Провадження №1-кп/127/772/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря - ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

особи відносно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 , законного представника ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілої: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 в м. Вінниці клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001278 від 14.06.2020 року,

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області 04 вересня 2020 року з Вінницької місцевої прокуратури надійшло клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним режимом наглядом, у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001278 від 14.06.2020 року за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст. 3 ст. 185 КК України.

Відповідно до клопотання прокурора, ОСОБА_4 , страждаючи на хронічне психічне захворювання у виді параноїдної шизофренії (Р 20.0), у зв`язку з чим, не маючи можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними, вчинив суспільно небезпечне діяння за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, 13.06.2020, близько 20:00 години, зайшов до приміщення гуртожитку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де близько 20:02 год., реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, відчинив двері тамбуру до кімнат АДРЕСА_3 , проникнувши до нього, звідки умисно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, та настання негативних наслідків, викрав велосипед, який належить ОСОБА_7 , марки «Titan» моделі «Ghost 26» з рамою чорно-сіро-синього кольору, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 5047/20-21 від 15.07.2020 станом на момент вчинення злочину складає 3225,60 грн.

У подальшому, ОСОБА_4 з викраденим майном залишив місце скоєння злочину та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 3225,60 грн.

Дане суспільно-небезпечне діяння підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення.

Згідно положень ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Відповідно до положень ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року, примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.
Відповідно до положень ст. 513 КПК України, під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

В судовому засіданні особа, стосовно якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні суспільно-небезпечного діяння за обставин викладених в клопотанні прокурора визнав, повідомив суду, що того дня він зі своїм товаришем пішов на прогулянку та він, будучи в стані алкогольного сп`яніння, зайшов в тамбур гуртожитку, де побачивши мерехтіння в голові, вирішив викрасти велосипед, який там знаходився, що і зробив. В подальшому він привіз викрадений велосипед додому та мав намір його продати. Однак, працівники поліції вилучили у нього викрадений велосипед. Вважає, що достатнім для нього буде застосування примусового заходу медичного характеру у виді амбулаторного лікування з отриманням визначених лікарем медичних препаратів.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні повідомила, що 13.06.2020 року з її тамбуру до кімнат АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , викрали велосипед «Titan» моделі «Ghost 26», який був придбаний для її сина, приблизно за 3500 грн. Їхній з сусідкою тамбур зачиняється, однак на час крадіжки двері тамбура не були зачинені на замок. Крадіжку велосипеда вона виявила біля 20 години вечора та звернулася до поліції з даного приводу. Її син дуже переживав через крадіжку велосипеда. Також вони звернулися через соцмережі до групи велосипедистів, які відреагували і допомогли в пошуках викрадача велосипеда.

З ОСОБА_4 вона раніше не була знайома, дізналась про нього, коли його затримали працівники поліції і вилучили у нього викрадений велосипед.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним режимом наглядом, оскільки необхідність застосування саме цього примусового заходу медичного характеру визначена проведеною в кримінальному провадженні судово-психіатричною експертизою. Вина ОСОБА_4 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України доводиться як зібраними в кримінальному провадженні письмовими доказами, так і показаннями потерпілої і самого ОСОБА_4 .

Захисник ОСОБА_6 не заперечував щодо застосування до його підзахисного примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним режимом наглядом, оскільки необхідність їх застосування обґрунтована висновком судово-психіатричної експертизи, а ОСОБА_4 фактично визнає вину у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Законний представник ОСОБА_5 в судовому засіданні суду пояснила, що вона являється матір`ю ОСОБА_4 . Її син дійсно хворіє на психічне захворювання, раніше проходив стаціонарне лікування у другому Відділенні ВОПНЛ ім. Ющенка, в подальшому лікувався амбулаторно. Про обставини вчинення крадіжки її сином їй стало відомо від працівників поліції, син пояснив, що на нього щось найшло, тому він вчинив крадіжку.

