Дата документу 17.08.2020 Справа № 554/7477/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання дізнавача-інспектора СД Полтавського РВП ПВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000066 від 13.08.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Дізнавач звернувся до Октябрського районного суду м.Полтави з клопотанням, погодженим з прокурором Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , у якому просив: накласти арешт на автомобіль ВАЗ 2104 д.н.з. НОМЕР_1 , 1990 року випуску, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом належить ОСОБА_5 з позбавленням права відчуження, розпоряджання, користування та проведення будь-яких дій в т.ч. ремонтних робіт. Визначити місцем зберігання вилученого автомобіля ВАЗ 2104 д.н.з. НОМЕР_2 , 1990 року випуску, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом належить ОСОБА_5 , охоронюваний майданчик за адресою: с. Розсошенці, вул. Кременчуцька 2-В.

Підставами для арешту майна дізнавач вказує, що 13.08.2020 року до Полтавського РВП надійшла доповідна записка старшого судового експерта Полтавського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_6 про те, що в результаті дослідження автомобіля ВАЗ 2104 д.н.з. НОМЕР_1 , 1990 року випуску, червоного кольору, виявлено, що номерне позначення кузова піддавалося зміні не в умовах заводу-виробника.

Під час проведення огляду місця події за адресою: с. Розсошенці вул. Кременчуцька 2В, вилучено автомобіль ВАЗ 2104 д.н.з. НОМЕР_2 , 1990 року випуску, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом належить ОСОБА_5 .

Сектором дізнання Полтавського РВП за вказаним фактом 13.08.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за №0000066 з правовою кваліфікацією за ст. 290 КК України.

13.08.2020 року вилучений транспортний засіб визнано речовим доказом.

З підстав викладеного, враховуючи, що вилучене майно, а саме: автомобіль ВАЗ 2104 д.н.з. НОМЕР_2 , 1990 року випуску, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом належить ОСОБА_5 , являється речовим доказом по даному кримінальному провадженню, з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження та встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, дізнавач просить накласти арешт на вказане майно.

В судове засідання дізнавач та прокурор не з`явились, дізнавач надав заяву про розгляд справи без його участі, клопотання підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.

Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти накладення арешту заперечувала, просила повернути автомобіль на відповідальне зберігання.

У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.

Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступного.

Встановлено, що у провадженні Полтавського РВП ПВП Головного управління Національної поліції в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000066 від 13.08.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК Україниарештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК Україниарешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч.11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1ст. 173 КПК України).

Дізнавачем доведено, що вищевказаний автомобіль вилучений під час огляду місця події від 13.08.2020 року, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Вилучений, відповідно до протоколу огляду місця події від 13.08.2020 року, автомобіль підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Як вбачається з матеріалів клопотання,власником автомобіля ВАЗ 2104 д.н.з. НОМЕР_2 , 1990 року випуску, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом є ОСОБА_5 .

Враховуючи, що володілець автомобіля не чинить перешкод слідству на стадії досудового розслідування, суд вважає за необхідне зобов`язати дізнавача повернути автомобіль ВАЗ 2104 д.н.з. НОМЕР_2 , 1990 року випуску, на відповідальне зберігання ОСОБА_5 до прийняття рішення по суті, зобов`язавши у разі необхідності надавати його у розпорядження слідчих органів.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.2,7,132,98,167,170-173,309,372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання дізнавача-інспектора СД Полтавського РВП ПВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000066 від 13.08.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України задовольнити частково.
Накласти арешт на автомобіль ВАЗ 2104 д.н.з. НОМЕР_1 , 1990 року випуску, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом належить ОСОБА_5 з позбавленням права відчуження, розпоряджання, та проведення будь-яких дій в т.ч. ремонтних робіт, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Автомобіль ВАЗ 2104 д.н.з. НОМЕР_2 , 1990 року випуску, передати на зберігання ОСОБА_5 з правом користування, та зобов`язати ОСОБА_5 надавати автомобіль на вимогу слідчих органів для проведення слідчих дій.
В іншій частині клопотання відмовити.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1