Справа №538/122/17
Провадження №1-кп/549/3/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 грудня 2020 року Чорнухинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участі: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника потерпілих ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Чорнухи в режимі відеоконференції з Бериславським районним судом Херсонської областікримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000274 від 10.04.2016 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта середня, працюючого водієм ТОВ «Союз-Авто» в м.Київ, не одруженого, віськовозобов`язаного, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.296 КК України,

установив:
Відповідно до обвинувального акту органом досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачується у тому, 09.04.2016 близько 19 год 30 хв до господарства ОСОБА_6 розташованого в с.Вишневе Лохвицького району Полтавської області прийшла її сестра ОСОБА_10 , яка попросила викликати працівників поліції, так як ОСОБА_4 влаштував з нею сварку та погрожував пістолетом. ОСОБА_6 зателефонувала до поліції та разом з сином ОСОБА_11 сестрою та іншими вийшла на вулицю де знаходились ОСОБА_12 і ОСОБА_13 де почали розмову з приводу виниклого конфлікту. Під час даної розмови виникла сварка в ході якої ОСОБА_4 ведучи себе нахабно, грубо та агресивно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи із прямим умислом направленим на нанесення тілесних ушкоджень, завдав удар правою ногою в область грудей ОСОБА_6 від чого остання похилилась назад, де її підхопив син ОСОБА_11 . В результаті нанесення удару потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді синця по передній поверхні грудної клітки, в проекції списоподібного відростку грудини, з переходом на нижнє-внутрішній квадрант лівої молочної залози, які згідно висновку експерта №56 від 12.04.2016 відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Своїми умисними діями, що виразилися в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.125 КК України.

Крім того, 03.07.2016 близько 08 год 30 хв в АДРЕСА_2 , в приміщенні магазину «Продукти» ФОП ОСОБА_8 , ОСОБА_4 вимагаючи від ОСОБА_8 видати заробітну плату його дружині ОСОБА_14 , яка власником магазину того дня була відсторонена від роботи, так як перебувала в стані алкогольного сп`яніння, вчинив з ним сварку. Після чого вийшов з магазину на вулицю Шевченка, тобто перебуваючи в громадському місці, де на той час знаходився натовп людей, які прийшли до магазину, ставши поруч із автомобілем належного ОСОБА_7 марки Fiat Doblo реєстраційний номер НОМЕР_1 , ведучи себе нахабно, нехтуючи загальноприйнятими правилами поведінки та моральності, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільство, що супроводжувалося особливою зухвалістю, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з хуліганських мотивів, безпричинно, правою рукою стиснутою в кулак наніс один удар в обличчя ОСОБА_8 та в район носа. Від отриманого удару ОСОБА_8 , не втримався на ногах та впав на землю, при цьому ударившись потиличною частиною голови об виступаючі деталі автомобільного причепа. Таким чином ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді підшкірного крововиливу в ділянці нижнього повіка правого ока підшкірного крововиливу в ділянці нижнього повіка лівого ока, підшкірного крововиливу в ділянці спинки носа, перелом кісток носу, субарахноїдальний крововилив, які згідно висновку експерта №150 від 30.09.2016 у своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Далі ОСОБА_4 незважаючи на присутність інших громадян, з мотивів явної неповаги до суспільства, яка виразилась в грубому порушені громадського порядку та супроводжувалась особливою зухвалістю, ведучи себе нахабно, грубо та агресивно. усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, з хуліганських мотивів, взявши з причепа автомобіля марки Fiat Doblo реєстраційний номер НОМЕР_1 совкову лопату почав наносити удари по вітровому склі вказаного автомобіля. При цьому, коли ОСОБА_15 мав намір зупинити незаконні дії ОСОБА_4 , останній тримаючи в руках лопату завдав нею удар в напрямку ОСОБА_15 , який вчасно зорієнтувався та блокуючи удар ОСОБА_4 виставив перед собою ліву руку закриваючи нею голову. В результаті чого ОСОБА_4 металевою частиною лопати наніс удар по лівій руці ОСОБА_15 та спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді садна по внутрішній поверхні проекції лівого променево-запясткового суглоба, яке згідно висновку експерта №84 від 14.07.2016 відноситься до легкого тілесного ушкодження. Таким чином подавши супротив ОСОБА_4 продовжив розбивати стекла на автомобілі належного ОСОБА_7 в результаті чого розбив вітрове скло, скло правої бокової двері, ліве скло, скло ліве заднє, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальну шкоду, яка у відповідності до висновку експерта №141 від 17.09.2016 становить 38 720 грн. Після чого ОСОБА_4 не чекаючи приїзду працівників поліції покинув місце пригоди.

Своїми умисними діями, що виразились в хуліганстві, тобто у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.296 КК України.

