Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

16 грудня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконфренції із ДУ «Луцький слідчий ізолятор» та Іваничівським районним судом Волинської області, матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Іваничівського районного суду Волинської області від 09 жовтня 2020 року у кримінальному провадженні №0000150 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1,2 ст.307 КК України,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції із ДУ «Луцький слідчий ізолятор»),

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції із Іваничівським районним судом Волинської області),

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби.

Згідно оскаржуваної ухвали, задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 днів, до 07.12.2020 року включно.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого вважає ухвалу суду незаконною та не обгрунтованою. Вказує, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості перевалює над принципом поваги до свободи, однак судом не наведено жодних фактів існування ризиків для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вважає, що судом не враховано вік, сімейне становище ОСОБА_4 , те що в нього на утриманні знаходяться неповнолітні діти. Також судом не враховано міцні соціальні зв`язки ОСОБА_4 : одружений, позитивно характеризується, має постійне місце проживання.

Суд першої інстанції, задовольняючи клопотання прокурора та продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченим зазначив в ухвалі, що судове провадження не завершено до спливу строку тримання під вартою та визначені ст.177 КПК України ризики, котрі були підставами для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на час розгляду кримінального провадження, не відпали.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника на підтримання апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Судом першої інстанції вірно враховано те, що ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, на шлях виправлення не став і продовжив свою злочинну діяльність. На даний час обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, які відносяться до категорії тяжких злочинів, санкція ч.1 ст.307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років, а санкція ч.2 ст.307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна. Також судом враховано, що ОСОБА_4 уродженець м.Маріуполя Донецької області, проживає у м.Нововолинську без реєстрації незначний проміжок часу, хоча і зареєстрований у АДРЕСА_1 , де немає міцних соціальних зв`язків. Наведені вище обставини разом із суворістю можливого покарання у разі визнання обвинуваченого винним може схилити його також і до переховування від суду. Крім цього судом враховано, що на час розгляду клопотання недопитаний свідок, який є залегендований, встановивши анкетні дані якого обвинувачений може незаконно впливати на дану особу, що може зашкодити судовому розгляду

Також колегією суддів враховується і практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Разом з тим, згідно ч.1,2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У ч.3 ст.199 КПК України (стаття знаходиться в гл.18 КПК України) зазначено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1)Виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2)Виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення попередньої ухвали про тримання під вартою.

Із змісту клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою вбачається, що вказані вимоги Закону ним дотримані, у поданій апеляційній скарзі захисник їх не спростував.

В ч.3 ст.331 КПК України також зазначено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Крім того, обвинуваченим та його захисником не доведено той факт, що ризики, які існували в кримінальному провадженні, відпали.

Доказів на спростування висновків суду першої інстанції матеріалами провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Іваничівського районного суду Волинської області від 09 жовтня 2020 року у кримінальному провадженні №0000150 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1,2 ст.307 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3