Ухвала

17 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 194/1006/17

провадження № 51- 6871 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року,
встановив:
захисник, не погоджуючись із постановленими стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 рішеннями, звернувся до Суду з касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу слід залишити без руху, встановивши захиснику строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Як визначено ч. 2 ст. 427 КПК України, касаційна скарга, окрім іншого, має містити обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваних судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є: 1) істотне порушення кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, при вирішенні питання про наявність яких суд касаційної інстанції керується статтями 412-414 цього Кодексу.
Однак вказаних вимог кримінального процесуального закону не дотримано, оскільки, висловлюючи вимогу про скасування судових рішень через істотне порушення кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, захисник у касаційній скарзі не навів обґрунтованих доводів допущення судами таких порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове їх скасування на підставах, передбачених п.п. 1,2 ч. 1 ст. 438 КПК України, з огляду на зміст положень статей 370, 412, 413, 419 цього Кодексу.

При цьому, у касаційній скарзі захисник наводить доводи щодо невідповідності висновків судів фактичним обставинам справи, неповноту судового слідства та правильність оцінки судами доказів, що не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Згідно з ч. 4 ст. 427 КПК України, якщо касаційну скаргу подає захисник, представник потерпілого, до неї додаються оформлені належним чином документи, що підтверджують його повноваження відповідно до вимог цього Кодексу.

Проте вказаних вимог кримінального процесуального закону захисником ОСОБА_6 не дотримано, оскільки ним не надано документів, які б підтверджували його повноваження на подання в інтересах засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 касаційної скарги та участь у розгляді кримінального провадження у Верховному Суді.
Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 червня

2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року залишити без руху і встановити йому строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3