Провадження №1-кс/463/45/20
У Х В А Л А

27 серпня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

скаржника - ОСОБА_3

в м. Львові,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, про закриття кримінального провадження та на постанову про відмову в визнанні потерпілим, -

в с т а н о в и в :

до суду надійшла скарга на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 28 листопада 2019 року про закриття кримінального провадження №0000135 від 07 серпня 2018 року та постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 від 12 листопада 2019 року про відмову в визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000135 від 07 серпня 2018 року.

Скаргу мотивує тим, що постанова про закриття кримінального провадження №0000135 є незаконною та необґрунтованою, оскільки прийняти без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, слідчий дійшов невірного висновку, має місце неповнота досудового розслідування. Слідчий не вручив йому пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого та не допитав ОСОБА_3 у якості потерпілого; не врахував ухвалу слідчого судді ОСОБА_6 про зобов`язання розглянути клопотання; не провів перехресний допит мене та слідчої; жодній особі не оголошено про підозру; не провів інших необхідних слідчих дій; факти викладені у змісті постанови є спотвореними, не відповідають дійсним обставинам справи; не призначено експертизу. Його дійсно викликали для допиту, проте він не міг з`явитись з поважних причин.

В частині оскарження постанови слідчого про відмову в визнанні потерпілим, вважає таку протиправною та необґрунтованою з підстав того, що слідчий не вручив йому пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого, не допитав його у якості потерпілого, не зважаючи на те, що у заяві про залучення у якості потерпілого він вказував на завдання йому значної моральної шкоди.

В судовому засіданні скаржник скаргу підтримав в повному обсязі, дав аналогічні пояснення.

Суб`єкт оскарження в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду заяви повідомлений належним чином, в ході розгляду скарги подав заперечення. Оскільки його неявка до суду не перешкоджає розгляду скарги, вважаю за можливе здійснити розгляд такої на підставі наявних матеріалів.

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги та оглянувши матеріали кримінального провадження, приходжу до наступного висновку.

Згідно з п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000135 від 07 серпня 2018 року, постановою слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 28 листопада 2019 року закрито з підстав п.2 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки під час досудового розслідування доказів у вчиненні кримінального правопорушення не встановлено.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Як вбачається із змісту постанови, до такого висновку слідчий дійшов за наслідками здійснення досудового розслідування. Так, здійснивши допит слідчого Слідчого відділення розслідування злочинів загально-кримінальної спрямованості Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 , та отримавши копії документів у кримінальному провадженні № 0000936 від 13 березня 2018 року: витягу з ЄРДР у даному кримінальному провадженні, заяви-клопотання ОСОБА_3 від 20 березня 2018 року, відповіді (супровідного листа) №Оп-13/ін./38/02-18 від 23 березня 2018 року, постанови про відмову в задоволенні клопотання та відповідних сторінок журналу реєстрації вихідної кореспонденції канцелярії Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області, слідчий до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, прийшов до висновку, що слідча Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 , керуючись вимогами ст. 220 КПК України, 23 березня 2018 року розглянула заяву-клопотання громадянина ОСОБА_3 , яке було подано їй 21 березня 2018 року, і того ж дня винесла постанову про відмову в задоволенні клопотання та скерувала її супровідним листом на адресу проживання заявника.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 пояснив, що слідчий викладені у його заяві фактичні обставини не перевірив, а вдався лише до оцінки описки у постанові слідчої. В той же час наголосив, що він подав клопотання слідчій 21 серпня 2018 року по залучення в якості потерпілого у даному кримінальному провадженні. 27.08.2018 року він прийшов до слідчої у службовий кабінет і вона повідомила, що про дане клопотання вона забула і рішення по ньому не прийняла. Тому він 28.03.2018 року звернувся із скаргою на бездіяльність слідчого до слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова. За його скаргою, слідчий суддя 29.03.2018 року виніс ухвалу, якою зобов`язано слідчу Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 розглянути клопотання ОСОБА_3 від 21 березня 2018 року. Тому, на його думку, постанова слідчої від 23.08.2018 р. є службовим підробленням, оскільки станом на 23.08.2018 року її не існувало.

Разом з тим, слідчий не надав оцінку вказаним обставинам та не врахував, що ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 29 березня 2018 року зобов`язано слідчу Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 розглянути клопотання ОСОБА_3 від 21 березня 2018 року, оскільки встановлено, що слідча Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 станом на 28 березня 2018 року не прийняла рішення про визнання ОСОБА_3 потерпілим і не винесла постанову про відмову у визнанні його потерпілим.

