Справа № 495/4772/20
Номер провадження 1-кп/495/581/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000033 за обвинуваченням ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 279 КК України, суд

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_4

потерпілий ОСОБА_5

представник потерпілого ОСОБА_6 захисник ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 279 КК України.

Прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні вважав, що обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 279 КК України відповідає вимогам КПК України, просив призначити обвинувальний акт до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, викликати до суду обвинуваченого, потерпілих, свідків. Заперечував проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту, оскільки вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України та містить усі необхідні реквізити. Щодо реєстру обвинувального акту, то він не є предметом розгляду підготовчого засідання в розумінні статті 314 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_5 підтримав позицію прокурора.

Представник потерпілого ОСОБА_6 захисник ОСОБА_7 підтримала позицію прокурора та зауважила, що ті посилання, які вказує у своєму клопотанні захисник ОСОБА_8 можуть бути предметом судового розгляду та не можуть розглядатися під час підготовчого засідання.

Захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 заявила письмове клопотання про повернення обвинувального акту прокурору Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області для усунення недоліків. Зазначила, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України у зв`язку з чим, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, його необхідно повернути прокурору. Всупереч п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті не повністю викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор та слідчий вважають встановленими, а також в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення, замість якого дубльовано повідомлення про підозру, що є неприпустимим.

Як вбачається з обвинувального акту, дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.3 ст.279 КК України блокування транспортних комунікацій, шляхом влаштування перешкод, яке порушило нормальну роботу транспорту, створювало небезпеку для життя людей, та спричинило загибель людини та інші тяжкі наслідки, а саме в тому, що …«згідно з наказом Міністерства екології та природних ресурсів від 30.08.2019 за № 423-о «Про призначення ОСОБА_3 по контракту № 14/2019, що укладений 30.08.2019 між Міністерством екології та природних ресурсів і ОСОБА_3 , останнього призначено на посаду директора Нижньодністровського національного природного парку. Займаючи вищезазначену посаду, ОСОБА_3 , зловживаючи службовим становищем всупереч інтересам служби, не отримавши з Державної служби морського та річкового транспорту України і з Водної поліції України узгодження на встановлення огородження, не маючи Проекту організації території парку, у період з 30.08.2019 по 23.10.2019, прийняв рішення та надав усне доручення працівникам парку про встановлення плавучого огородження на річці Глибокий Турунчук Білгород-Дністровського району на території Нижньодністровського національного природного парку. В свою чергу, працівники парку, 23.10.2019 встановили на річці Глибокий Турунчук плавуче огородження у вигляді натягнутого капронового тросу з буйками, довжиною 75 м, чим здійснили блокування транспортних комунікацій, шляхом влаштування перешкод, що порушило нормальну роботу транспорту, та створило небезпеку для життя людей. У подальшому, в результаті встановлення плавучого огородження 08.11.2019, приблизно о 18 годині, відбулося зіткнення човну «Прогресс», який повертався з промислу з човном «Серепта», внаслідок чого ОСОБА_9 загинув на місці, а ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження »..

Об`єктивна сторона злочину, відповідно до ст. 279 КК України виражається в блокуванні транспортних комунікацій шляхом розміщення на вулицях, дорогах, залізничному або водному шляху колод, шпал, каміння, залізобетонних конструкцій, транспортних засобів, що не дає можливість рухатися транспортним засобам.

Між блокуванням і наслідками має бути встановлений причинний зв`язок.

Проте, із обвинувачення не вбачається коли (дата, час, місце), кому (прізвища та посади осіб), з якою метою ОСОБА_3 надано усне доручення про встановлення плавучого огородження, якого виду плавуче огородження була надана вказівка встановити, яким чином таке огородження впливає на можливість блокування руху. Також не конкретизовано, яким саме нормативним актом ОСОБА_3 дозволено, чи не дозволено надавати такі «усні» вказівки, та обов`язок підлеглих осіб його виконувати. Взагалі обвинувальний акт не містить посилання на будь-який нормативний акт, який сторона обвинувачення вважала би порушеним, чи не порушеним ОСОБА_3 при наданні такої вказівки, а містить загальну фразу про начебто її надання невідомо кому, шляхом зловживання службовим становищем. Тобто не зрозуміло, у тому числі, а в чому зловживання. Не конкретизовано: де саме, коли саме, ким саме, та на виконання чого саме на річці встановлено огородження, адже довжина річки складає близько 6000м.; хто і саме яким судном керував, та чи було порушення правил безпеки руху з боку вказаних осіб при керуванні вказаними транспортними засобами, та в чому вони виражались; яким чином вплинуло порушення правил безпеки руху вказаними особами на наслідки, що настали; за скільки метрів від огородження відбулось зіткнення човнів; чи була можливість здійснювати рух по річці; у чому виразилась зміна та обмеження традиційного руху плавзасобів.

