ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 347/238/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/215/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000080 від 30 серпня 2019 року, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 21 травня 2020 року, -

в с т а н о в и л а:

Городенківським районним судом Івано-Франківської області розглядається кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000080 від 30 серпня 2019 року про обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.28, ч.2 ст.310, ч.3 ст.307, ч.3 ст.28, ч.2 ст.317, ч.3 ст.313 КК України.

Ухвалою Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 21 травня 2020 року задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів з 12.06.2020 року до 10.08.2020 року включно.

Суд визнав обґрунтованими доводи прокурора про те, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 не припинили свого існування.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 21 травня 2020 року року та змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло у нічний час доби.

Вважає, що при винесенні ухвали судом не було дотримано норм законодавства, не перевірено відповідності змісту клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу вимогам ст.184 КПК України, не встановлено, чи доводять надані стороною обвинувачення докази наявність обґрунтованої підозри, не з`ясовано обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні.

Звертає увагу, що при винесенні ухвали від 21.05.2020 року суд не зазначив мотивів продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 за 28 днів дії попередньої ухвали та до остаточного розгляду апеляційної скарги на попередню ухвалу Городенківського районного суду Івано-Франківської області про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 ..

Зазначає про відсутність доказів вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, а також, що сам факт звинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину не може бути підставою для тривалого утримання її під вартою.

Просить врахувати, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має сім`ю та страждає на ряд важких захворювань, що стверджується відповідними медичними довідками.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просять скасувати ухвалу Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 21.05.2020 року і обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби; міркування прокурора, який вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою і тому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги; дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та усталеної практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення або зменшення ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Відповідно до положень ст.ст. 177,178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та або суду; знищити або сховати будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції виходив з того, що на даний час розгляд кримінального провадження не завершений, а ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушення, які є тяжкими та особливо тяжкими, що підтверджує наявність ризиків переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

За змістом ч. 4 ст.199 КПК України розгляд клопотання про продовження строку тримання під вартою проводиться за правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Матеріалами кримінального провадження підтверджується, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.2 ст.310, ч.3 ст.307, ч.3 ст.28, ч.2 ст.317, ч.3 ст.313 КК України, за якими обвинувальний акт направлено до суду.

Доводи захисника про передчасне звернення з клопотанням про продовження строку тримання під вартою колегія суддів вважає надуманими, оскільки приписами вказаної правової норми передбачена можливість подання такого клопотання не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Ці вимоги закону прокурором були дотримані.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, вказаних прокурором у клопотанні.

Отже, суд першої інстанції при розгляді клопотання, дійшов вірного висновку про доведеність обставин, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.194 КПК України, що дають підстави до застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу.

Проте, згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Оцінивши доведеність обґрунтованої підозри та наявність існування ризиків, наведених прокурором, суд прийняв рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою, як виняткового запобіжного заходу.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, оскільки ні прокурором у клопотанні, ні в судовому засіданні першої інстанції не доведена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, визначеним у клопотанні.

Не наведено таких доводів і прокурором в суді апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги.

Разом з тим, заслуговують на увагу твердження захисника щодо правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі Харченко проти України, де зазначено, що при розгляді клопотання про обрання або ж про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Окрім того, у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» зазначено: «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу». Про це ж вказується у п.29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року по справі «Хайреддінов проти України».

При цьому, на користь звільнення свідчать відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, роботи, усталений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя (Справа Європейського суду з прав людини «Пунцельт проти Чехії»).

Ці обставини під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 місцевим судом не досліджувалися.

За змістом ст.410 КПК України судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення визнається неповним.

Враховуючи встановлену в судовому засіданні апеляційної інстанції неповноту судового розгляду, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваної ухвали та ухвалення нової, відповідно до ч.3 ст.407 та ч.1 ст.409 КПК України.

Колегія суддів, вважає, що в матеріалах клопотання наявні докази того, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.2 ст.310, ч.3 ст.307, ч.3 ст.28, ч.2 ст.317, ч.3 ст.313 КК України та, що існують ризики, передбачені п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, можливість переховування від органів слідства та /або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з доводами прокурора про наявність існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Жодних доказів існування такого ризику у клопотанні прокурора про продовження строку тримання під вартою, всупереч вимог ст.ст.184, 199 КПК України, які зобов`язуються викласти обставини, на підставі яких прокурор прийшов до висновку про наявність такого ризику, не наведено.

Крім того, судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має сім`ю та постійне місце проживання, що свідчить про його міцні соціальні зв`язки.

Не враховано місцевим судом стан здоров`я обвинуваченого, а саме наявність ішемічної хвороби серця, стенокардії та проведеної коронарографії, а також те, що, утримуючись під вартою, він неодноразово потребував медичної допомоги, про що свідчать відповідні медичні довідки наявні у матеріалах провадження.

За наведених обставин, колегія суддів прийшла до переконання, що в матеріалах клопотання відсутні достатні докази того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, зокрема: можливим переховуванню від суду та незаконно впливати на свідків та учасників кримінального провадження і ця обставина, передбачена п.3 ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання прокурором не доведена, а тому суд, відповідно до вимог ч.2 ст.194 КПК України, зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Водночас, відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, що має місце в даному випадку, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладання яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_11 слід відмовити, застосувавши відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Враховуючи обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.2 ст.310, ч.3 ст.307, ч.3 ст.28, ч.2 ст.317, ч.3 ст.313 КК України; наявність вищезазначених ризиків; а також приймаючи до уваги дані про його особу, зокрема те, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання, одружений, має поганий стан здоров`я і потребує проходження курсу лікування, що пов`язано з ішемічною хворобою серця, стенокардією, коронографією та гіпертонічною хворобою, колегія суддів вважає, що застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту повинен супроводжуватися забороною цілодобово залишати житло за адресою АДРЕСА_1 .

Крім того, відповідно до ч.5 ст.194 КПК України в період дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на обвинуваченого ОСОБА_8 необхідно покласти наступні обов`язки: прибувати до суду, яким здійснюється розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_8 , за першою вимогою; обмежити спілкування ОСОБА_8 з будь-якими особами (інші обвинувачені, свідки), які мають відношення до даного кримінального провадження; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон; носити електронний засіб контролю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 194, 404, 405, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 21 травня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора у кримінальному провадженні про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 відмовити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, який полягає в забороні йому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язки:

- прибувати до суду, яким здійснюється розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_8 , за першою вимогою,

- обмежити спілкування ОСОБА_8 з будь-якими особами (інші обвинувачені, свідки), які мають відношення до даного кримінального провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон;

- носити електронний засіб контролю.

Встановити строк дії ухвали до 04 вересня 2020 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_6 .

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.