість визначення судом меж пред`явленого обвинувачення та роз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення до початку дослідження доказів у судовому засіданні.

Також, суд вважає, що в порушення вимог п.3 ст.291 КПК України належним чином не зазначено дані про потерпілого. А саме із сформульованого обвинувачення вбачається, що обвинувачений реалізовував свій злочинний умисел (направлений на заволодіння бюджетними коштами, які перебувають у володінні Великодедеркальської сільської ради).

Згідно із ч.1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Разом з тим, інформація про вказану особу як потерпілого в обвинувальному акті відсутня.

Суд вважає, що зазначена обставина стала наслідком того, що органами досудового розслідування не встановлено хто є потерпілим у даному кримінальному провадженні, що позбавило можливості такого потерпілого захищати свої права.
З огляду на викладене суд вважає, що наведені істотні порушення вимог КПК України свідчать про невідповідність направленого обвинувального акту вимогам кримінально-процесуального закону та унеможливлюють призначення судового розгляду, у зв`язку з чим вказаний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для приведення у відповідність вимогам чинного КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись п.3 ч.3 ст. 314, ст 392 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 - задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000334 від 29 листопада 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. КК України, повернути прокурору прокуратури Тернопільської області для усунення недоліків та виконання вимог КПК України.

На ухвалу суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1