До закінчення судового розгляду даного кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заявили клопотання про закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 ч.1 ст.296 КК України та звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Також ОСОБА_4 вказав, що своєї вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень він не визнає, однак на звільненні його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності наполягає.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 клопотання про закриття кримінального провадження відносно нього підтримав та просив його задовольнити. Крім того, захисник зазначив, що обвинувачений від суду не ухилявся, строки давності притягнення до кримінальної відповідальності минули, тому відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 КК України кримінальне провадження повинно бути закрито зі звільненням останнього від кримінальної відповідальності за закінченням строків давності.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого про закриття кримінального провадження в зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності.
Представник потерпілих ОСОБА_9 та потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечували стосовно закриття кримінального провадження в зв`язку із закінченням строків давності притягнення обвинуваченого ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності.
Потерпілий ОСОБА_15 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотань чи заяв про відкладення судового засідання від ОСОБА_15 на адресу Чорнухинського районного суду Полтавської області не надходило.
Через канцелярію Чорнухинського районного суду Полтавської області від потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 та ОСОБА_6 надійшли заперечення на клопотання обвинуваченого про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, відповідно до яких потерпілі не погоджуються із заявленим клопотанням обвинуваченого ОСОБА_4 щодо звільнення останнього від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, мотивуючи тим, що ОСОБА_4 та його захисник з початку судового розгляду кримінального провадження, умисно затягували розгляд справи. Протягом всього часу, а саме з початку досудового слідства з 10.04.2016 року, протягом судового розгляду, обвинувачений не вчинив будь-яких дій спрямованих на примирення з потерпілими, та відшкодування витрат на лікування. Зазначили, що строки притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 закінчилися в період судового розгляду в суді першої інстанції внаслідок умисного затягування розгляду кримінального провадження захисником і обвинуваченим.
Заслухавши обвинуваченого, який підтримав клопотання та просив його задовольнити, думку прокурора, захисника, потерпілих та їх представника суд доходить до такого.
Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
У відповідності до вимог п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність (ч.3 ст.288 КПК).
Таким чином, за змістом статей 284 - 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.
Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.
Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.
Виходячи з цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком обвинуваченого, а отже невизнання вказаною особою своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації нею свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.
Таким чином, невизнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення йому судом суті обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч. 1 ст. 296 КК України. Суть обвинувачення ОСОБА_4 роз`яснено та є зрозумілою.
Судом також роз`яснено обвинуваченому підстави звільнення від кримінальної відповідальності та його право заперечувати проти закриття кримінального провадження.
З`ясовано, що своєї вини ОСОБА_4 не визнає, проте наполягає на звільненні його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
За нормами ст.12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.125 та ч 1 ст 296 КК України, які інкриміновані ОСОБА_4 , відносяться до категорії кримінальних проступків (станом на момент вчинення злочину до злочинів невеликої тяжкості). Дані кримінальні правопорушення вчинено 09.04.2016 та 03.07.2016.
Таким чином, на момент розгляду судом кримінального провадження щодо ОСОБА_4 минуло понад три роки, тобто передбачений законом строк давності притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення цих кримінальних правопорушень сплинув.
Прокурором не надано та у матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б свідчили про ухилення ОСОБА_4 від слідства та суду після вчинення ним зазначених кримінальних правопорушень або про скоєння ним нових кримінальних правопорушень.
Також, обвинувачений особисто надав свою згоду на закриття кримінального провадження щодо нього у зв`язку із закінченням строків давності шляхом подання до суду відповідної заяви та її підтримання в судовому засіданні.
Крім того, суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст.49 КК України і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.
Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.
Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.
У відповідності до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
З приводу поданого потерпілою ОСОБА_6 клопотання про зміну кваліфікації кримінального правопорушення за ч.1 ст.125 КК України на ч.4 ст.296 КК України суд вказує на таке.
Через канцелярію Чорнухинського районного суду Полтавської області 16 грудня 2020 року потерпіла ОСОБА_6 подала клопотання про зміну кваліфікації кримінального правопорушення за ч.1 ст.125 КК України на ч.4 ст.296 КК України.
Необхідно зазначити, що клопотання потерпілої ОСОБА_6 про зміну кваліфікації надійшло до Чорнухинського районного суду Полтавської області 16.12.2020 року, тобто після того, як потерпілій ОСОБА_6 стало відомо, що обвинувачений ОСОБА_4 подав до суду клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, яке згідно ч 4 ст 286 КПК України підлягає невідкладному розгляду.
Тому, суд вважає, що клопотання потерпілої ОСОБА_6 не підлягає розгляду в судовому засіданні.
Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст.49 КК України, не зупинявся і не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак його слід задовольнити, звільнивши обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження за ч.1 ст.125, ч.1 ст.296 КК України.
Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.
Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприпустимим.
Долю речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати за проведення експертизи за висновком № 141 від 17.09.2016 у розмірі 879, 60 грн., слід віднести на рахунок держави, оскільки згідно з положеннями ч.2 ст. 124 КПК України вказані витрати підлягають стягненню з обвинуваченого лише у разі ухвалення обвинувального вироку, а у даному кримінальному провадженні суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 12, 44, 49, 96-1, 96-2, ч.1 ст.125, ч1 ст.296 КК України, ст.ст.124, 284-288, 372 КПК України, суд,

ухвалив:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження зі звільненням від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності відносно нього за ч.1 ст.125, ч.1 ст.296 КК України задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.296 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України.
Кримінальне провадження за №0000274 від 10.04.2016 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.125 ч.1 ст.296 КК України закрити, на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.
Після набрання ухвалою суду законної сили речові докази: автомобіль марки FIAT DOBLO, 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який переданий під розписку потерпілій ОСОБА_7 залишити у власності ОСОБА_7 .
Звільнити ОСОБА_4 від оплати судових витрат в зв`язку з проведенням експертизи у розмірі 879 (вісімсот сімдесят дев`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок, компенсувавши їх за рахунок Державного бюджету України.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Чорнухинський районний суд Полтавської області протягом 7 днів з моменту її проголошення, особами, які не були присутніми під час проголошення ухвали протягом 7 днів з моменту її отримання.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на подання апеляційної скарги, в разі подання апеляційної скарги після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.
Повний текст ухвали проголошено 30 грудня 2020 року о 08 год 30 хв.

Суддя ОСОБА_1