Слідчим не допитано ОСОБА_3 щодо обставин кримінального провадження, а також не надано оцінку його доводам, зокрема щодо відсутності станом на 23 березня 2018 року відповідної постанови взагалі та що така була складена після цього.

Окрім цього, якщо така постанова виносилася слідчою 23.08.2018 року вона мала бути скерована скаржнику. В матеріалах провадження є журнал кореспонденції, у якому є запис про направлення постанови скаржнику. Разом з тим, слідчий не перевірив, чи постанова поступала на поштове відділення, чи вручалася скаржнику. Дані про рух поштового повідомлення можна встановити шляхом отримання відповіді із ПАТ «Укрпошта».

Окрім того, слід перевірити інформацію скаржника про те, що він особисто приходив у відділок поліції 27.08.2018 року та зустрічався із слідчою. Ці обставини можуть бути встановлені шляхом отримання даних про відвідувачів відділу поліції за 27.08.2018 року.

Отже, слідчий суддя погоджується із доводами скаржника щодо того, що слідчим не перевірено та не встановлено всі обставини провадження, оцінку вже одержаним доказам не надано, всіх слідчих дії, спрямованих на всебічне і повне дослідження обставини кримінального провадження, перевірки доводів заявника не проведено.

Слід також врахувати, що в межах вказаного кримінального провадження вже неодноразово скасовувались постанови про закриття кримінального провадження, проте висновку суддів враховано не було, недоліки слідства не усунуто.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

За таких обставин, оскільки слідчим досудове провадження здійснено без перевірки та встановлення всіх обставин кримінального провадження, які мають значення для об`єктивного та повного розслідування, а тому постанова є передчасною, а відтак її слід скасувати.

Окрім цього, відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Процесуальними умовами появи потерпілого як учасника кримінального провадження є необхідність подання заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення або подання заяви про залучення до провадження як потерпілого.

У частині 2 статті 55 КПК України визначається момент виникнення в особи статусу потерпілого як учасника кримінального провадження: права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Частина 5 ст. 55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною нормою мають бути належним чином мотивовані. Таким чином, виносячи оскаржувану постанову слідчий повинен надати аналіз та вказати мотиви прийняття оскаржуваної постанови виходячи з дослідження всіх наявних в матеріалах кримінального провадження даних щодо можливого спричинення заявнику фізичної, матеріальної та моральної шкоди.

Як вбачається із оскаржуваної постанови слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 від 12 листопада 2019 року про відмову в визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000135 від 07 серпня 2018 року, слідчий прийшов до висновку про те, що не було встановлено очевидних та наявних підстав вважати, що заява про кримінальне правопорушення подано особою, якій завдано маральну, фізичну або майнову шкоду, а тому у задоволенні клопотання про визнання його потерпілим відмовлено.

Разом з тим, слідчий не надав оцінку доводам заявника щодо заподіяння йому значної моральної шкоди, про що останній зазначив у клопотанні від 08 листопада 2019 року.

А тому слідчий суддя погоджується з доводами скаржника, що відмова в визнанні потерпілим слідчим належним чином не мотивована, слідчим належної оцінки доводам заявника не надано.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до переконання, що постанову слідчого слід скасувати.

Разом з тим, у відповідності до положень ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування (в порядку ст.303 КПК України) може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Беручи до уваги положення даної норми, з врахуванням наданих слідчому судді повноважень, слід задоволити скаргу частково та скасувати постанову про відмову в визнанні потерпілим та зобов`язати уповноваженого слідчого повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим від 08 листопада 2019 року, а в решті вимог скарги відмовити за безпідставністю.

Керуючись вимогами статтей 9, 284, 303, 306, 307, 372 Кримінального процесуального кодексу України, -

у х в а л и в :

скаргу задоволити частково.

Скасувати постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 28 листопада 2019 року про закриття кримінального провадження №0000135 від 07 серпня 2018 року.

Скасувати постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 від 12 листопада 2019 року про відмову в визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000135 від 07 серпня 2018 року та зобов`язати уповноваженого слідчого повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим від 08 листопада 2019 року.

В решті вимог в задоволенні скарги відмовити.

Повний текст ухвали складено 01 вересня 2020 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1