УХВАЛА

іменем України

10 серпня 2020 року

м. Київ
справа № 208/5463/18
провадження № 51-3638ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу представника заявника ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 23 червня 2020 року.
Встановлені обставини
Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 2 березня 2020 року задоволено заяву директора

ТОВ «Ніка - 97» ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали слідчого судді цього суду від 12 грудня 2017 року, якою було накладено арешт на майно ПП «Світлана - 2000», скасовано згадане судове рішення в нескасованій ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 серпня 2018 року частині та відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області

від 12 грудня 2017 року про арешт майна в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002455

від 21 листопада 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК.
Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 23 червня 2020 року частково задовольнив апеляційні скарги ОСОБА_6 та директора ПП «Світлана - 2000» ОСОБА_7 скасував згадану ухвалу слідчого судді Заводського районного суду

м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 2 березня 2020 року,

а матеріали провадження за заявою директора ТОВ «Ніка - 97» ОСОБА_5

про перегляд ухвали слідчого судді цього суду від 12 грудня 2017 року

про арешт майна ПП «Світлана - 2000» за нововиявленими обставинами направлено до суду першої інстанції для прийняття процесуального рішення в порядку, передбаченому КПК.
Суть питання
У касаційній скарзі ОСОБА_4 посилається на незаконність ухвали апеляційного суду через істотні порушення кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим просить скасувати це рішення і залишити без змін ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 2 березня

2020 року.
Мотиви Верховного Суду
У рішенні Європейського суду з прав людини від 8 січня 2008 року щодо прийнятності заяви № 32671/02 у справі «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо стосовно умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження

не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, якої намагаються досягнути.
За таких обставин наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищої інстанції в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже, не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.
Згідно з ч. 2 ст. 19, п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.
Зазначені норми гарантують право на касаційне оскарження судового рішення тільки у випадках, прямо визначених законом.
Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду є судом права і перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права на підставі касаційних скарг, поданих у порядку та у строки, які встановлено Кримінальним процесуальним кодексом України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», на судові рішення, що підлягають оскарженню в касаційному порядку.
Відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку

не підлягають.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, представник заявника ОСОБА_4 звернулася до касаційного суду з касаційною скаргою на ухвалу суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, тобто на судове рішення, яке відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК не підлягає оскарженню в касаційному порядку, тому Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 4

ст. 424 КПК та відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 428 цього Кодексу відмовити скаржникові у відкритті касаційного провадження.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

представника заявника ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 23 червня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3