Ухвала
іменем України
28 вересня 2020 року
м. Київ
справа № 379/1292/19
провадження № 51-4603ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши спільну касаційну скаргу ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 25 серпня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,
встановив:
Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 28 липня 2020 року під час судового розгляду матеріали кримінального провадження №0000129 по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 289 КК України на підставі ч.3 ст.333 КПК України повернуто прокурору Таращанського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області для проведення слідчих (розшукових) дій, а саме для проведення слідчих (розшукових) дій по встановленню анкетних даних обвинуваченого ОСОБА_4 щодо його місця проживання і роботи та отримання стосовно останнього відповідних характеристик, а також повторного виконання слідчих дій, передбачених ст. ст. 290, 291 Кримінального процесуального кодексу України ( даліКПК ).
Не погоджуючись із рішенням суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_5 подали апеляційні скарги.
Київський апеляційний суд ухвалою від 25 серпня 2020 року відмовив у відкритті провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , на ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 28 липня 2020 року.
У касаційній скарзі порушується питання про перевірку вказаного судового рішення в касаційному порядку.
Перевіривши доводи наведені в касаційній скарзі, долучені до неї копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Пункт 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства «забезпечення права на апеляційний перегляд справи». Це означає, що Конституція України забезпечує можливість апеляційного перегляду саме справи, що реалізується шляхом оскарження судових рішень, якими завершено розгляд справи (кримінального провадження) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).
Згідно із положеннями ч. 1 ст. 392 КПК, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 392 КПК, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.
Як убачається з долучених до касаційної скарги копій судових рішень, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 подали апеляційні скарги на ухвалу місцевого суду, постановлену під час судового провадження до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою ст.392 КПК, яка відповідно до вимог ч.2 цієї статті, окремому оскарженню не підлягає.
Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК суддя доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Отже, суддя апеляційного суду, встановивши, що апеляційну скаргу захисника було подано на судове рішення, яке відповідно до вимог КПК не підлягає апеляційному оскарженню, згідно з положеннями ч. 4 ст. 399 КПК, правомірно відмовив у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою.
Доводи у касаційній скарзі про те, що, відмовивши у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд залишив поза увагою положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, загальні засади кримінального провадження та положення Конституції України, якими забезпечується право на апеляційне оскарження безпідставні.
За змістом кримінального процесуального закону, загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні.
Відмова апеляційного суду у відкритті апеляційного провадження у зв`язку із оскарженням такого судового рішення, окреме оскарження якого на цій стадії законом не передбачене, не є свідченням порушення конституційних прав на апеляційний перегляд справи, як про це йдеться в касаційній скарзі.
За таких обставин, наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя і порушенням конституційних прав, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.
З урахуванням наведеного, ухвала судді апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження постановлена відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а тому Суд не вбачає підстав для задоволення скарги та вважає, що у відкритті провадження за даною касаційною скаргою необхідно відмовити, на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.
На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд,
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за спільною касаційною скаргою ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 25 серпня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3