Провадження № 1-кс/331/1548/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2020 року місто Запоріжжя
Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0001266, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна по кримінальному провадженню № 0001266, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 26.07.2020 приблизно о 18:00 годині невстановлена особа, знаходячись у під`їзді будинку АДРЕСА_1 , із застосуванням насильства, відкрито викрала майно що належить ОСОБА_5 , на суму 6000 гривень.

26.07.2020 р. слідчим, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Українська, буд. 37, затримано гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку ст. 208 КПК України, в ході проведення обшуку ОСОБА_6 , виявлено та вилучено мобільний телефон «Nokia» в корпусі червоного кольору та SIM картку оператора стільникового зв`язку «Київстар».

На теперішній час з метою проведення подальшого досудового розслідування та проведення слідчих дій, виникла необхідність у накладенні арешту на мобільний телефон, який був вилучений в ході затримання особи та визнаний речовим доказом.

Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд вказаного клопотання без його участі, просив клопотання задовольнити в повному обсязі.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що розгляд вказаного клопотання за відсутності слідчого не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.
Слідчий суддя, вивчивши доводи клопотання, долучені до нього копії документів, дійшов наступного висновку.
Матеріалами справи встановлено, що в провадженні СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження № 0001266, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
26.07.2020 року, в ході проведення затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, у під`їзді будинку АДРЕСА_1 , під час обшуку затриманого ОСОБА_6 було виявлено та вилучено мобільний телефон «Nokia» в корпусі червоного кольору та SIM картку оператора стільникового зв`язку «Київстар».

Слідчий звернувся до слідчого суді з клопотанням про арешт майна 27.07.2020 року, що підтверджується штампом поштового відправлення та свідчить про своєчасне звернення в межах строку, встановленого ч. 5 ст. 171 КПК України строку.
Зі змісту п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України вбачається, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету, відповідно до положень статті 170 цього Кодексу, та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Обов`язок доведення необхідності застосування цього засобу забезпечення та цілі накладення арешту на майно перед слідчим суддею покладено на прокурора, слідчого.
Разом з тим, зміст відповідного клопотання слідчого не містить будь-якого об`єктивного обґрунтування наявності ризиків, встановлених ч. 1 ст. 170 КПК України.
В клопотанні слідчий не обґрунтував і не надав підтверджуючих доказів того, яким чином він дійшов висновку, що вилучений в ході затримання ОСОБА_6 мобільний телефон, має доказове значення по даному кримінальному провадженню, є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, як це визначено ст. 98 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої ст. 170 цього Кодексу.

Обов`язок доведення необхідності застосування цього засобу забезпечення та цілі накладення арешту на майно перед слідчим суддею покладено на прокурора, слідчого.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна повинно мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

З матеріалів клопотання встановлено, що зазначені вище підстави на час його розгляду відсутні, оскільки майно, яке є предметом клопотання, не має тих ознак, за наявності хоча б однієї з яких, на відповідне майно може накладатись арешт в порядку ч. 1 ст. 170 КПК України.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим не доведена необхідність накладення арешту на мобільний телефон «Nokia» в корпусі червоного кольору та SIM картку оператора стільникового зв`язку «Київстар», вилученого в ході затримання ОСОБА_6 , оскільки слідчим чітко не зазначені підстави та мета накладення арешту на майно, не доведено наявність ризиків, що зазначене майно може бути не збережене як речовий доказ, що в межах кримінального провадження має місце спеціальна конфіскація, конфіскація майна як виду додаткового покарання чи відшкодування матеріальних збитків, завданих злочином, тому, слідчий суддя вважає за необхідне відмови в задоволенні клопотання слідчого за недоведеністю, яка, при викладених у клопотанні обставинах, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими Законом і завданням даного кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 170, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0001266, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України ? відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1