Провадження № 1-кс/201/4229/2020
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2020 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, подане під час досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 0001935 від 29.11.2020 року, клопотання слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором прокуратури Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Братолюбівка Горностаївського району Херсонської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше судимого, з середньою освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд в Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого, за погодженням із прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 186 КК України у кримінальному провадженні № 0001935 від 29.11.2020 року. В обґрунтування вищевказаного клопотання зазначено, що ОСОБА_5 28.11.2020, приблизно о 15:40 годині, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , разом з потерпілою ОСОБА_7 , побачив на столі мобільний телефон «S-TELL» золотого кольору, вартістю 400 гривень, що на праві власності належить потерпілій, який він визначив об`єктом свого злочинного посягання, після чого в нього раптово виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Далі, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розуміючи, що його дії можуть бути помічені сторонніми особами, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості наніс потерпілій ОСОБА_7 не менше двох ударів рукою стиснутою в кулак по тім`яній частині голови, після чого відкрито заволодів її мобільним телефоном «S-TELL» золотого кольору, вартістю 400 гривень. Доводячи до кінця свій злочинний умисел ОСОБА_5 залишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій майнову шкоду на суму 400 гривень.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

На думку сторони обвинувачення, про наявність достатніх підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, свідчить ряд обставин, що повинні враховуватись при обранні запобіжного заходу стосовно останнього, зокрема відсутність постійного місця проживання у місті Дніпрі та реєстрація місця проживання в іншій області, а саме Херсонській, відсутність постійного місця роботи, відсутність міцних соціальних зв`язків, а також наявність судимості у ОСОБА_5 за однорідний корисливий злочин.

При цьому орган досудового розслідування вважав, що запобігання вказаним ризикам шляхом застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, неможливе, оскільки застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави, домашнього арешту, фактично не зможе забезпечити реальне запобігання спробам вчинити останнім дії, передбачені п.п. 1-5 ч.1 ст. 177 КПК України.

На підставі вищезазначеного, в клопотанні ставиться питання про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років, а також наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які свідчать про недоцільність обрання останньому менш тяжкого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні підтримала подане клопотання та наполягала на застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вагомість доказів в матеріалах цього кримінального провадження підтверджує підозру у вчиненні останнім тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання до шести років позбавлення волі. Крім того прокурор звернула увагу, що ОСОБА_5 має судимість за однорідний корисливий злочин, за вчинення якого останньому було призначено покарання з іспитовим строком, у період якого вчинено це суспільно-небезпечне діяння.

Захисник під час розгляду клопотання просив відмовити в задоволенні останнього та наполягав на обранні щодо свого підзахисного запобіжного заходу не пов`язаного з його попереднім ув`язнення. Підозрюваний у судовому засіданні підтримав свого захисника і також просив відмовити у задоволенні цього клопотання.

Вислухавши думки сторін процесу, а також дослідивши матеріали клопотання та надані суду матеріали кримінального провадження, суд, враховуючи необхідність забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, вважає клопотання обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що 29.11.2020 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001935 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворювати будь-яку з речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до п.п. 4, 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років; до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Частиною 1 ст. 194 КПК України визначено підстави для застосування запобіжного заходу, до яких відносяться: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий або прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам або ризику, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якого для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також, приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

На думку суду, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України повністю підтверджується: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від потерпілої ОСОБА_7 ; рапортом співробітника УПП в Дніпропетровській області від 28.11.2020; протоколом огляду місця події від 28.11.2020; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 29.11.2020; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 29.11.2020; вимогою (довідкою АІС «Рубін») про судимість ОСОБА_5 від 30.11.2020. Отже, сукупність вищевказаних фактичних даних на цьому етапі досудового розслідування надає можливість переконатись в обґрунтованості підозри до такого ступеня, за якого об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також суд вважає доведеним наявність ризиків, що зазначені у клопотанні та передбачені п.п. 1-3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, з огляду на встановлені фактичні обставини кримінального правопорушення і особу підозрюваного ОСОБА_5 , обґрунтовано зазначено про те, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний, розуміючи тяжкість підозри може вжити будь-яких заходів для введення слідства в оману та спотворювання всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а в разі неможливості вчинення таких дій, може залишити місце свого проживання з метою уникнення покарання. При цьому слід вважати, що про можливість вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення свідчить його репутація та наявність у останнього судимості за однорідним корисливим злочином.

Крім того, суд зазначає про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжкого, за який передбачено максимальне покарання у виді шести років позбавлення волі, останній раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності за тотожні та однорідні злочини, підозрюваний не має постійного місця проживання та роботи, а також міцних соціальних зв`язків, при цьому, будь-яких відомостей щодо стану здоров`я підозрюваного, який перешкоджає застосуванню запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчому судді не надано, а отже, перебуваючи на волі, ОСОБА_5 , з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні або продовжити вчинення інших кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, хоча й обмежує права та свободи особи, однак відповідає характеру суспільного інтересу, підставам та меті його обрання, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги свободи особистості. Всі ці обставини в свої сукупності свідчать про наявність ризиків визначених в ч. 1 ст. 177 КПК України, що у взаємозв`язку з підозрою у вчиненні тяжкого злочину є підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слід враховувати, що інкриміноване підозрюваному ОСОБА_5 суспільно-небезпечне діяння поєднане із застосуванням насильства, а тому, на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає недоцільним визначення розміру застави у цьому кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором прокуратури Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Дніпровська установа виконання покарань № 4» строком на 60 (шістдесят) днів.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою є 26 січня 2021 року.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали

Слідчий суддя ОСОБА_1