Постанова

Іменем України

07 жовтня 2020 року

м. Київ
справа № 712/15985/17
провадження № 51-3781км20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника (відеоконференція) ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 січня 2019 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 18 травня 2020 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007794, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , раніше судимого, останній раз 22 лютого 2017 року Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Соснівський районний суд м. Черкаси вироком від 21 січня 2019 року засудив ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 лютого 2017 року та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю.
Вирішив питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.
Згідно з вироком, ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України, 25 вересня 2017 року приблизно о 12.00 год, в районі площі 700-річчя у м. Черкаси придбав у малознайомої особи психотропну речовину «амфетамін» для подальшого збуту та зберігав її у своїй сумці, яку тримав при собі, й у період часу з 25 до 26 вересня 2017 року перевозив по місту транспортом загального користування з метою подальшого збуту з метою особистого матеріального збагачення.
У подальшому ОСОБА_7 26 вересня 2017 року, приблизно о 01.40 год, перебуваючи у ігровому приміщенні «Національна лотерея», що по вул. Хрещатик, 188, у м. Черкаси, під час спілкування з працівниками поліції, після проведення поверхневої перевірки самостійно видав працівникам поліції наявні у нього електронні ваги із залишками порошкоподібної речовини, що відповідно до висновку судової експертизи є психотропною речовиною, обіг якої обмежено амфетамін, масою 0.00025 г (0.25 мг), та поліетиленовий пакет із вмістом порошкоподібної речовини, яка відповідно до висновку судової експертизи містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено, амфетамін, масою 16,896 г, що є особливо великим розміром.

Черкаський апеляційний суд ухвалою від 18 травня 2020 року апеляційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишив без задоволення, а вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 січня 2019 року без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувані судові рішення у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону і закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України. Крім цього, за змістом скарги захисник вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Свої вимоги захисник мотивує тим, що фактично ОСОБА_7 о 01.42 год. 26 вересня 2017 року був затриманий працівниками поліції, оскільки змушений був знаходитись поряд з працівниками поліції, про що необхідно було скласти протокол і повідомити ОСОБА_7 його права як затриманого, що не було виконано працівниками поліції. Зазначені обставини, на думку захисту, призвели до порушення права ОСОБА_7 на захист.
Огляд місця події, за результатами якого було складено відповідний протокол від 26 вересня 2017 року, фактично був обшуком сумки ОСОБА_7 , який було проведено без залучення самого засудженого та йому не надано можливості викласти свої заперечення й зауваження до складеного за результатами даної слідчої дії протоколу. Також захисник вказує, що фототаблиця до протоколу огляду місця події складена слідчим, який не брав участь у цій слідчій дії.
Крім цього, сторона захисту вказує про недоліки, які містяться в протоколі огляду місця події від 26 вересня 2017 року, а саме щодо місця, звідки було вилучено пакет з порошкоподібною речовиною. Враховуючи викладене, захисник вважає, що вказаний протокол огляду місця події від 26 вересня 2017 року та всі похідні від нього докази потрібно визнати недопустимими.
Захисник вважає, що апеляційний суд належним чином доводи його апеляційної скарги не перевірив і безпідставно залишив вирок без зміни.
Позиції учасників судового провадження
Захисник підтримав подану касаційну скаргу і просив її задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення касаційної скарги захисника.
Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час та місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про його відкладення не надходило.
Мотиви Суду
За змістом статей 433, 438 КПК України, суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, а тому перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, зазначені обставини були предметом перевірки суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженим під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, зроблено з дотриманням вимог ст. 23 КПК України на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які було досліджено та перевірено під час судового розгляду, а також оцінено відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Зі змісту положень ч. 2 ст. 418, ст. 419 КПК Українивбачається, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалюються в порядку, передбаченому статтями 368-380 цього Кодексу. В ухвалі суду апеляційної інстанції, окрім іншого, має бути зазначено узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, а при залишенні апеляційної скарги без задоволення - підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою; наводяться докази, що спростовують її доводи. У цьому кримінальному провадженні зазначені вимоги закону апеляційним судом виконано.

