Справа № 344/6685/17
Провадження № 11-кп/4808/313/20
Категорія ч.4 ст.152 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

представника потерпілої ОСОБА_11 ОСОБА_12 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження 00036237 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 травня 2020 року, -

в с т а н о в и л а :

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід. Вказував на те, що він за безпідставним обвинуваченням незаконно тривалий час знаходиться під вартою, незважаючи на відсутність правових підстав для обрання стосовно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 29 Конституції України та ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обмеження права людини на свободу й особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і на підставах та в порядку, встановлених законом.

Колегія суддів звертає увагу на те, що процедура вирішення питання про застосування запобіжного заходу має певну специфіку в залежності від стадії кримінального провадження.

Так, вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 травня 2020 року міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишено у вигляді тримання під вартою.

Вказаним вироком суду ОСОБА_8 засуджений за ст.153 ч.3 КК України до 7 років позбавлення волі; за ст.152 ч.4 КК України до 15 років позбавлення волі. На підставі ст.70 ч.1 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_8 призначено покарання за сукупністю злочинів у виді 15 років позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший менш суворий запобіжний захід, оскільки визнання ОСОБА_8 винним у вчиненні умисних особливо тяжких злочинів пов`язаних із застосуванням насильства та призначення йому судом першої інстанції остаточного покарання у виді 15 років позбавлення волі, свідчить про істотне посилення ризику того, що обвинувачений може переховуватись від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення.

В своєму рішенні у справі «Москаленко проти України» від 20.05.2010 року, Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину, а у справі «Ілійков проти Болгарії», зазначено, що серйозність пред`явленого обвинувачення є тим фактором, який надає можливість продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки це є один із аспектів при оцінюванні загрози ухилення від слідства/суду чи продовження заняття злочинною діяльністю.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Колегія суддів вважає, що обрання обвинуваченому ОСОБА_8 іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та розгляд кримінального провадження у розумні строки.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити обвинуваченому ОСОБА_8 в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу.

Керуючись ст. ст.177,183,331,419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5