Справа № 474/644/2020
Провадження № 1-кс/474/19/2021
Ухвала
про скасування арешту на майно
26.01.21 року смт. Врадіївка
Слідчий суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області - ОСОБА_1
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 , з участю: слідчого Врадіївського ВП ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , його представника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Врадіївка, в режимі відео конференції з Приморським районним судом м. Одеса за участю адвоката ОСОБА_5 , клопотання адвоката ОСОБА_4 ОСОБА_5 поданого в інтересах останнього в рамках кримінального провадження №0000235 від 15.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст.187 КК України, про скасування арешту на майно, -
ВСТАНОВИВ:
У січні поточного року адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 звернулася до суду з вищезазначеним клопотанням про скасування арешту майна, обгрунтовуючи його тим, що в рамках кримінального провадження №0000235 постановою Врадіївського районного суду було накладено арешт на автомобіль марки «Mitsubishi Lanser» д.н.з. НОМЕР_1 . Визнаючи вказаний автомобіль речовим доказом слідчий вказував на те, що на даному автомобілі було скоєне кримінальне правопорушення. Однак вона вважає що вказане не відповідає дійсності, оскільки в період з 14.09.2020р. 17.00 год. по 15.09.2020р. 06.05 год. вказаний автомобіль знаходився на автозаправочній станції «Катрал» землі Нерубайської сільської ради Біляївського району (діл.350-а. масив 34, 35, автодорога М-05 Київ Одеса 459 км.), на підтвердження чого послалася на наявність у неї відповіді ТОВ «ОІЛ Південь» з відеозаписом з камери №6 (за 14.09.2020р. 17.20год.-17.50год. та за 15.09.2020р. 06.00 год. - 06.05 год.). Також послалася на опитування нею ОСОБА_6 який є працівником заправки, який повідомив, що 14.09.2020р. приступив до роботи та змінився 15.09.2020р. о 07.00 год., під час зміни бачив автомобіль «Mitsubishi Lanser» д.н.з. НОМЕР_1 який стояв на стоянці, та що під час обходу 15.09.2020р. біля 05.40 год. вказаний автомобіль також був на стоянці. Тому представник власника майна вважає що ці обставини спростовують твердження слідчого щодо скоєння кримінального правопорушення на вказаному автомобілі. Посилалася як на підставу скасування арешту і на те, що мати власника авто хворіє і що автомобіль є єдиним засобом пересування для неї. Також зазначила, що арешт автомобіля був зумовлений необхідністю збереження речових доказів, однак матеріали провадження не містять даних про необхідність проведення будь яких процесуальних дій або експертиз щодо цього авто. До того ж власник автомобіля ОСОБА_4 не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні, та саме авто не може бути забезпеченням цивільного позову, щодо якого виконані всі слідчі дії. Вона ж посилалася на внесення до ЄРДР, за її ж заявою, відомостей про вчинене кримінальне правопорушення незаконного обшуку. А тому посилаючись на норми КПК України, практику ЄСПЛ просила скасувати арешт майна.
Власник автомобіля ОСОБА_4 підтримав заявлене клопотання з вищезазначених його ж представником підстав. Доповнив, що оскільки автомобіль перебував на заправці «Катрал» у вищезазначений період, а злочин було вчинено о 03.00 год. 15.09.2020р., то він не міг бути знаряддям вчинення злочину, через що не міг зберегти на собі його сліди. Зазначив, що поданим ним заява, за вх.№256 від 26.01.2021 року, в якій він ставить питання про скасування цього ж майна, подана ним не як окреме клопотання в порядку ст. 174 КПК України, а в межах розгляду цього ж кримінального провадження №474/644/20 за заявою його представника ОСОБА_5 .