Оскільки висновком судово-психіатричної експертизи її сину визначено за необхідне застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним режимом наглядом, то вона не заперечує проти застосування саме цього виду примусових заходів медичного характеру.

В судовому засіданні було досліджено висновок амбулаторної судово-психіатричної експертизи №227 від 17.08.2020 стосовно ОСОБА_4 (т.1 а.с. 77-82), яка під час досудового розслідування була проведена КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка». Згідно вищевказаного висновку було встановлено, що ОСОБА_4 страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді параноїдної шизофренії (F 20.0), про що свідчать дані анамнезу про виникнення у нього, починаючи з 2017 року недоречностей в поведінці (перестав спілкуватися з друзями, став агресивним, конфліктним, злобним, усамітнювався; про мати, дідуся з бабусею говорив, як про чужих людей, називав їх на ім`я та по батькові), що супроводжувалось неадекватністю емоційних реакцій (тривожність, злобність, конфліктність, агресивність, імпульсивність), розладами сприйняття - слуховими галюцинаціями (сам з собою розмовляв, під час бесіди до чогось прислухався, поривався кудись бігти), маячною інтерпретацією оточуючого («оточуючі хочуть заподіяти шкоду», я «Бог», іноді «музикант, спортсмен міжнародного рівня»; «всі якось по особливому дивляться на нього, негативно впливають, хтось переслідує»; розповідав, що його «осяйнула особлива філософія»; вважав, що він «може будь-якої миті працевлаштуватися на високооплачувану роботу», що він має «багато талантів, тому заробити великі гроші не питання»; називав себе «Богом», відганяв когось від себе; називав себе « ОСОБА_8 »; звинувачував матір «в усьому, що з ним відбувається», говорив, що це не його мати, а чужа «тітка»), що супроводжувалося агресивною поведінкою (побив матір; 25.05.2019 р. під час прийому зміни вибив ногою двері та побіг, перестрибнув через паркан будівництва та втік; постійно намагався вийти з палати, рвався до дверей, кричав), вольовими порушеннями (не слідкував за зовнішнім виглядом, був апатичним, безініціативним, байдужим до всього), призвело до соціально-трудової дезадаптації, слугувало причиною для його неодноразових госпіталізацій в психіатричну лікарню та перебування на примусовому лікуванні, як захід медичного характеру. Даний висновок підтверджується і теперішнім психіатричним обстеженням, яке виявило у підекспертного типові для шизофренічного процесу симптоми у вигляді зниження психічної продуктивності, зростання аутизму, відстороненості, замкнутості, неадекватності емоційних реакцій, розладів мислення, сприйняття, волі, маячення, які у нього спостерігаються, відсутності критики до хвороби, своїх вчинків. Тому ОСОБА_4 скоїв правопорушення в хворобливому стані психічної діяльності, що позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними в період інкримінованих йому діянь. Підпадає під дію ст. 19 ч. 2 КК України. Так, в період часу, до якого відноситься інкриміноване ОСОБА_4 діяння, останній страждав на хронічне психічне захворювання у вигляді параноїдної шизофренії (F 20.0), не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На час проведення експертизи ОСОБА_4 страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді параноїдної шизофренії (F 20.0), не може усвідомлювати значення своїх та керувати ними, потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричні лікарні із звичайним режимом нагляду.

Крім того, судом були досліджені наступні докази, надані стороною обвинувачення:

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від ОСОБА_7 13.06.2020 року (т.1 а.с. 44);

- заяву ОСОБА_7 від 13.06.2020 про надання нею добровільної згоди працівникам поліції на проведення огляду приміщення (т.1 а.с. 45)

- протокол огляду місця події від 13.06.2020 року з ілюстрованими таблицями (т.1 а.с. 46-49);

- заяву ОСОБА_4 від 14.06.2020 про добровільну видачу ним працівникам поліції викраденого велосипеда «Titan» Ghost (т.1 а.с. 50);

- протокол огляду місця події від 14.06.2020 року (т.1 а.с. 51-52);

