Справа № 204/7086/19
Провадження № 1-в/204/831/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2020 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі справу за поданням Чечелівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України про вирішення питання про приведення вироку у відповідність до вимог закону щодо зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання засудженій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, маючої середню освіту, офіційно не працевлаштованої, не заміжньої, на утриманні нікого немаючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
В С Т А Н О В И В:
Чечелівський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України звернувся до суду з поданням про вирішення питання про приведення вироку у відповідність до вимог закону щодо зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання засудженій ОСОБА_5 .
В обґрунтування подання зазначено, що вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2019 року ОСОБА_5 було засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у вигляді одного року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання із випробуванням на один рік. 01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року. Вказаним законом було внесено зміни до ч. 1 ст. 309 КК України, яким встановлено, що незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років. Враховуючи, що призначене покарання ОСОБА_5 перевищує санкцію нового закону, на підставі ч.ч. 1, 3 ст. 5, ч. 3 ст. 74 КК України та п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, просить суд привести вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2019 року у відповідність до вимог Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року.
В судове засідання представник установи не з`явилася, надала на адресу заяву з проханням проводити розгляд подання за її відсутності, просила суд задовольнити подання.
Прокурор не заперечував проти задоволення подання.
ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.
Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2019 року ОСОБА_5 була засуджена за ч. 1 ст. 309 КК України та їй призначено покарання у вигляді одного року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання із випробуванням на один рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. Згідно з розпорядженням зазначений вирок набрав законної сили 19 грудня 2019 року.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбаченихпунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.
01 липня 2020 року набрав чинності «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року.
До набрання чинності Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, санкція ч. 1 ст. 309 КК України передбачала покарання у вигляді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк.
Після набрання чинності Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, тобто з 01 липня 2020 року, санкція ч. 1 ст. 309 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Згідно з ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Враховуючи той факт, що ОСОБА_5 було засуджено Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська до 01 липня 2020 року та призначено покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік, в редакції, яка діяла до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень»№ 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, призначена вироком суду міра покарання перевищує санкцію ч. 1 ст. 309 КК України, викладену в новій редакції, тому суд вважає необхідним подання органу пробації задовольнити, визначивши ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі відповідно до вимог Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII. При визначенні терміну покарання нового виду суд виходить з того, що у відповідності до ч. 1 ст. 72 КК Україну одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, призначення покарання більшого ніж 2 роки обмеження волі погіршить становище особи, що порушуватиме принципи дії кримінального закону у часі, закріплені у ст.ст. 4 та 5 КК України, з огляду на що, приводячи вирок у відповідність, слід вважати ОСОБА_5 засудженою вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2019 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на строк два роки. На підставі ст.75 КК України, звільненою від відбування покарання з випробуванням на строк 1 (один) рік, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, покладені на неї судом, передбачені п.п.1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Керуючись ст. ст. 371, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Подання Чечелівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України - задовольнити.
Привести у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617 VIII, вважати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженою вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2019 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 (два) роки. На підставі ст. 75 КК України, звільненою від відбування покарання з випробуванням на строк 1 (один) рік, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, покладені на неї судом, передбачені п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1