Комінтернівський районний суд м.Харкова
УХВАЛА
22 грудня 2020 року Комінтернівський районний суд м. Харкова
у складі: слідчого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
Під час проведення досудового розслідування встановлено, що 15.12.2020 до Слобідського ВП ГУ НП в Харківській області надійшла заява ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що 03.12.2020 в період часу з 15:00 по 17:00 невстановлена особа, шляхом вільного доступу за адресою : АДРЕСА_1 здійснила крадіжку її мобільного телефону, спричинивши ОСОБА_4 матеріальну шкоду.
Крім того, ОСОБА_4 пояснила, що 03.12.2020 в період часу з 15:00 год. по 17:00 год. вона разом зі своїм знайомим на ім`я ОСОБА_5 знаходилася в квартирі малознайомого на ім`я ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 . Увесь час вона разом з ОСОБА_5 знаходилася на кухні зазначеної квартири, а ОСОБА_6 періодично кудись виходив з кухні. Після того, як ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 вийшли з квартири ОСОБА_6 , ОСОБА_4 виявила відсутність свого мобільного телефону ZTE Blade L8 з задньою кришкою блакитного кольору (IMEI1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 SIN: НОМЕР_3 ), який на момент її приходу до квартири ОСОБА_6 знаходився у правій кишені її куртки.
15.12.2020 дізнавачем інспектором СД Слобідського ВП ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_7 , проведено огляд місця події на відкритій ділянці місцевості за адресою: АДРЕСА_2 , де встановлений чоловік, який представився ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та який добровільно у присутності двох понятих видав співробітникам поліції сенсорний мобільний телефон ZTE з задньою кришкою блакитного кольору IMEI1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 SIN: НОМЕР_3 . Після цього вказаний мобільний телефон поміщений у паперовий конверт білого кольору, на якому поставили підписи усі учасники слідчої дії.
В ході досудового розслідування було проведено огляд предмету, вилученого в ході огляду місця події, та враховуючи, що дане майно є предметом кримінального провадження визнане речовим доказом.
Прокурор вважає що вилучений мобільний телефон, який належить ОСОБА_4 має суттєве доказове значення у кримінальному провадженні та може бути використаний в якості доказу.
Прокурор та володілець майна в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином. При цьому прокурором та власником майна було надано заяви про розгляд клопотання без їх участі.
За таких обставин, в силу вимог ч.1 ст. 172 КПК України їх неприбуття не є перешкодою для розгляду клопотання та відповідно до положень ч.4 ст. 107 КПК України фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснюється.
Суд, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи, приходить до висновку, що клопотання є таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
В ході проведення огляду місця події від 15.12.2020, було виявлено та вилучено сенсорний мобільний телефон ZTE з задньою панеллю блакитного кольору IMEI1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 SIN: НОМЕР_3 . Після цього вказаний мобільний телефон поміщений у паперовий конверт білого кольору.
Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
З аналізу норм п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Разом із тим, статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Як зазначено у клопотанні, вилучене майно має вагоме значення для досягнення мети доказування у даному кримінальному провадженні, а саме, має силу речових доказів та зберегло на собі сліди злочину.
Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.
З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що речі, вказані у клопотанні відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому на думку суду, є достатньо підстав вважати, що вилучений мобільний телефон, вказаний прокурором у клопотанні, має доказове значення у кримінальному провадженні та на нього необхідно накласти арешт з метою забезпечення його збереження.
Керуючись вимогами ст. ст. 98, 170-175, п. 9 ч.1 ст. 309, ст. 395 КПК України,
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання прокурора Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучений 15.12.2020 року в ході огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, біля будинку № 92-А сенсорний мобільний телефон ZTE з задньою кришкою блакитного кольору IMEI1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 SIN: НОМЕР_3 , поміщений до паперового конверту білого кольору з підписами усіх учасників слідчої дії та мокрою печаткою № 62, який передати на зберігання до камери схову речових доказів Слобідського ВП ГУ НП в Харківській області.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали покладається на прокурора Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя- ОСОБА_1