В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/563/20

Провадження № 1-кп/348/282/20

22 жовтня 2020 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

у складі головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

його захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Надвірна кримінальне провадження за №0000197 від 17.03.2020 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, не працює, проживає у фактичних шлюбних відносин, на утриманні нікого не має, несудимого, громадянина України, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились у незаконному видобуванні корисних копалин загальнодержавного значення - піщано-гравійної суміші.

Злочин ним вчинено при наступних обставинах.

Відповідно до ст.13 Конституції України - земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Згідно із ст.4 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» - природні ресурси України є власністю Українського народу. Громадяни України мають право користуватися природними ресурсами України відповідно до цього та інших законів.

Стаття 19 Кодексу України «Про надра» визначає, що надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу, який у відповідності до п.4 Постанови КМУ №59 від 27.01.1995 року «Про затвердження Положення про порядок надання гірничих відводів» може надаватися підприємствам, установам, організаціям, а також громадянам України лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр, а також затвердженого в установленому порядку проекту розробки родовища корисних копалин або будівництва гірничодобувного об`єкта чи підземної споруди, не пов`язаної з видобуванням корисних копалин.

В порушення вказаних вимог чинного законодавства України ОСОБА_4 , не будучи зареєстрованим як суб`єкт підприємницької діяльності та не маючи будь-якого передбаченого законодавством дозволу, здійснив незаконне видобування піщано-гравійної суміші (гравію), яка відповідно до Постанови КМУ від 12.12.1994 року (із змінами від 28.12.2011 року за №1370) є сировиною піщано-гравійною (гравій) та належить до корисних копалин загальнодержавного значення.

В ході досудового розслідування встановлено, що 16.03.2020 року, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність вчинюваних ним дій, достовірно знаючи про відсутність у нього необхідних для користування надрами та видобування корисних копалин спеціального дозволу - гірничого відводу, робочого проекту на розробку русла регульованих та руслоочисних робіт, з метою використання у власних потребах за допомогою пристосованої лопати незаконно здійснив видобуток корисних копалин загальнодержавного значення, а саме піщано-гравійної суміші (гравію) з берега річки «Бистриця Надвірнянська» в адміністративних межах с.Гвізд, Надвірнянського району Івано-Франківської області та після цього незаконно перевозив дану суміш на транспортному засобі марки «ЗІЛ 131», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », яким здійснювалося незаконне перевезення піщано-гравійної суміші.

16.03.2020 року близько 16 год. 30 хв. працівниками Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області в адміністративних межах с.Гвізд, Надвірнянського району Івано-Франківської області на березі річки «Бистриця Надвірнянська» виявлено транспортний засіб марки «ЗІЛ 131», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », яким здійснювалося незаконне перевезення піщано-гравійної суміші.

Своїми умисними діями, які виразились у незаконному видобуванні корисних копалин загальнодержавного значення - піщано-гравійної суміші, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.240 КК України.

Під час досудового розслідування між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 , 30.03.2020 року укладено угоду про визнання винуватості. Така угода відповідає вимогам ст.ст.469, 472 КПК України. Угода про визнання винуватості містить положення про те, що сторони визнають правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.240 КК України, підозрюваний ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, погоджують вид і розмір покарання у виді штрафу у розмірі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 грн. 00 коп., а також стягнення з ОСОБА_4 витрат на залучення експерта в сумі 1256 грн. 08 коп.

Сторони розуміють наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст.476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив кожну угоду, має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, а також ствердив про добровільність укладення угоди про визнання винуватості між ним та прокурором, просив дану угоду затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання у вигляді штрафу у розмірі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 грн. 00 коп., а також стягнути з ОСОБА_4 витрати на залучення експерта в сумі 1256 грн. 08 коп.

Прокурор також підтвердив, що угода з обвинуваченим ОСОБА_4 укладена добровільно.

Заслухавши думку учасників судового провадження про можливість затвердження угоди, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченому погоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.240 КК України. Вказаний злочин, відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України. Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч.7 ст.474 КПК України - відсутні.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст.ст.473, 474 КПК України.

Поясненнями сторін угоди встановлено, що вони уклали угоду про визнання винуватості добровільно, ОСОБА_4 беззастережно визнав свою вину у вчиненнні злочину, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, в обсязі підозри та дав згоду на застосування до нього узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе, відповідно до угоди зобов`язання.

Судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та на їх основі може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 .

Крім того, суд бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості злочину та особи обвинуваченого, який у вчиненому щиро кається.

Питання речових доказів слід вирішити, керуючись правилами, викладеними в ст.100 КПК України.

Відшкодування судових витрат слід вирішити з додержанням вимог ст.124 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.314, 368, 370, 473-475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 30 березня 2020 року, укладену між прокурором Надвірнянської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 грн. 00 коп.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь держави - 1256 грн. 08 коп. витрат за проведення експертизи за експертною спеціальністю 8.8 «Дослідження грунтів».
Запобіжний захід ОСОБА_4 - не обирався.

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_6 від 18.03.2020 року на автомобіль марки «ЗІЛ 131» з піщано-гравійною сумішшю в кузові, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_7 , та який знаходиться в користуванні ОСОБА_4 , та 3 (три) штикові лопати, у вигляді заборони відчуження, користування і розпорядження цим майном скасувати.
Речовий доказ по справі: автомобіль марки «ЗІЛ 131», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_7 , та який знаходиться в користуванні ОСОБА_4 , який згідно ухвали слідчого судді ОСОБА_6 від 18.03.2020 року передано на відповідальне зберігання в Надвірнянський ВП ГУНП в Івано-Франківській області, після вступу вироку в законну силу повернути ОСОБА_7 .

Речові докази по справі: 3 (три) штикові лопати, яким здійснювався забір піщано-гравійної суміші та зразки піщано-гравійної суміші, які поміщено до поліетиленових пакетів з речовими доказами по кримінальному провадженні № 0000197 від 17.03.2020 року, після вступу вироку в законну силу знищити.

Вирок суду може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_4 в той самий строк з часу отримання копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1