Справа № 350/784/20
Провадження № 1-кп/350/122/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000150 від 10 травня 2019 року, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 - ОСОБА_6

овинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів. В обгрунтування клопотання покликається на те, що термін тримання під вартою обвинуваченого спливає 11 січня 2020 року. Заявлені під час обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати, а саме те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжкого злочину, за вчинення яких йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, при цьому кримінальні правопорушення були вчинені за обставини, що обтяжує покарання, а саме вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, і з огляду на тяжкість та неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, оскільки такі ще не допитані судом, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий, а тому інші запобіжні заходи є недостатніми для запобігання вказаним ризикам та не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження.

Представник потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 щодо розгляду клопотання прокурора поклалася на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечив з приводу клооптання прокурора

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 проти клопотання прокурора заперечив, просив змінити відносно обвинуваченого запобіжний захід на домашній арешт.

Розглянувши клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заслухавши думку представника потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 , думку обвинуваченого та його захисника, суд приходить до наступних висновків.

Згідно вимог ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 28 липня 2020 року обвинуваченому ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, який в подальшому продовжено ухвалою цього ж суду від 18 вересня 2020 року та Рожнятівським районним судом від 12 листопада 2020 - до 11 січня 2020 року включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою; зокрема, при продовженні строку тримання під вартою суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин справи.

Як зазначено в рішенні ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року зазначено, що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Так, Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, переховування від суду, вчинення іншого правопорушення.

ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні, зокрема тяжкого та особливого тяжкого злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Окрім тяжкості покарання, суд враховує наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: розгляд кримінального провадження по суті ще не розпочато, потерпілі та свідки ще не допитані, матеріали кримінального провадження не досліджені, а відтак існують ризики перешкоджання встановлення істини у справі шляхом незаконного впливу на потерпілих та свідків з метою надання показань вигідних для обвинуваченого; можливість обвинуваченого переховуватись від суду враховуючи суворість та неминучість покарання за інкриміновані обвинуваченому кримінальні правопорушення; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином з метою уникнення від кримінальної відповідальності, вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки обвинувачений раніше неодноразово судимий, а тому суд приходить до висновку про необхідність продовження відносно обвинуваченого раніше обраного йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність зазначених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, стороною захисту не надано.

Враховуючи вищевказані ризики, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я особи та громадської безпеки, які відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжкого та тяжкого злочинів,а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Керуючись ст.ст. 314-316, 331, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, до 26 лютого 2021 року включно.
Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору, та направити начальнику ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань № 12».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області протягом 7 діб після її оголошення, а особами, які перебувають під вартою - в той же строк після отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1