Слідча ОСОБА_3 заперечила про задоволення клопотання, пославшись, що 15.09.2020 р., біля 03 год., троє невідомих осіб проникли до житлового будинку ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 та скоїли розбійний напад на них. В ході слідчих дій та оперативно - розшукових заходів було встановлено що дане кримінальне правопорушення могли вчинити за попередньою змовою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які під час його вчинення пересувалися на автомобілі «MITSUBISHI», модель «Lancer» д.н.з. НОМЕР_1 , належному ОСОБА_4 , та були затримані безпосередньо після вчинення злочину. При невідкладному обшуці цього автомобіля були вилучені посвідчення серії НОМЕР_2 мисливця ОСОБА_12 , дозвіл на зброю № НОМЕР_3 на ОСОБА_12 , картка № НОМЕР_4 до квитка мисливця № НОМЕР_5 на ОСОБА_12 , рюкзак синього кольору , три тушки птиці, які по ознакам підпадають під ті ж, що були викрадені у потерпілих. Також посилалася на визнання вказаного автомобіля та вилучених у ньому речей речовими доказами, як такі що відповідають критеріям ст. 98 КПК України, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та після проведення експертиз можуть містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин що встановлюються під час кримінального провадження. Також зазначала про проведення на даний час молекулярно генетичних експертиз щодо визначення ДНК-профілю підозрюваних на грошових купюрах, шкільному рюкзаку, мотузках, та інших речах вилучених в ході обшуку автомобіля «Mitsubishi Lanser», а також що в залежності від їх результатів не виключається можливість у необхідності проведення інших досліджень, в т.ч. з використанням арештованого автомобіля.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні клопотання, виходячи із наступного.
15.09.2020 року до ЄРДР внесено відомості на підставі заяви ОСОБА_13 про те, що 15.09.2020 р. біля 03 год., троє невідомих осіб проникли до її житлового будинку по АДРЕСА_1 , де з застосуванням насильства зв`язали ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та погрожуючи їм господарським ножом заволоділи грішми в сумі 4200 доларів США, 2000 грн., та ювелірними прикрасами загальною вагою біля 100 грам (ланцюжок, кулон у виді букви «А», чоловічим браслетом, каблучками, сережками);
15.09.2020 р., проведено обшук автомобіля марки «MITSUBISHI», модель «Lancer», бежевого кольору, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (на проїзній частині дороги), під час чого виявлено: на водійському сидінні посвідчення серії НОМЕР_2 мисливця ОСОБА_12 , між сидінням - мобільний телефон марки «Хіаомі», під сидінням водія - дозвіл на зброю № НОМЕР_3 на ОСОБА_12 , картка № НОМЕР_4 до квитка мисливця № НОМЕР_5 на ОСОБА_12 , на задньому пасажирському сидінні зліва - рюкзак синього кольору в якому виявлено вісім місливських патронів марки «Хреrt Game», три тушки птиці, купюри номіналом по 100 доларів США,та інші речі, які разом з автомобілем «MITSUBISHI», модель «Lancer» належним згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_4 , були визнані речовими доказами по кримінальному провадженні № 0000235 від 15.09.2020 р., як такі що зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та після проведення експертиз можуть містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. За результатами вказаної слідчої дії складено протокол обшуку, опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду від 15.09.2020 р., постанова про визнання речових доказів від 15.09.2020 р.;
Ухвалою слідчого судді від 16.09.2020 року надано дозвіл на обшук вказаного автомобіля проведений до постановлення ухвали слідчого судді з метою відшукування знаряддя вчинення кримінального правопорушення та майна яке здобуте в результаті його вчинення.
Ухвалою слідчого судді від 18.09.2020 року накладено арешт, в т. ч., на десять купюр номіналом 100 доларів США; гаманець з технічним паспортом серії НОМЕР_6 , автомобіль марки «MITSUBISHI», модель «Lancer» реєстраційний № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , як такі що відповідають критеріям речового доказу (ст. 98 КПК України), на підставі п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України, - з метою їх збереження. У ці же ухвалі слідчий суддя при прийнятті рішення послався на рапорт о/у СКП Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області - ОСОБА_15 , що під час проведення слідчих дій, оперативно-розшукових заходів по кримінальному провадженню №0000235 від 15.09.2020 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, було встановлено, що данний злочин вчинили за попередньою змовою гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , гр. ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , гр. ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 які під час скоєння кримінального правопорушення пересувались на автомобілі марки «MITSUBISHI», модель «Lancer» реєстраційний № НОМЕР_1 , 2007 р.в., VIN НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Згідно п. 1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, причому у даному випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданнями арешту є запобігання можливості його приховування, пошкодження, втрати, знищення, тощо. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів (п.1 ч.2 цієї ж статті). У цьому випадку арешт накладається на майно якщо воно відповідає критеріям передбаченим ст. 98 КПК України що речовим доказом є об`єкти які містять в т.ч. інші відомості які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Згідно ч.1 ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт було накладено необґрунтовано.
