Справа № 473/2400/20
Номер провадження1-кп/473/286/2020
В И Р О К
іменем України

"19" серпня 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Вознесенську Миколаївської області кримінальне провадження №0000919 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Серби Колимського району Одеської області, українця, громадянина Російської Федерації, неодруженого, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 16.04.2015 року Котовським міськрайонним судом Одеської області за ч.1 ст.115 КК України до 8 років позбавлення волі; відбуває покарання в Державній установі «Вознесенська виправна колонія (№72)», що розташована за адресою: вул. Київська, 300, м. Вознесенськ Миколаївської області,

- в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.345 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним те, що 13.07.2020 року о 05-30 годині, засуджений ОСОБА_5 , перебував у приміщенні відділення соціально-психологічної служби №2 житлової секції №3 Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№72)», розташованої за адресою: Миколаївська область, м. Вознесенськ, вул. Київська, 300.

В цей момент, з метою проведення позапланового обшуку приміщення та виконання своїх службових обов`язків, увійшли одягнені у формений одяг працівники установи, а саме: інспектор відділу нагляду та безпеки ОСОБА_6 , оперуповноважений оперативного відділу ОСОБА_7 , начальник дільниці соціальної реабілітації ОСОБА_8 , начальник відділення соціально-психологічної та виховної роботи №2 ОСОБА_9 , начальник відділення соціально-психологічної та виховної роботи №6 ОСОБА_10 , які мали при собі портативний відеореєстратор.

В ході проведення обшуку, засуджений ОСОБА_5 почав проявляти агресію по відношенню до інспектора відділу нагляду та безпеки виправної колонії ОСОБА_6 , виражаючи голосно невдоволення встановленим порядком відбування покарання, смикаючи за формений одяг інспектора відділу нагляду та безпеки виправної колонії ОСОБА_6 .

На зауваження співробітників колонії засуджений ОСОБА_5 не реагував і продовжив свої злочинні дії, а саме: повернувшись обличчям до інспектора відділу нагляду та безпеки ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що перед ним у форменому одязі знаходиться працівник правоохоронного органу, який виконує свої службові обов`язки, почав погрожувати застосовуванням до інспектора відділу нагляду та безпеки виправної ОСОБА_6 фізичного насильства.

В подальшому засуджений ОСОБА_5 , продовжуючи свої дії, різко повернувся обличчям до оперуповноваженого виправної колонії ОСОБА_7 та почав погрожувати останньому застосуванням фізичного насильства.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 сприймали погрози застосування фізичного насильства як реальні, оскільки засуджений ОСОБА_11 раніше судимий та наразі відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину.

Таким чином, дії ОСОБА_5 судом кваліфіковано за ч.1 ст.345 КК України як погроза насильством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

24.07.2020 року між прокурором Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість в обсязі пред`явленого обвинувачення. Вчинений обвинуваченим злочин відноситься до категорії нетяжких злочинів, шкода внаслідок вчинення кримінального правопорушення заподіяна лише суспільним інтересам, обвинувачений щиро покаявся у вчиненому.
Сторони угоди узгодили покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.345 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік; на підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 16.04.2015 року, яка станом на 19.08.2020 року становить 2 роки 1 місяць позбавлення волі, та призначити остаточно ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 5 місяців.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, відповідно до ст.476 КПК України.

Відповідно до вимог ч.4 ст.469 КПК України, потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надано письмові згоди на укладення угоди про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні, в т.ч., щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Так, злочин, передбачений ч.1 ст.345 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_11 визнав себе винуватим, віднесено до нетяжких злочинів, потерпілими надано письмові згоди на укладення угоди, а отже угоду про визнання винуватості може бути укладено.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом з`ясовані та виконані вимоги, визначені ст.ст. 473-474 КПК України. Сторони в судовому засіданні просили затвердити угоду.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_11 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро кається, шкода внаслідок вчинення кримінального правопорушення завдана лише суспільним інтересам.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що взяті обвинуваченим на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.

Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, кримінального закону та інтересам суспільства. Підстави для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлені.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК України та КК України, дії ОСОБА_11 кваліфіковані правильно, покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості є достатнім для попередження вчинення нових злочинів, а також для виправлення обвинуваченого, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

Керуючись ст.ст. 373-374, 468-476 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 24.07.2020 року про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_11 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.345 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 16.04.2015 року, остаточно призначивши ОСОБА_5 покарання у вигляді 2 (двох) років 5 (п`яти) місяців позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1