У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 грудня 2020 року про застосування запобіжного заходу відносно
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпро Дніпропетровської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 мешкає в АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000056.

Учасники судового провадження:

прокурори ОСОБА_7 , ОСОБА_5 ,
підозрюваний ОСОБА_6 ,
захисник ОСОБА_8 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді у задоволенні клопотання слідчого відмовлено. Відносно підозрюваного ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк до 16.02.2021 р., із забороною залишати місце мешкання за адресою АДРЕСА_2 , з 20.00 год. до 07.00 год. наступного дня, з покладенням обов`язків прибувати за викликами слідчого, прокурора та суду, не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, носити електронний засіб контролю.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням розміру застави не менше за 2 203 розмірів прожиткових мінімумів, що становить 5 000 803 грн.
У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_6 певні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Узагальнені доводи апелянта.

Прокурор зазначає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з наступних підстав.
На думку прокурора, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та на забезпечуватимуть належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 .
Застава не буде для підозрюваного фінансовим тягарем, оскільки установлено, що від злочинної діяльності останній накопичив значні фінансові ресурси та цінності. При цьому, підозрюваним безпосередньо отримана неправомірна вигода, у сумі 10 000 доларів США.
Застосування особистого зобов`язання та особистої поруки є недоцільним, оскільки підозрюваний зарекомендував себе, як особа, здатна до вчинення протиправних дій та переховування від органу досудового розслідування та суду.
Домашній арешт не гарантуватиме належної поведінки та перебування у визначеному судом місці, оскільки за місцем реєстрації не мешкав, тісні зв`язки із родичами не підтримував. Дружина ОСОБА_9 повідомила, що місцезнаходження ОСОБА_6 їй не відоме, стосунки з ним не підтримує.
Хоча ОСОБА_6 18.12.2020 р. і самостійно прибув до ГУНП в Миколаївській області, проте його доводи, що йому ніби то, не було відомо про перебування його у розшуку, спростовуються тим, що він зник з місця роботи в момент затримання ОСОБА_10 , і в подальшому по теперішній час не з`являвся на роботі, уклав угоду із захисником, у підозрюваного був вилучений та накладений арешт на транспортний засіб.
Крім цього, під час досудового розслідування, надходили неодноразові скарги захисника про скасування арешту транспортного засобу, закриття кримінального провадження, дружина та син підозрюваного були обізнані про розшук ОСОБА_6 , оскільки допитувались з цього приводу.
Крім цього, перебуваючи на свободі, ОСОБА_6 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, понад 4 років перебував у розшуку.
Застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, надасть можливість ОСОБА_6 незаконно впливати на свідків, зокрема на ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , шляхом схилення їх до дачі завідомо неправдивих показань, чим буде перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Підозрюваний зможе перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином в силу займаної ним посади має міцні зв`язки із керівниками державних та правоохоронних органів Миколаївської області, на даний час не проведені всі необхідні слідчі дії.
Крім цього, по кримінальному провадженню проводяться слідчі дії, спрямовані на виявлення і документування інших кримінальних правопорушень можливо вчинених ОСОБА_6 , а також встановлення кола осіб, причетних до їх скоєння.
Вказані обставини, на думку прокурора, є підставами для обрання, відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_8 зазначає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та мотивованою, постановленої на підставі повного та всебічного дослідження обставин справи з дотриманням вимог матеріального та кримінального процесуального законодавства України. Просить ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

В провадженні СУ ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000056 від 20.07.2016 р. за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, а саме в тому, що він будучи службовою особою органу місцевого самоврядування, обіймаючи посаду радника голови Миколаївської обласної ради відділу з питань забезпечення діяльності керівництва обласної ради, за попередньою змовою групою осіб з першим заступником голови Миколаївської обласної державної адміністрації ОСОБА_10 у період з 20 по 23.05.2016 р. вимагав від директора ТОВ «ЄЛК-БУД» ОСОБА_11 неправомірну вигоду у сумі 90 000 доларів США, що станом на 23.05.2016 р. за офіційним курсом НБУ становило 2 268 135,54 грн., та більше ніж у 500 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто в особливо великому розмірі. 30.05.2016 р. близько 18.30 год. в приміщенні кафе «Turcoffe», за адресою АДРЕСА_3 одержав від ОСОБА_11 частину суми неправомірної вигоди в розмірі 10 000 доларів США, що становить 251 360,25 грн., а 03.05.2016 р. близько 17.30 год. із ОСОБА_10 одержав через помічника першого заступника голови Миколаївської обласної ради ОСОБА_13 в службовому автомобілі першого заступника голови Миколаївської обласної державної адміністрації марки «Honda CR-V», під час руху автомобіля по вул. Адміральській в м. Миколаєві решту неправомірної вигоди в сумі 80 000 доларів США, що становить 2 004 096,56 грн.
05.06.2016 р. складено повідомлення про підозру у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, і того ж дня, у зв`язку з не встановленням місцезнаходження останнього, повідомлення направлено у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законодавством для вручення повідомлень.
06.06.2016 р. внаслідок не встановлення місцезнаходження ОСОБА_6 , його оголошено у розшук.
15.06.2016 р. ГУНП в Миколаївській області заведено оперативно розшукову справу категорії «Розшук».
20.07.2016 р. матеріали досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_6 , виділені з кримінального провадження № 0000128 в окреме кримінальне провадження № 0000056.
02.07.2016 р. слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (заочно).
18.12.2020 р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, після чого о 16.36 год. останній був затриманий.
Слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, із визначенням застави не менше 2 203 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, мотивуючи яке вказав, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, підозра є обґрунтованою підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження, може переховуватись від слідства та впливати в незаконний спосіб на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Врахувавши, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, проте матеріали провадження не свідчать про обізнаність ОСОБА_6 про пред`явлену йому підозру, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим не в повній мірі доведені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а наявний лише ризик переховування від слідства та суду. З метою повного уникнення встановленого ризику, слідчий суддя, обрав ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби.

Заслухавши доповідь судді, прокурора на підтримку апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника, які вважали ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали, надані судом та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вирішуючи питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд також враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Пунктом 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
В контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.
Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України від 08.07.2003 р., у справі № 1-23/2003, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований лише з мотиву тяжкості злочину, оскільки це суперечить Конституції України, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду (ст. ст. 29, 62 Конституції України).

При вирішенні питання про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу, наведених вимог закону та норм міжнародного права слідчий суддя дотримався та оцінив у сукупності всі обставини, які, відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.

Так, наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, зокрема, дані: заяви ОСОБА_11 від 05.04.2016 р., протоколи допиту свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , обшуку, в ході яких вилучено предмет неправомірної вигоди та інші матеріали, свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, зазначеного у повідомленні про підозру.

Слідчий суддя в повній мірі врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_6 , який раніше не судимий, за час трудової діяльності займав посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, має бездоганну репутацію, неодноразово нагороджувався грамотами, є майстром спорту та кандидатом наук, з 2016 року та по цей час мешкає в м. Дніпро, має дружину та двох дітей, здійснює піклування за батьками похилого віку, які мають хронічні захворювання, врахував дані про обставини відсутності підозрюваного протягом часу розшуку, а саме те, що ОСОБА_6 систематично здійснював подорожі, про що маються квитки, не перетинав державний кордон, хоча мав таку можливість, у 2016-2017 роках проходив лікування в комунальній лікарні м. Дніпро, про що свідчать виписки з медичних карток хворого, відкривав та користувався банківськими рахунками, у листопаді-грудні 2020 року проходив лікування від COVID-19 , з квітня 2018 року офіційно працює керуючим бази відпочинку «Сонячна» в м. Дніпро та сплачує податки, а тому дійшов висновку про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби, оскільки саме такий запобіжний захід, буде достатнім для запобігання встановленому слідчим суддею ризику переховування від органу слідства та суду, а також запобіжить іншим ризикам зазначеним у клопотанні слідчого.
З такими висновками слідчого судді погоджується і апеляційний суд, оскільки обраний запобіжний захід, на даному етапі досудового розслідування, забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 та забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків, до тих пір, поки не виникнуть обставини, які б надали підстави прокурору або слідчому за погодженням із прокурором звернутись з клопотанням до слідчого судді або суду про зміну обраного ОСОБА_6 запобіжного заходу, відповідно до вимог ст. 200 КПК України.

Апеляційний суд вважає, що лише наявність обґрунтованої підозри не може бути підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки цей запобіжний захід є винятковим.

В апеляційній скарзі, прокурор мотивуючи наявність ризиків незаконного впливу підозрюваним на потерпілого та свідків або перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, посилається на те, що підозрюваний може схиляти потерпілого або свідків до надання завідомо неправдивих показань, має міцні зв`язки у керівництві обласної ради та з керівниками державних та правоохоронних органів. Проте, наведені обставини, не можуть бути єдиними підставами вважати про наявність перелічених прокурором ризиків, при цьому, конкретних доказів на підтвердження таких ризиків у кримінальному провадженні, яке триває понад 4 роки, і, протягом якого підозрюваний перебував на свободі, прокурором не надано.
Підстави і мотиви прийнятого слідчим суддею рішення стосовно клопотання слідчого наведені в ухвалі суду, з якими апеляційний суд погоджується.
Наведені в апеляційній скарзі ризики, передбачені п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на думку прокурора дають підстави для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не знайшли свого підтвердження в суді першої інстанції та не встановлено їх наявності і під час апеляційного перегляду.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 грудня 2020 року відносно підозрюваного ОСОБА_6 залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора відділу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді
____________________ _____________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3