Із об`єктивної сторони злочину не можливо встановити причинний зв`язок між «усною» вказівкою на встановлення огородження, самим плавучим огородженням та наслідками у вигляді загибелі людей та отримані ними тілесних ушкоджень, оскільки в обвинувальному акті не викладено фактичних обставин кримінального правопорушення, а саме місця встановлення огородження, місця зіткнення човнів, та чи співпадають вони між собою, не вказано причинного зв`язку між встановленням такого огородження та вплив будь-яким чином цього огородження на наслідки, що настали у вигляді вказаної шкоди. Крім того, в обвинувальному акту не викладено, яким чином сторона обвинувачення пов`язує вплив самого огородження на зіткнення човнів.

При блокуванні транспортних комунікацій умисел спрямований на те, щоб паралізувати рух транспорту, з метою впливу на прийняття рішень або вчинення чи відмови від вчинення певних дій органами влади або місцевого самоврядування, або з метою привернення уваги громадськості до певних подій.

Проте, в обвинуваченні взагалі не зазначено мотиви та мету.

Крім того, згідно п. 1 ч. 4 ст. 216 КПК України та Закону України «Про Державне бюро розслідувань» слідчі органів державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування злочинів, вчинених працівником правоохоронного органу.

Відповідно до ст.61 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» - служба державної охорони природно-заповідного фонду України має статус правоохоронного органу.

Служби державної охорони на місцях очолюють керівники адміністрацій територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Порядок діяльності служби державної охорони природно-заповідного фонду України, а також перелік підрозділів і посад працівників, які входять до її складу, визначаються Постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2000 № 1127 «Про службу державної охорони природно-заповідного фонду України», Положенням про Нижньодністровський національний природний парк, Законом України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів».

Згідно з наказом Міністерства екології та природних ресурсів від 30.08.2019 за № 423-о «Про призначення ОСОБА_3 по контракту № 14/2019, що укладений 30.08.2019 між Міністерством екології та природних ресурсів і ОСОБА_3 , останній призначений на посаду директора Нижньодністровського національного природного парку, а тому являється працівником правоохоронного органу.

При цьому, в порушення вказаних вимог закону, незважаючи на те, що ОСОБА_3 є працівником правоохоронного органу, досудове розслідування проводилось слідчим СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області та процесуального керівництва Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області, що підтверджується даними Реєстру, інші будь-які доручення, відповідно до ч. 5 ст. 36 КПК України, чи постанови керівника регіональної прокуратури про визначення підслідності саме вказаному органу досудового розслідування в матеріалах кримінального провадження - відсутні.

Всупереч вимогам ст. 216 КПК України, вказане кримінальне провадження не було своєчасно передано за підслідністю компетентному органу досудового розслідування, а відтак, всі зібрані під час досудового розслідування докази є недопустимими.

Таким чином, затвердження даного обвинувального акта прокурором який здійснює нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням - прокурорами Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області є незаконним, так як суперечить вимогам чинного законодавства

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали обвинувального акту, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України; 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України; 4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Так, одним із завдань кримінального провадження у відповідності до положень ст.2 КПК України є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Згідно положенням ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляду проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт, поряд з іншими відомостями, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до положень п. 13 ч. 1 ст. 3, ч. 4 ст. 110, ч. 1 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт процесуальний документ, яким завершується досудове розслідування та у якому формулюється твердження про вчинення певної особи діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, які після його складання слідчим (прокурором) затверджується прокурором. Обвинувальний акт повинен відповідати ст.291 КПК України.

Обов`язок перевіряти обвинувальний акт на відповідність вимогам закону покладається на суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні. У випадку, якщо обвинувальний акт не відповідає ст. 291 КПК України, суд, згідно вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України повинен повернути прокурору обвинувальний акт.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Він повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 КПК України.

Судом встановлено, що в обвинувальному акті відносно обвинуваченого ОСОБА_3 відсутній виклад фактичних обставин кримінального правопорушення з огляду на наступне:

