Справа №212/282/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2020 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі кримінальне провадження № 0002241 від 07.10.2019, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей не має, з повною професійно технічною освітою, працює електрослюсарем ш. «Ювілейна» ПАТ «Суха Балка», раніше не судимий, зареєстрований та мешкає: АДРЕСА_1 ,-

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Сторони кримінального провадження та інші та учасники судового провадження: прокурор ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_5 , представник потерпілого захисник ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИВ:

06 жовтня 2019 року, в невстановленому місці, в невстановлений час, але не пізніше 21.45 години, у ОСОБА_3 , виник злочинний умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , з яким у нього склались неприязні стосунки на фоні ревнощів до дружини ОСОБА_5 - ОСОБА_8 . У зв`язку з чим, ОСОБА_3 , для реалізації свого злочинного умислу, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, підшукав собі знаряддя злочину металеву палицю, електрошокер та кухонний ніж.

В той же день, 06 жовтня 2019 року, приблизно в 21.45 годин, ОСОБА_3 прийшов до місця мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , та став чекати останнього на майданчику п`ятого поверху одно під`їзного жилого будинку.

Після чого, близько 22.00 годин, ОСОБА_5 , вийшов з квартири за місцем свого мешкання де його чекав ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 , діючи з метою здійснення задуманого злочину, знаходячись на майданчику п`ятого поверху під`їзду вказаного будинку, взявши в праву руку металеву палицю, яку приніс з собою та визначивши собі таким чином знаряддя злочину, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з метою спричинення ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень, з мотивів гострої неприязні до нього, умисно наніс не менш 3-х ударів в ділянку голови потерпілого, а саме лівої тім`яної, лобової та потиличної областей, не переслідуючи за мету заподіяти останньому смерть.

Після цього, ОСОБА_3 припинив свої злочинні дії, досягнувши своєї злочинної мети, та покинув місце злочину, а в подальшому потерпілого ОСОБА_5 бригадою швидкої медичної допомоги, в той же день було госпіталізовано до КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №2» ДОР», де потерпілому було надано належну медичну допомогу.

Таким чином, в результаті протиправних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_5 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закрита черепно - мозгова травма синець лівого ока, забійні рани лівої тім`яної, лобової та потиличних областей, осколковий втиснений перелом лівої скроневої кістки, лінійні переломи лобової та лівої тім`яної кісток, епідуральна гематома, субдуральна гематома, забій головного мозку 2 ступеню, пневмоцефалія, які згідно висновку судово-медичної експертизи за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Обвинувачений ОСОБА_3 , в судовому засіданні винним себе визнав, пояснив, що за деякий час до подій 06 жовтня 2019 у нього були романтичні стосунки з ОСОБА_9 , яка на той час перебувала в цивільному шлюбі з потерпілим ОСОБА_10 .

Для вирішення питання з ким буде проживати ОСОБА_11 , 06 жовтня 2019 року, обвинувачений вирішив зустрітися з потерпілим. На зустріч узяв із собою металеву палицю, електрошокер та кухонний ніж. Після того, як потерпілий відкрив квартиру, наніс палицею три удари по голові, потім потерпілий йому наносив удари.

Розкаюється у скоєному, просить строго не наказувати, не позбавляти волі. Вибачається перед потерпілим, відшкодував завдану матеріальну шкоду, згоден відшкодовувати моральну шкоду. При вирішенні заявленого позову покладається на думку суду.

Потерпілий ОСОБА_5 , суду пояснив, що ОСОБА_12 його цивільна дружина. 06 жовтня 2019 року прийшов його колишній знайомий ОСОБА_3 та біля квартири наніс три удару по голові. Після чого потерпілий був доставлений до лікарні, де проходив тривале лікування. Вказує, що за станом здоров`я не може працювати та утримувати сім`ю, обурений поведінкою обвинуваченого та наполягає на суворому покаранні.