Залишаючи без задоволення апеляційну скарги захисника в частині встановлених місцевим судом фактичних обставин кримінального провадження, апеляційний суд навів в ухвалі докладні мотиви прийнятого рішення і не встановив істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції повно і всебічно розглянути справу та дати правильну юридичну оцінку вчиненому.
Щодо доводів захисника про істотні порушення вимог КПК України, недопустимість протоколу огляду місця події як доказу, а також недопустимість всіх похідних від нього доказів, колегія суддів вважає їх необґрунтованими.
Огляд місця події - це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію та вилучення різних речових доказів, з`ясування характеру події, що відбулася, встановлення особи злочинця та мотивів скоєння злочину. Огляд місця події є однією з перших та невідкладних слідчих (розшукових) дій, а також джерелом отримання доказів.
За змістом статей 214, 223, 237 КПК України огляд є слідчою дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження.
У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після огляду. Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення.
Як убачається з матеріалів провадження, на підставі повідомлення про вчинення злочину, яке надійшло до чергової частини, слідчим у присутності понятих в період з 02.05 год. до 02.20 год. було проведено огляд місця події у приміщенні «Національна лотерея» по вул. Хрещатик, 188, у м. Черкаси, де виявлено та вилучено належні ОСОБА_7 пакет з порошкоподібною речовиною, а також ваги та гроші, які було вилучено про що складено відповідний протокол.
Враховуючи те, що зазначена слідча дія була невідкладною, а підставою для її проведення була інформація про вчинення кримінального правопорушення, її проведення до внесення відомостей до ЄРДР відповідає вимогам ст. 237 КПК України.
Протокол огляду місця події від 26 вересня 2017 року складений із дотриманням вимог, встановлених статтями 104, 105, 107, 237 КПК України.
При цьому в судовому засіданні ОСОБА_7 підтвердив, що виявлену порошкоподібну речовину він сам дістав з сумки. Жодних даних про те, що працівниками поліції вживались активні дії для вилучення з сумки засудженого будь-яких речей матеріали справи не містять. Враховуючи викладене, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи касаційної скарги про те, що працівниками поліції фактично було проведено не огляд місця події, а обшук ОСОБА_7 .
Також колегія суддів не може погодитись з доводами захисника про те, що протокол огляду місця події потрібно визнати недопустимим доказом через те, що ОСОБА_7 не було вказано як учасника цієї слідчої дії у протоколі і він не мав можливості надати свої заперечення, оскільки КПК України не містить вимог щодо обов`язкової участі певних осіб при проведенні огляду місця події.
Також колегія суддів вважає безпідставними доводи скарги про недопустимість протоколу огляду місця події як доказу, оскільки фототаблицю до протоколу складено не тим слідчим, який проводив огляд, а іншим слідчим, оскільки повноваження цього слідчого у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 сторона захисту не заперечує, тому вказані обставини не можуть бути достатньою підставою для визнання доказу недопустимим. Також й окремі неточності, що містяться у протоколі огляду місяця події та на які посилається сторона захисту в касаційній скарзі, не є істотними порушеннями, що можуть вплинути на визнання цього доказу допустимим в цілому.
Не вбачаються обґрунтованими й доводи скарги щодо порушення права ОСОБА_7 на захист, оскільки фактично з 01.42 год. 26 вересня 2017 року він нібито був затриманий, хоча усупереч вимогам закону про це не було складено відповідного протоколу, а також йому не було роз`яснено права затриманого.
Як убачається з матеріалів справи, даних про затримання ОСОБА_7 в порядку ст. 208 КПК України немає, тому немає достатніх підстав вважати, що у вказаний період часу за участю ОСОБА_7 саме як затриманого в порядку ст. 208 КПК України проводилися певні слідчі дії, допустимість результатів яких у зв`язку з цим може бути поставлена під сумнів.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження і постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, у матеріалах провадження в межах касаційного розгляду не встановлено.
Ураховуючи зазначене, колегія суддів достатніх підстав для задоволення касаційної скарги захисника не убачає.
Керуючись статтями 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд

ухвалив:
Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 січня 2019 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 18 травня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3