Як вбачається з обвинувального акту дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.3 ст.279 КК України блокування транспортних комунікацій, шляхом влаштування перешкод, яке порушило нормальну роботу транспорту, створювало небезпеку для життя людей, та спричинило загибель людини та інші тяжкі наслідки, а саме в тому, що …«згідно з наказом Міністерства екології та природних ресурсів від 30.08.2019 за № 423-о «Про призначення ОСОБА_3 по контракту № 14/2019, що укладений 30.08.2019 між Міністерством екології та природних ресурсів і ОСОБА_3 , останнього призначено на посаду директора Нижньодністровського національного природного парку. Займаючи вищезазначену посаду, ОСОБА_3 , зловживаючи службовим становищем всупереч інтересам служби, не отримавши з Державної служби морського та річкового транспорту України і з Водної поліції України узгодження на встановлення огородження, не маючи Проекту організації території парку, у період з 30.08.2019 по 23.10.2019, прийняв рішення та надав усне доручення працівникам парку про встановлення плавучого огородження на річці Глибокий Турунчук Білгород-Дністровського району на території Нижньодністровського національного природного парку. В свою чергу, працівники парку, 23.10.2019 встановили на річці Глибокий Турунчук плавуче огородження у вигляді натягнутого капронового тросу з буйками, довжиною 75 м, чим здійснили блокування транспортних комунікацій, шляхом влаштування перешкод, що порушило нормальну роботу транспорту, та створило небезпеку для життя людей. У подальшому, в результаті встановлення плавучого огородження 08.11.2019, приблизно о 18 годині, відбулося зіткнення човну «Прогресс», який повертався з промислу з човном «Серепта», внаслідок чого ОСОБА_9 загинув на місці, а ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження »...
Предметом злочину, передбаченого ст.279 КК України є транспортні комунікації, проте в обвинувальному акті не має посилань на нормативно-правовий акт, яким річку Глибокий Турунчук Білгород-Дністровського району на території Нижньодністровського національного природного парку віднесено до транспортних комунікацій.
Об`єктивна сторона злочину, відповідно до ст.279 КК України виражається в блокуванні транспортних комунікацій шляхом розміщення на вулицях, дорогах, залізничному або водному шляху колод, шпал, каміння, залізобетонних конструкцій, транспортних засобів, що не дає можливість рухатися транспортним засобам.
Між блокуванням і наслідками має бути встановлений причинний зв`язок.
Проте, із обвинувачення не вбачається коли (дата, час, місце), кому (прізвища та посади осіб) і з якою метою ОСОБА_3 надано усне доручення про встановлення плавучого огородження, якого виду плавуче огородження була надана вказівка встановити, яким чином таке огородження впливає на можливість блокування руху, не зазначено яким чином встановлене огородження (чи упродовж річки, або поперек від берега до берега).
Також не конкретизовано, яким саме нормативним актом ОСОБА_3 дозволено, чи не дозволено надавати такі «усні» вказівки, та обов`язок підлеглих осіб його виконувати. Взагалі обвинувальний акт не містить посилання на будь-який нормативний акт, який сторона обвинувачення вважала би порушеним, чи не порушеним ОСОБА_3 при наданні такої вказівки, а містить загальну фразу про її надання невідомо кому, шляхом зловживання службовим становищем. Тобто не зрозуміло, у тому числі, в чому полягає зловживання.
Крім того, в обвинувальному акті не конкретизовано: де саме, коли саме, ким саме, та на виконання чого саме на річці встановлено огородження (довжина річки складає близько 6000 м); які конкретно особи і яким судном керували, та чи не було порушення правил безпеки руху на воді з боку вказаних осіб при керуванні вказаними транспортними засобами.
В обвинувальному акті не зазначено конкретне місце зіткнення човнів, тобто до місця перекриття, на самому місті перекриття або за місцем перекриття; не зазначено конкретно у чому виразилась зміна та обмеження традиційного руху плавзасобів, адже в обвинувальному акті не вказано ширину річки у місті перекриття, а лише зазначено довжину капронового тросу з буйками 75 метрів, при цьому не зазначено чи повністю цей трос блокував рух по річці, чи ні.

Як вбачається з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції пор захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В судових рішень Європейського Суду з прав людини, які стосуються формулювання обвинувачення зазначено:

В рішенні від 26.06.2008 року у справі "Ващенко проти України": «"обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)»;

В рішенні від 25.07.2000, у справі «Маттоціа проти Італії": «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. "b" ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення»;

В рішенні від 09.10.2008 року у справі "Абрамян проти Росії": «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».

В цьому ж рішенні Суд нагадав, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо .

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення

Таким чином, судом встановлено, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а саме не в повній мірі зазначено формулювання обвинувачення у зв`язку з чим воно є неконкретним.

Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій особи унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що, безперечно, порушує право особи на захист, а як наслідок слугує беззаперечною підставою для скасування вироку суду.

Відповідно до змісту ст. 132, 223 КПК України документи органу досудового слідства, які містять формулювання обвинувачення, повинні відображати всі елементи складу злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа.

Таким чином, розгляд справи без формулювання обвинувачення є неможливим, а винесене рішення буде вважатись незаконним, адже відповідно до ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи виправданою або винуватою, в мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений - правова норма кваліфікації має відповідати формулюванню обвинувачення.

Враховуючи вищевикладене, та встановивши такі порушення, суд дійшов до висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору, а отже, на теперішній час відсутні підстави для вирішення інших питань, пов`язаних з підготовкою та призначенням кримінального провадження до судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 291, 314, 315, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Повернути обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 279 КК України до Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України.

Повний текст ухвали оголосити 26.08.2020 року о 08.00год. у залі судових засідань, розташованої за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Військової слави, 27.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1