Номер провадження: 11-сс/813/1895/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 , та її представників: ОСОБА_9 і ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвокатів ОСОБА_11 і ОСОБА_12 в інтересах підозрюваного ОСОБА_13 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 05.11.2020 року про відмову в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_13 на повідомлення про підозру від 17.12.2019 року у кримінальному провадженні №0000402, внесеному до ЄРДР 18.05.2018 року, за ознаками злочинів передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст. 358, ч.4 ст.358 КК України, -

встановив:
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 05.11.2020 року було відмовлено в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_13 на повідомлення про підозру від 17.12.2019 року у кримінальному провадженні №0000402, внесеному до ЄРДР 18.05.2018 року, за ознаками злочинів передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст. 358, ч.4 ст.358 КК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що при здійсненні повідомлення про підозру органом досудового розслідування дотримано вимог ст.276-278 КПК України, а перевірка обґрунтованості повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри, з врахуванням положень ст. 17 КПК України, не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування, не є предметом розгляду слідчим суддею, а може бути перевірена судом безпосередньо в ході розгляду кримінального провадження. Доводи щодо неналежного вручення повідомлення про підозру не знайшли свого підтвердження, оскільки повідомлення було вручене батьку підозрюваного, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 278 КПК України.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, захисники підозрюваного ОСОБА_13 адвокати ОСОБА_11 та ОСОБА_12 подали апеляційну скаргу, в якій просять ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_13 та зобов`язати уповноважену особу внести до ЄРДР відомості щодо скасування повідомлення про підозру.

Апеляційну скаргу обґрунтовують тим, що слідчий суддя не надав належної оцінки доводам, викладеним у скарзі про порушення процедури вручення підозри ОСОБА_13 . Вказують, що слідчим не дотримано вимог ст.ст. 135, 278 КПК України, оскільки повідомлення про підозру від 17.12.2019 року було вручено батьку підозрюваного ОСОБА_13 ОСОБА_14 за місцем роботи останнього ТОВ «Сопромат», однак ОСОБА_13 у вказаному товаристві не працює. Крім того, ОСОБА_13 не проживає зі своїм батьком ОСОБА_14 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_13 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Також захисник вказує на те, що на час вручення повідомлення про підозру ОСОБА_13 був за межами території України, про що було достеменно відомо слідчому.

На вказану апеляційну скаргу представником потерпілої ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_9 були принесенні заперечення, відповідно до яких вона просить апеляційну скаргу захисників ОСОБА_13 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 05.11.2020 року без змін.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; пояснення прокурора, потерпілої та її представників, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили оскаржувану ухвалу залишити без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно зі ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Під час перегляду оскаржуваної ухвали апеляційним судом встановлено, що слідчим суддею при розгляді скарги підозрюваного не були дотримані в повній мірі вищевказані вимоги кримінального процесуального Закону.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Главою 26 КПК України передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадій досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Згідно ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Частиною 2 ст.135 КПК України, передбачено, що у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи. При цьому, п.7 ч.1 ст. 137 КПК України, у повістці про виклик повинно бути зазначено процесуальна дія (дії), для участі в якій викликається особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку про те, що слідчий суддя під час розгляду скарги захисника на повідомлення про підозру, безпідставно прийшов до висновку про дотримання вимог закону при вручення повідомлення про підозру, оскільки висновки слідчого судді є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, внаслідок чого слідчий суддя дійшов необґрунтованого висновку про необхідність залишення без задоволення скарги захисника про скасування підозри у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_13 .

Під час розгляду справи апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги про те, що матеріали кримінального провадження не містять доказів про належне вручення повідомлення про підозру ОСОБА_13 .

Згідно до матеріалів провадження за поданою захисником скаргою, СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000402, внесеному до ЄРДР 18.05.2018 року, за ознаками злочинів передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст. 358, ч.4 ст.358 КК України за фактом підробки офіційного документа, який видається чи посвідчується приватним нотаріусом і який надає права, з метою використання його підроблювачем, вчинене за попередньою змовою групою осіб, використання завідомо підробленого документа.

17.12.2019 року у вказаному кримінальному провадженні слідчим СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_15 складено повідомлення про підозру ОСОБА_13 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст. 358, ч.4 ст.358 КК України.

18.12.2019 року слідчим СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_15 зазначене повідомлення про підозру було вручене батьку підозрюваного ОСОБА_13 ОСОБА_14 за місцем роботи останнього у кабінеті № 1 ТОВ «Сопромат» за адресою: м. Київ, вул. Медова 3-Д. При цьому, як вбачається з матеріалів, доданих до скарги, ОСОБА_14 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.п. 18).

Відповідно до ксерокопії паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Святошинським РУ ГУМВС України в м. Києві на ім`я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та інших матеріалів провадження, останній має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , (а.п. 15-17).