Виходячи з положень КПК України, під час розгляду клопотання про скасування арешту майна, слідчий суддя не оцінює законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, якою накладено арешт на майно, оскільки вказане питання відноситься до виключної компетенції суду апеляційної інстанції, а вирішує питання щодо наявності підстав для скасування арешту майна станом на час розгляду клопотання.
Отже, порушуючи питання про скасування арешту майна, слід, зокрема, належно довести, що подальше застосування цього заходу є недоцільним внаслідок відсутності потреб.
На ці обставини й посилався заявник, вказуючи, що матеріали провадження не містять даних про необхідність проведення будь яких процесуальних дій або експертиз щодо цього авто, щодо якого крім того по кримінальному провадженню проведено усі слідчі дії, зокрема і його обшук та вилучення речей.
Між тим, як слідує, із відповідної ухвали слідчого судді, арешт на автомобіль було накладено як на такий, що відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України (зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та може містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження), та на підставі п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України, а саме з метою збереження речових доказів.
Слід відмітити, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1ст. 131 КК України).
Застосування заходів забезпечення кримінального провадження є неможливим, якщо потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні (п. 2 ч. 3ст. 132 КПК України).
А тому, на думку слідчого судді, при з`ясуванні цього питання, а саме потреби у заході такого типу, слід виходити, окрім іншого, з місця норми, яка передбачає можливість скасування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту (ст. 174 КПК) у структурі КПК, зокрема те, що вона віднесена до Глави 17 «Арешт майна» Розділу ІІ - «Заходи забезпечення кримінального провадження і підстави їх застосування», та ураховувати факт, того, що потреба у тому чи іншому заході може відпасти тільки тоді, коли перестала існувати мета з якою він був застосований.
При цьому, кримінальний процесуальний закон України визначає таку імовірну можливу мету, як передумову арешту: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди ( ч.2 ст. 170 КПК України).
Та у цьому випадку, в ході судового розгляду не було встановлено факту, того що мета, з якою накладався арешт на автомобіль відпала, а тому говорити про те, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба є передчасним.
Більш того, слідчим суддею, шляхом дослідження безпосередньо матеріалів самого кримінального провадження, та з пояснення самого слідчого, установлено, що наразі досудове розслідування триває, проводиться ряд молекулярно генетичних експертиз щодо визначення ДНК-профілю підозрюваних на грошових купюрах, шкільному рюкзаку, мотузках, та інших речах вилучених в ході обшуку автомобіля «Mitsubishi Lanser», висновки яких ще не отримані.
Крім того, виходячи із норм КПК України, як в ході досудового розслідування, так і в ході судового розгляду може мати місце необхідність, у тому числі, й огляду речого доказу, у даному випадку, автомобіля.
При цьому, не слід забувати, що питання призначення експертизи може виникнути і в ході судового розгляду, що прямо випливає із норми ч.1 ст. 332 КПК України, а експерт, у свою чергу, як учасник кримінального провадження, вправі заявляти клопотання у порядку положень ст. 69 того ж Кодексу, у тому числі, й щодо надання йому доступу до автомобіля.
За такого, слідчий суддя приходить до однозначного висновку, що потреба визначена п.1 ч. 2ст. 170 КПК України, на даному етапі досудового розслідування є наявною, а тим більше, дійсною.
Це вказує на те, що підстави для скасування арешту майна, визначені ч.2 ст. 174 КПК України, як то, відпала потреба у застосуванні цього заходу, немає, що позбавляє слідчого суддю вчинити процесуальну дію, про яку йдеться у клопотання представника..
Також, в судовому засіданні представником ОСОБА_5 , власником майна ОСОБА_4 не надано достовірних та переконливих доказів про необґрунтованість накладення арешту на майно.
Її ж посилання на той факт, що нею в судовому засіданні надано письмові пояснення ОСОБА_6 щодо обставин перебування арештованого автомобіля на заправці «Катрал» та наявність у неї відео з камер спостереження цієї заправки за період часу 14.09.2020р. 17.20год.-17.50год. та 15.09.2020р. 06.00 год. - 06.05 год., не свідчать про необгрунтованість накладення арешту. Крім того, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення.
