Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
про скасування арешту майна

Слідчий суддя Новоархангельського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Новоархангельського відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000600, внесеного до ЄРДР 13.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.246 КК України

в с т а н о в и л а :

25.01.2021 року до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області надійшло клопотання про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження, що внесене в ЄРДР за № 0000600 від 13.11.2019 року.

ОСОБА_5 , звернулася до суду з клопотанням, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 15.11.2019 року по кримінальному провадженню, яке внесене до ЄРДР за № 0000600 від 13.11.2019 року, на автомобіль марки ЗИЛ - 4401, зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_6 та який належить на праві власності їй - ОСОБА_7 .

Згідно ухвали слідчого судді їй заборонено розпоряджатисявказаним майном будь-яким чином, з метою забезпечення збереження транспортного засобу як речового доказу. Також зазначила, що з 01.10.2011 року по 14.06.2016 року вона перебувала у шлюбі з громадянином ОСОБА_8 , даний шлюб було розірвано рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14.06.2016 року. В період шлюбу в 2013 році нею було придбано автомобіль ЗИЛ - 4401, зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 . Після розірвання шлюбу в результаті добровільного розподілу майна, вказаний автомобіль залишився їй, але залишався у колишнього чоловіка на зберіганні, так як за місцем її проживання, не було місця для його зберігання. 30.03.2018 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 та змінила прізвище на ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

З моменту винесення ухвали слідчого судді про накладення арешту на автомобіль і до теперішнього часу, вона як власник вказаного майна не має змоги ним розпоряджатися. По вказаному кримінальному провадженні вона, як власник вказаного майна, не має ніякого відношення до даної справи не являється підозрюваною, не допитувалася в якості свідка і з моменту накладення арешту на вказане майно і до теперішнього часу дане кримінальне провадження не завершено, до суду не направлено та вирок по ньому не винесено, в зв`язку з чим слідчим не дотримано розумних строків розслідування. Вказані нею дії, а можливо і бездіяльність слідчого, порушують її права, як власника майна.

Прокурор в судовому засіданні зазначила, що клопотання є необгрунтованим, вважає, що є достатньо підстав для арешту майна, воно є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, наразі досудове розслідування ще не закінчилося, арештований автомобіль має доказове значення в кримінальному провадженні, оскільки був знаряддям злочину, за вказаних обставин просила клопотання не задовольняти.

Представник власника майна в судовому засіданні пояснив, що його довірителька є власником майна, а саме арештованого автомобіля, про арешт майна їй нічого не було відомо, ухвала суду про накладення арешту на належне їй майно порушують її права, як власника майна. Тому просив клопотання задовольнити із вказаних у ньому підстав.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали, додані до клопотання та вирішуючи питання про обґрунтованість накладення арешту майна та його скасування дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. При цьому, у випадку, передбаченому п. 1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).
Речовими доказами у розумінні ч. 1 ст. 98 КПК є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій. Згідно ч. 2 ст. 100 КПК України речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в поряду, визначеному Кабінетом Міністрів України. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Арешт майна допускається з метою забезпечення в тому числі і з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Згідно ч.6 ст.170 КПК Україниу випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. Ч.8 ст. 170 КПК України передбачено, що вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
В судовому засіданні встановлено, що у провадженні СУ УСБУ в Кіровоградській області перебувало кримінальне провадження, яке внесене до ЄРДР за № 0000600 від 13.11.2019 року, за ч.2 ст. 246 КК України
Під час розгляду клопотання встановлено, що в провадження СВ Новоархангельського ВП Голованівського ВП ГУНП України в Кіровоградській області постановою прокурора Кіровоградської області від 07.12.2020 року передано кримінальне провадження № 0000600 від 13.11.2019 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 246КК України.
Ухвалою слідчого судді Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 15.11.2019 року було накладено арешт на автомобіль марки ЗИЛ - 4401, зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 з метою збереження речових доказів, оскільки рештований автомобіль використовувався як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України, в ухвалі зазначено про те, що слідчим результати зафіксовані в протоколі огляду місця події та інші дані, на підставі яких доводиться обґрунтована підозра щодо вчинення самої події.
Аналіз положень ст. 174 КПК України свідчить, що тягар доведення необхідності та обґрунтованості скасування арешту покладається на особу, яка звертається з даним клопотанням. При цьому, слідчим суддею відзначається, що арешт на майно накладений відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки слідчий суддя прийшов до переконання, що вказаний в клопотанні про скасування арешту автомобіль марки ЗИЛ - 4401, зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 відповідає критеріям п. 1 ч. 2. ст. 167 КПК України та відносно даного майна існують ризики, передбачені абз. 2 ч.1 ст. 170 КПК України.
На стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні була виправдана потреба в тимчасовому втручанні в права та інтереси власника майна, шляхом накладення арешту. Негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, не встановлено. Арешт суттєво не позначиться на інтересах власника, є розумним та співмірним із завданням кримінального провадження і вищенаведені конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає над приватними інтересами особи, яка є власником зазначеного майна.
Крім того враховуючи, що досудове розслідування здійснюється слідчим та прокурором, які є самостійними у своїй процесуальній діяльності та самостійно визначають обсяг слідчих дій, під час розгляду клопотання доказів того, що скасування арешту не зашкодить досудовому розслідуванню не надано, а тому на думку слідчого судді відсутні передбачені законом підстави для скасування арешту.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшла висновку про те, що в задоволенні клопотання про скасування арешту майна необхідно відмовити.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.174, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и л а :

В задоволенні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна у рамках кримінального провадження № 0000600 від 13.11.2019 року - відмовити.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 01 лютого 2021 року

Слідчий суддя