Справа № 640/5303/19
н/п 1-кп/953/308/20
"21" вересня 2020 р. Київський районний суд м. Харкова в складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.5 ст.185, ч.1 ст.263 КК України, -
У провадженні суду знаходиться вказане кримінальне провадження.
Судовий розгляд вказаного кримінального провадження триває.
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 враховуючи, що на думку прокурора продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення, які були враховані слідчим суддею при обранні відносно ОСОБА_6 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та судом при продовженні строку запобіжного заходу, просив суд щодо продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою до 60 днів, про що надав письмову промову.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисники щодо продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому заперечували, вважали, що особисте зобов`язання або цілодобовий домашній арешт буде достатнім заходом для запобігання існуючих ризиків, вважали, що ризики перестали існувати взагалі, оскільки судом свідки та потерпілі вже допитані, докази долучені та досліджені, при цьому обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, одружений, має малолітню дитину, жінка має батьків похилого віку, його сім`я потребує допомоги, крім того відсутні обґрунтовані докази його вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів.
Відповідно до ст. 331 ч.3 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.
Так, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи.
Так, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо можливості переховування ОСОБА_6 від суду, підтверджується відомостями, відображеними в обвинувальному акті стосовно останнього, оскільки злочини, у вчиненні яких він обвинувачується передбачають в тому числі покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.
Більш того, звільнення від кримінальної відповідальності чи звільнення від відбування покарання з випробуванням, за вчинення цього злочину КПК України не передбачено, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду.
Щодо ризику про вчинення іншого кримінального правопорушення, то суд також погоджується з прокурором, що цей ризик продовжує існувати, оскільки з обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_6 раніше судимий, на день затримання не був працевлаштований, до Київського районного суду м. Харкова надійшов ще один обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , що свідчить про існування підстав вважати, що останній продовжить свою злочинну діяльність чи вчинить інше кримінальне правопорушення.
Щодо клопотання захисника та обвинуваченого про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання чи домашній арешт, то суд зазначає, що розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених підстав, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Отже, на переконання суду, єдиним можливим запобіжним заходом з урахуванням встановлених судом ризиків, майнового стану, особистості ОСОБА_6 , має бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до положень ч.1 ст.183, ч.5 ст.176 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 про продовження строку тримання його під вартою, оскільки останнього обвинувачують у в тому числі у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень.
Керуючись ст.177, 178, 182, 331, 372 КПК України, суд,-
Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без змін - у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», продовживши строк цього запобіжного заходу до 60 днів, тобто до 19 листопада 2020 року включно.
Встановити строк дії даної ухвали з 21 вересня 2020 року по 19 листопада 2020 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 7 днів з дня її оголошення, обвинуваченим - в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3