Цивільний позов, підтримав. Просить цивільний позов задовольнити з урахування сплаченої йому обвинуваченим суми в розмірі 13200,00 гривень та стягнути на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 21553,19 гривень та моральної шкоди у розмірі 500000,00 гривень.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_3 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і у достатньому обсязі відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим злочину, пояснюють мотив скоєного, підстав для самообмови судом не встановлено.
Оскільки обвинувачений повністю визнав вину у вчиненому злочині, і після роз`яснення учасникам судового розгляду положень ч. 3 ст. 349 КПК України, суд з`ясував, що вони правильно розуміють зміст обставин, встановлених у даному кримінальному провадженні та не оспорюють їх, і така позиція є добровільною, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку та отримавши згоду учасників судового провадження на проведення судового розгляду в такому порядку, прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо обставин скоєння обвинуваченим зазначеного злочину.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_3 , в повній мірі викритий в скоєнні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
При призначенні покарання, суд керується положенням ст. 65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У відповідності зі ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим відноситься до категорії тяжкого злочину, обвинувачений на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебував та не перебуває, раніше не судимий, офіційно працевлаштований, на утриманні неповнолітніх дітей не має, інвалідом не являється, за місцем мешкання та роботи характеризується позитивно, відшкодував завдану матеріальну шкоду в повному обсягу.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття, відшкодування завданої шкоди. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.
Приймаючи до уваги обставини справи, відсутність обтяжуючих обставин, суд оцінює позицію сторони обвинувачення щодо необхідності призначення покарання у вигляді позбавлення волі на мінімальний строк, а також думку потерпілого щодо необхідності призначення суворого покарання, при цьому суд доходить висновку, що заявлене покарання не буде відповідати меті його застосування, передбаченій ст.50 КК України.
При призначенні обвинуваченому покарання, дотримуючись вимог ст. ст. 50 і 65 КК України, якими передбачено що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів, суд враховує також досудову доповідь органу пробації з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого з висновком про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення волі, що не становитиме високої небезпеки для суспільства.
Виходячи з мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, суд вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_3 , покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Також суд враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини. В справі «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Із роз`яснень, які містяться в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» вбачається, що суди визначаючи ступінь тяжкості скоєного злочину, зобов`язанні виходити з класифікації злочинів, а також з особливостей конкретного злочину та обставин його скоєння (форма вини, мотив, спосіб скоєння, кількість епізодів, характер та ступінь тяжкості наслідків та інше).

В той же час, суд, з урахуванням сукупності об`єктивних та суб`єктивних передумов, а саме тяжкості та фактичних обставин вчинення обвинуваченим злочину, особи винного та інших обставин справи, керуючись принципом гуманізму та індивідуалізації покарання, з огляду на другорядну роль кари як мети покарання, приходить до внутрішнього переконання, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, встановивши іспитовий строк, що дасть можливість останньому оцінити свої дії та стати на шлях виправлення в результаті проведення уповноваженим органом з питань пробації профілактичних заходів.
Саме таке покарання на думку суду буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Суд не знаходить підстав для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Окрім того, потерпілим ОСОБА_5 в межах даного кримінального провадження, заявлено цивільний позов. В обґрунтування позову зазначено, що кримінальним правопорушенням йому було завдано матеріальну шкоду в загальному розмірі 34753,19 гривень, яка складається з витрат на лікування. Обвинуваченим частково відшкодовано витрати на лікування в розмірі 13200,00 гривень. Просить суд стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 , на його користь матеріальну шкоду заподіяну злочином у розмірі 21553,19 гривень та моральну шкоду заподіяну злочином в розмірі 500000,00 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Так, потерпілим ОСОБА_5 під час розгляду даного кримінального провадження справи на підтвердження понесених витрат на лікування надано товарні чеки та квитанції на загальну суму 21553,19 гривень, та вказана сума обвинуваченим відшкодована, а тому вказані вимоги задоволенню не підлягають.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В судовому засіданні встановлено неправомірність дій обвинуваченого ОСОБА_3 внаслідок яких потерпілий ОСОБА_5 довгий час перебував на лікуванні, йому завдані тяжкі тілесні ушкодження, що вказує на наявність підстав для відшкодування моральної шкоди.

Разом з тим моральна шкода, в зазначеному у цивільному позові розмірі 500000,00 гривень, в судовому засіданні не доведена, оскільки не надано доказів на заподіяння моральної шкоди саме в заявленому розмірі.

Тому, залежно від характеру вчиненого злочину, фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, майнового стану обвинуваченого, глибини фізичних та душевних страждань потерпілого, ступеня вини обвинуваченого, яка встановлена під час розгляду даної справи, а також із урахуванням вимог розумності та справедливості, а також доведеності розміру моральної шкоди, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого в рахунок відшкодування моральної шкоди суму розмірі 100000,00 гривень.

Питання про долю речових доказів вирішити в порядку статті 100 КПК України. Процесуальні витрати відсутні. Запобіжний захід обраний обвинуваченому у кримінальному провадженні у вигляді домашнього арешту сплинув.

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити покарання, позбавлення волі на строк п`ять років.

У відповідності до ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання із випробувальним строком на три роки, покласти на обвинуваченого згідно до ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100000,00 гривень (сто тисяч грн. 00 коп.).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Речові докази, що знаходяться в камері схову Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області: металева палиця зі слідами речовини бурого кольору; - поліетиленовий пакет зі слідами речовини бурого кольору;
- рушник зі слідами речовини бурого кольору; - ліхтарик-електрошокер зі слідами речовини бурого кольору; - металевий лом зі слідами речовини бурого кольору; - ніж зі слідами речовини бурого кольору знищити.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Роз`яснити обвинуваченому, захисникам, потерпілому, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1