- постанови слідчого СВ Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 про визнання предметів речовим доказом та передачу їх на зберігання від 15.06.2020, 09.07.2020, 29.07.2020, 27.07.2020 (т.1 а.с. 53, 58, 68, 73);

- квитанції №2809 від 20.07.2020 та № 2827 від 25.07.2020 про поміщення речового доказу на зберігання (т.1 а.с. 59, 74);

- ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16.06.2020 №127/12617/20 (т.1 а.с. 54-57);

- ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30.06.2020 №127/13160/20 (т.1 а.с. 60);

- протокол тимчасового доступу до речей та документів від 29.07.2020 на підставі ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30.06.2020 №127/13160/20, з описом вилучених речей і документів (т.1 а.с. 61, 62);

- протокол огляду документу від 29.07.2020 з додатком (т.1 а.с. 63-67);

- висновок судової товарознавчої експертизи №5047/20-21 від 15.07.2020 з актом про вартість проведення експертизи (т.1 а.с. 69-71,72);

- висновок амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 227 від 17.08.2020 року відносно ОСОБА_4 (т.1 а.с. 77-82).

Також судом було досліджено витяг з ЄРДР від 14.06.2020 року в кримінальному провадженні №0001278 (т.1 а.с. 42); постанову від 14.06.2020 про призначення групи прокурорів в кримінальному провадженні №0001278 (т.1 а.с. 41); постанову від 30.06.2020 про створення групи слідчих в кримінальному провадженні №0001278 (т.1 а.с. 43); постанову про проведення амбулаторної судової психіатричної експертизи від 13.08.2020 року (т.1 а.с. 75-76); постанову слідчого СВ Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 від 20.08.2020 про зміну порядку дослідження доказів (т.1 а.с. 83-84); постанову слідчого СВ Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 від 20.08.2020 про залучення законного представника підозрюваного (т.1 а.с. 85); довідку про судимості ОСОБА_4 (т.1 а.с. 87-88).

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що суспільно небезпечне діяння за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України мало місце та було вчинене 13.06.2020 року.

З огляду на вище наведені докази, належність і допустимість яких ніким не спростована, суд приходить до однозначного висновку про те, що саме ОСОБА_4 було вчинено суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення.

Разом з тим, в судовому засіданні підтвердженого доказами, що на час вчинення вищевказаного суспільно небезпечного діяння, ОСОБА_4 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Враховуючи, що зазначене суспільно небезпечне діяння було вчинене ОСОБА_4 в стані неосудності, суд приходить до висновку, про те що ОСОБА_4 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи, а тому клопотання прокурора обґрунтоване та його слід задовольнити.

Питання щодо речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши відповідно до вимог ч.4 ст. 174 КПК України арешт, накладений ухвалою суду на речовий доказ.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи №5047/20-21 в сумі 490,32 грн. (т.1 а.с. 69-71, 72) слід віднести на рахунок держави Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 92, 93, 94, 185 КК України, ст. ст. 512, 513 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним режимом наглядом.

Процесуальні витрати в сумі 490 гривень 32 копійки, а саме за висновок судової товарознавчої експертизи №5047/20-21 від 15.07.2020, віднести на рахунок держави Державного бюджету України.

На підставі ч.4 ст. 174 КПК України, арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16.06.2020 №127/12617/20 скасувати.

Речові докази в кримінальному провадженні:

- велосипед марки «Titan Ghost» в корпусі чорно-сіро-синього кольору, номер рами НОМЕР_1 , який поміщений до камери зберігання речових доказів Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області повернути ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після набрання ухвалою законної сили;

- запаховий слід одорологічного походження в спец пакеті НПУ ГСУ «INZ 2012877», який поміщений до камери зберігання речових доказів Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області (квитанція №2809 від 20.07.2020) знищити, після набрання ухвалою законної сили;

- CD-R диск з відеозаписами з камер відеоспостереження, який долучений до матеріалів судового провадження залишити в матеріалах судового провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1