ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6448/20
провадження № 1-кп/753/1212/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 , провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві підготовче судове засідання кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, не одруженої, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Дарницького районного суду м. Києва з Київської місцевої прокуратури № 2 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України.
В підготовчому судовому засіданні прокурор вважала за можливе призначення обвинувального акту до судового розгляду, оскільки вказаний процесуальний документ відповідає вимогам кримінально процесуального закону, провадження за обвинувальним актом підсудне Дарницькому районному суду м. Києва, підстав для закриття кримінального провадження не встановлено.
Захисник ОСОБА_4 заперечувала проти призначення обвинувального акту до судового розгляду. Вказала, що обвинувальний акт не містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення. Крім того в обвинувальному акті не вірно вказаний номер кримінального провадження. Також, захисник надала суду копію ухвали слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 13.05.2020 року, якою було скасовано постанову про закриття кримінального провадження № 0009765 від 06.11.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України. Вказане провадження було порушено за заявою ОСОБА_5 , і на даний момент перебуває на досудовому розслідуванні.
Обвинувачена підтримала позицію свого захисника.
При обговоренні вказаного клопотання прокурор заперечувала можливість його задоволення, вважала, що обвинувальний акт вимогам ст. 291 КПК України відповідає, допущені технічні описки є несуттєвими, не мають наслідків та не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту. Крім того, прокурор за результатами судового розгляду вправі змінити обвинувачення.
Заслухавши сторони кримінального провадження щодо відповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України та можливості призначення судового розгляду, вивчивши обвинувальний акт, письмове клопотання сторони захисту, суд приходить до такого висновку.
З налізу змісту письмового клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту долученого до матеріалів кримінального провадження вбачається, що основними підставами для прийняття судом такого процесуального рішення, на думку сторони захисту, є порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України не сформульовано обвинувачення, а лише викладені фактичні обставини та правова кваліфікація кримінального правопорушення; у викладі фактичних обставин містяться взаємовиключні положення, що свідчить про неконкретність та суперечливість нібито пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення; не вірно вказаний реєстраційний номер кримінального провадження.
Разом з цим, обвинувальний акт, згідно з приписами ч. 4 ст. 110 КПК України є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини) статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Також, ч. 1 ст. 91 КПК України встановлено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета його вчинення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та інші обставини, що мають значення для кримінального провадження.
Водночас, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Так, Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 р., зазначає, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» [ВП], № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).
Проте, всупереч вказаним нормам закону, практиці Європейського суду з прав людини обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України, не містить формулювання обвинувачення з посиланням на фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими і які відносяться до предмету доказування у кримінальному провадженні, у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 91 КПК України, оскільки вони не можуть бути підтверджениі прокурором в силу скасованої слідчим суддею 13.05.2020 року постанови про закриття кримінального провадження щодо вчинення розбійного нападу відносно ОСОБА_5 , чим порушені вимоги п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.
Крім того, в порушення п. 1 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті не вірно вказано реєстраційний номер кримінального провадження.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема й прийняти рішення щодо повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
За вказаних обставин, суд вважає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України та підлягає поверненню прокурору.
На підставі викладеного, керуючись ст. 291, 314, ч. 2 ст. 369, ст. 372, 395 КПК України,

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України повернути прокурору Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена до Київського Апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом сім днів з дня її оголошення.

Суддя: