Номер провадження: 11-кп/813/813/21
Номер справи місцевого суду: 523/3668/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу прокурора на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 28.08.2020 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджений за ст. 286 ч. 1 КК Україниу кримінальному провадженні за №0003084 від 15.08.2019 року, -

встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Як вбачається з вироку, 14.08.2019 року, приблизно о 14:00 годині, ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем «Honda Civic» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись у світлий час доби по асфальтованому, сухому дорожньому покриттю проїзної частини, здійснював маневр повороту ліворуч з вул. Чорноморського козацтва на вул. Отамана Головатого, на перехресті з Миколаївською дорогою в Суворовському районі міста Одеси. Водій ОСОБА_8 , діючи самовпевнено, будучи вкрай неуважним, не слідкував за дорожньою обстановкою та її зміною, повертаючи ліворуч на вищезазначеному перехресті та під`їзді до пішохідного переходу, не надавши дороги пішоходу, допустив наїзд передньою лівою частиною керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_7 , яка в цей час перетинала проїжджу частину вул. Отамана Головатого по регульованому пішохідному переходу справа на ліво відносно напрямку руху автомобіля «Honda Civic» р.н. НОМЕР_1 .

В результаті неуважних дій водія ОСОБА_8 , пішоходу ОСОБА_7 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритий перелом лівої променевої кістки в типовому місці зі зміщенням кісткових уламків, закритий перелом щилоподібного виростку лівої ліктьової кістки, синець лівої верхньої кінцівки які згідно з п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року № 6, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Належним виконанням вимог пунктів 16.2, 18.2 ПДР України водій автомобіля «Honda Civic» р.н. НОМЕР_1 гарантовано мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода, саме його фактичні дії перебувають в причинному зв`язку з настанням події.
Оскаржуваним вироком ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за ст. 286 ч. 1 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік без позбавленням права керувати транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України обвинувачений звільнений від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2, ч.1, п. 2 ч.2 ст.76 КК України.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 20000 гривень.
Вироком суду вирішено питання про долю речових доказів та процесуальні витрати в рамках даного кримінального провадження.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційній скарзі в.о. заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 просить оскаржений вирок змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік без позбавлення права керувати транспортними засобами. В іншій частині просив вирок суду залишити без змін.
Вимоги апеляційної скарги прокурор обгрунтовує тим, що суд призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, яке санкцією ч. 1 ст. 286 КК України на час ухвалення вироку передбачено не було.
Позиції учасників судового розгляду.
Обвинувачений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_10 будучи належним чином повідомленими про дату та час апеляційного розгляду, в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про причини своєї неявки не повідомили, а тому, за згодою учасників провадження, апеляційний суд вважає за можливе провести судове засідання без їх участі.
Прокурор ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача; учасників судового розгляду; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Розгляд справи судом першої інстанції проведено відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, будь-яких процесуальних порушень застосування судом вказаних вимог закону апеляційним судом не встановлено (т. 1 а.п. 68-70).
Доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину та правильність його кваліфікації не оспорюється, а тому в апеляційного суду відсутні підстави досліджувати докази в справі, які досліджені судом першої інстанції в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.
Натомість доводи апеляційної скарги прокурора про те, що районним судом призначено покарання, яке не передбачено санкцією ч.1 ст. 286 КК України, чим неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність заслуговують на увагу з огляду на таке.
Відповідно до практики призначення кримінальних покарань, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винуватим у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до ч.4 ст.374 КПК України та роз`яснень, що містяться в п.29 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» в резолютивній частині обвинувального вироку покарання має бути визначене таким чином, щоб під час його виконання не виникало ніяких сумнівів щодо виду і розміру покарання, призначеного судом.

Відповідно до санкції ч. 1 ст. 286 КК України (в редакції яка діяла на час вчинення злочину), за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачено покарання у виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

За таких обставин, санкція ч.1 ст.286 КК України, за якою обвинувачується ОСОБА_8 не передбачає покарання у виді позбавлення волі, яке було призначено оскарженим вироком суду першої інстанції.
Встановлені апеляційним судом обставини дають підстави для призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, передбаченого зазначеною статтею закону про кримінальну відповідальність у виді обмеження волі, в мінімальних межах санкції зазначеної норми кримінального закону.
Що стосується доводів потерпілої ОСОБА_7 про застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, то вони не заслуговують на увагу, з огляду на те, що під час судового розгляду в суді першої інстанції потерпілою не висувалась зазначена вимога, крім того, вирок суду потерпілою не оскаржувався в апеляційному порядку.

З огляду на зазначені обставини, а також позицію прокурора, який в апеляційній скарзі та в ході апеляційного розгляду не просив застосовувати до обвинуваченого додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, апеляційний суд погоджується з цими доводами апеляційної скарги прокурора, а тому не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого додаткового покарання.
За таких обставин, враховуючи положення ст.ст. 404, 407, 409 КПК України, апеляційний суд вважає за можливе апеляційну скаргу прокурора задовольнити та змінити вирок щодо ОСОБА_8 в частині призначення покарання, призначивши обвинуваченому покарання за ч.1 ст.286 КК України у виді обмеження волі в мінімальній межі, передбаченій санкцією вказаної статті без позбавлення права керування транспортними засобами. Таке покарання буде відповідати положенням ст.ст. 50, 65 КК України, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.
Порушень вимог КПК України, які б слугували підставами для скасування вироку, апеляційним судом не встановлено.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-
постановив:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити, вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 28.08.2020 року, відносно ОСОБА_8 за ч.1 ст.286 КК України змінити в частині призначеного покарання.
Призначити ОСОБА_8 , за ч.1 ст.286 КК України покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік без позбавленням права керування транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік.
У відповідності до положень п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4