Відповідно до рапорту старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_15 від 18.10.2019 року, долученого до матеріалів провадження (а.п. 19), ОСОБА_13 згідно відомостей з бази даних «Аркан», 19.10.2019 року на транспортному засобі виїхав за кордон України в напрямку Республіки Білорусь.

Постановою слідчого від 03.01.2020 року досудове розслідування вказаного кримінального провадження було зупинене, а ОСОБА_13 був оголошений в розшук.

Зважаючи на встановлені апеляційним судом обставини, які свідчать про те, що повідомлення про підозру ОСОБА_13 було вручено не йому, а його батьку ОСОБА_14 який хоча і є близьким родичем, однак проживає окремо від ОСОБА_13 в іншому місті.

Разом з тим, згідно діючого законодавства, лише у разі неможливості вручити особисто, повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений для виклику та приводу особи (глава 11 КПК України, ст.ст. 135, 136), тобто шляхом надіслання поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою (ч.1 ст.135 КПК); у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання, повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (ч. 2 ст. 135 КПК), чого слідчим зроблено не було.

Інших належних та допустимих доказів вручення ОСОБА_13 повідомлення про підозру, прокурором апеляційному суду не надано.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що слідчим на час складення повідомлення про підозру ОСОБА_13 від 17.12.2019 року у вчиненні ним злочинів, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст. 358, ч.4 ст.358 КК України, не було вжито всіх можливих та необхідних у даному випадку заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом та свідчить про обґрунтованість доводів апеляційної скарги захисника.

Слідчий суддя на зазначені обставини уваги не звернув та не надав оцінки доводам, викладеним в скарзі захисника та безпідставно послався на те, що скарга адвоката ОСОБА_11 фактично стосується питань доведеності винуватості, оцінки доказів та правильності кваліфікації дій підозрюваного, що вказує на помилковість прийняття слідчим суддею зазначеного рішення про відмову у задоволенні такої скарги.

Прокурор у судовому засіданні послалась на підтвердження факту належного повідомлення про підозру через батька ОСОБА_13 - ОСОБА_14 , який проживає окремо, та зазначила, що жодним іншим чином органом досудового розслідування повідомлення про підозру на вручалося. Одночасно прокурор стверджувала, що 17.12.2019 року слідчий намагався вручити ОСОБА_13 повідомлення про підозру за місцем його реєстрації, однак останній був відсутнім за вказаною адресою.

Зазначене свідчить про те, що слідчим не дотримано вимог закону щодо вручення повідомлення про підозру і в цьому випадку, оскільки відповідно до вимог ч. 2 ст. 135 КПК України слідчий вправі був вирішувати питання про вручення повідомлення про підозру житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи, однак цих вимог закону слідчий не виконав, і прокурор не змогла пояснити апеляційному суду причини цього.

Також прокурор не заперечувала того факту, що ОСОБА_13 не працює у ТОВ «Сопромат» та тієї обставини, що він не проживає разом з батьком однією сім`єю.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що висновки слідчого судді про те, що повідомлення про підозру ОСОБА_13 здійснено в порядку, передбаченому КПК України, спростовуються матеріалами провадження і є безпідставними.

Вказані обставини залишилися поза увагою слідчого судді.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що повідомлення про підозру відносно ОСОБА_13 у кримінальному провадженні № 0000402, внесеному до ЄРДР 18.05.2018 року, за ч.3 ст.27, ч.3 ст. 358, ч.4 ст.358 КК України підлягає скасуванню, оскільки органом досудового розслідування не був дотриманий порядок повідомлення про підозру.

Що стосується вимог апеляційної скарги щодо зобов`язання уповноваженої особи ГУНП в Одеській області або прокурора Одеської обласної прокуратури внести до ЄРДР відомості щодо скасування повідомлення про підозру ОСОБА_13 у кримінальному провадженні № 0000402, апеляційний суд вважає, що вони не підлягають задоволенню, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону, так як згідно Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, який затверджено Наказом Генерального прокурора України від 17.08.2012 року № 69, не передбачено виключення будь-яких відомостей з ЄРДР, а редагування (зміна) зафіксованих у Реєстрі відомостей проводиться шляхом внесення реєстратором оновлених даних до відповідного пункту картки.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості підозри, оскільки відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності, допустимості та їх достатності відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Крім того, вирішуючи питання про обґрунтованість підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пункт 2 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_13 .

Керуючись ст.ст. 278, 303, 304, 306, 370, 404, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_13 задовольнити, ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 05.11.2020 року про відмову у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_13 на повідомлення про підозру від 17.12.2019 року у кримінальному провадженні № 0000402 від 18.05.2018 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000402 від 18.05.2018 року, за ч.3 ст.27, ч.3 ст. 358, ч.4 ст.358 КК України, від 17.12.2019 року.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4