Справа № 192/1409/20
Провадження № 1-в/192/467/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2020 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області клопотання засудженого

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровськ, на даний час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України, засудженого вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2019 року за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі,

про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ

Початок строку: 19.08.2019 року

Кінець строку: 10.09.2022 року

В С Т А Н О В И В:

Засуджений звернувся до суду з клопотанням про застосування положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ.

У судове засідання засуджений, представник ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» не з`явились, повідомлені про місце та час розгляду клопотання належним чином, згідно поданих заяв просять розглядати клопотання у їх відсутність.

Прокурор в судове засідання не з`явився, повідомлений про місце та час розгляду клопотання належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи, положення ч. 5 ст. 539 КПК України, згідно якої неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, судом здійснено судовий розгляд у відсутність належним чином повідомлених осіб без фіксування судового розгляду за допомогою технічних засобів, у відповідність до ч. 4 ст. 107 КПК України.

Суд, дослідивши додані до клопотання матеріали вважає, що в задоволені клопотання слід відмовити з таких підстав.

Згідно вироку Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2019 року ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднане не відбуте покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2018 року, остаточно призначене покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі. Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2018 року за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ст. 75, ст. 76 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік.
01 липня 2020 року набрав чинності Закон, згідно положень якого внесені зміни до ч. 1 ст. 185 КК України. Так, встановлено, що таємне викрадення чужого майна (крадіжка) карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до пп. «б» п.1 ч.1 ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Згідно ч. 6 ст. 72 КК України встановлені в частині першій цієї статті правила співвідношення видів покарань можуть застосовуватись і в інших випадках, передбачених Загальною частиною цього Кодексу.

Таким чином, вирішуючи питання стосовно приведення вироків у відповідність до Закону суд, з метою недопущення погіршення становища засудженого та виконання вимог ст. 5 КК України дотримується правил співвідношення видів покарань, визначених ст. 72 КК України.

Оскільки призначене ОСОБА_3 вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2018 року покарання за ч. 1 ст. 185 КК України перевищує санкцію статті після набрання чинності Закону № 2617-VIII, тому суд вважає, що призначене покарання за даними статтями може бути пом`якшеним до 5 років обмеження волі.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом`якшують бо скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

У зв`язку з тим, що у разі здійснення перерахунку строку покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України, яка діє на час розгляду клопотання, за правилами ч. 1 ст. 72 КК України, становище засудженого ОСОБА_4 погіршиться у зв`язку з тим, покарання буде становити 2 роки 6 місяців позбавлення волі, а вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2018 рокупризначене покарання - 1 рік позбавлення волі, тому суд не має права допустити погіршення становища засудженого порівняно з призначеним йому покаранням. Також, будь-яких змін до ч. 3 ст. 185 КК України в частині пом`якшення чи декриміналізації, вказаним Законом не внесено, тому підстав для застосування положень ч.ч.2, 3 ст. 74 КК України до засудженого немає і тому в задоволені клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, ч.ч. 2, 3 ст.74 КК України, керуючись ст.ст. 5, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Солонянський районний суд Дніпропетровської області, а сторонами, які не були присутні у судовому засіданні у той же строк з дня отримання копії ухвали суду.

Головуючий: суддя ОСОБА_1