Усі інші доводи заявника, слідчий суддя сприймає як такі, що за вказаних передумов фактично спрямовані на переоцінку ухвали слідчого судді, якою було накладено арешт на автомобіль, що не кореспондується з принципом правової впевненості, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано будь - яким іншим судовим рішенням (рішення ЄСПЛ у справі "Салом проти України від 06.09.2005 року) і не входить до компетенції суду першої інстанції.
Щодо тверджень заявника про те, що ОСОБА_4 не є підозрюваним, обвинуваченим чи особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, то у даному випадку арешт накладений слідчим судею на майно у зв`язку з наявністю достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, що є самостійною правовою підставою для арешту майна, та узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України.
Доводи заявника про те, що арешт автомобіля завдає йому надмірного обмеження права власності оскільки використання цього транспортного засобу є єдиним засобом пересування матері ОСОБА_4 ОСОБА_17 , яка є хворою людиною (хворіє на гіпертонічну хворобу ІІІ ст., церебральний атеросклероз, цукровий діабет), не підтверджує наявність підстав визначених ст. 174 КПК України для скасування заходу забезпечення кримінального повадження як арешт майна (речового доказу), а саме: в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт було накладено необґрунтовано.
З огляду на викладене, оскільки досудове розслідування в кримінальному провадженні наразі триває, органом досудового розслідування проводяться відповідні слідчі дії (експертні дослідження тривають), забезпечення яких вимагає продовження арешту на зазначений транспортний засіб із забороною його відчуження та експлуатації, а доводи клопотання не містять належного обґрунтування, яке б спростовувало висновки, викладені в ухвалі слідчого судді від 18.09.2020р, а також щодо необґрунтованості накладення такого, чи надало б слідчому судді підстави дійти висновку, що необхідність накладення арешту на зазначене майно на теперішній час відпала, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні даного клопотання про скасування арешту майна.
Та у цьому випадку, потреби судового провадження і необхідність забезпечення всебічного, повного і об`єктивного встановлення істини у справі, у тому числі, й шляхом збереження одного з речових доказів, виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи володільця майна і перебувають у «справедливому балансі» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, у даному випадку, власника автомобіля.
Щодо наявності різниці при зазначенні моделі автомобіля вказаного в ухвалі суду про арешт майна як марки «MITSUBISHI», модель «Lancer» реєстраційний № НОМЕР_1 , та в клопотанні заявника про скасування арешту на майно як автомобіль марки «Mitsubishi Lanser» д.н.з. НОМЕР_1 , то слідчий суддя вважає доцільним зазначити, що з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу оглянутого під час судового засідання вбачається, що автомобіль який став об`єктом арешту майна має наступні марку, модель та д.н.з, - «MITSUBISHI» «Lancer» реєстраційний № НОМЕР_1 , а не як заявлено заявником у клопотанні, - «Mitsubishi Lanser» д.н.з. НОМЕР_1 .
При цьому, з огляду на те, що головним ідентифікатором транспортних засобів є державні номерні знаки, які містять в т.ч. інформацію щодо його адміністративно-територіальної належності, порядкового номеру, серії, те, що номерний знак транспортного засобу визначений в ухвалі суду про арешт майна так і в клопотанні заявника - є номерний знак НОМЕР_1 , слідчий суддя вважає, що невідповідність одного символу при визначенні марки автомобіля заявником, а саме як «Lanser» замість належного «Lancer» не свідчить про відсутність підстав у слідчого судді для розгляду заявленого клопотання. До того ж ст. ст. 21, 22 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки належним і неупередженим судом, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість створює необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Керуючись 1-29,131-132,174,369-372,376 КПК України,-
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 ОСОБА_5 поданого в інтересах останнього в рамках кримінального провадження №0000235 від 15.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст.187 КК України, про скасування арешту накладеного ухвалою Врадіївського районного суду Миколаївської області 18.09.2020 року на майно,- автомобіль марки «Mitsubishi Lanser» д.н.з. НОМЕР_1 та технічний паспорт серії НОМЕР_6 , а також про повернення цих речей ОСОБА_4 , відмовити.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 (пяти) днів з дня її оголошення.
Ухвала в повному обсязі буде оголошена 08.30 год. 28.01.2021 року
Слідчий суддя: ОСОБА_1