ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 593/1577/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/204/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.115 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2020 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

її представника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_7 , її захисника ОСОБА_8 на вирок Бережанського районного суду Тернопільської області від 24 квітня 2020 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку села Куропатники Бережанського району Тернопільської області, жительку АДРЕСА_1 , громадянку України, з середньою освітою, не працюючої, раніше не судимої,-

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі терміном на 7 (сім) років 6 (шість) місяців.

Стягнуто із засудженої ОСОБА_7 в користь потерпілої ОСОБА_9 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень моральної немайнової шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням.

Початок відбування строку покарання ОСОБА_7 рахується з моменту фактичного затримання. В строк відбуття покарання зараховано строк затримання з 16 липня 2018 року по 18 липня 2018 року.

Питання щодо судових витрат та речових доказів вирішено.

Згідно вироку, 15 липня 2018 року близько 21 години ОСОБА_7 спільно із співмешканцем ОСОБА_11 перебувала у кухні житлового будинку по АДРЕСА_1 , де її співмешканець ОСОБА_11 вживав спиртні напої. В цей час між ними виник словесний конфлікт на ґрунті особистих сімейних відносин, викликаних ревнощами ОСОБА_11 , оскільки ОСОБА_7 на протязі останніх декількох днів була відсутня за місцем свого проживання. У зв`язку з цим ОСОБА_11 став ображати ОСОБА_7 нецензурними та образливими словами, це тривало близько однієї години. У подальшому конфлікт переріс у спільну шарпанину і перемістився у коридор згаданого житла.

В ході конфлікту ОСОБА_11 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи на ґрунті ревнощів і продовжуючи ображати ОСОБА_7 в період часу із 22:00 год. по 23:16 год., точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, знаходячись у кімнаті коридору вищевказаного житлового будинку, наніс їй декілька ударів руками по обличчю та голові. Обурившись на такі протиправні дії ОСОБА_11 , які фактично не створювали на той момент для ОСОБА_7 реальної загрози її життю, задля припинення конфлікту, у ОСОБА_7 раптово виник злочинний намір, спрямований на заподіяння смерті ОСОБА_11 шляхом механічної асфіксії - удушення руками.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 15 липня 2018 року, в період часу із 22 год. 00 хв. по 23 год. 16 хв., точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні коридору житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , знаючи про те, що здоров`я та життя будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально карним, діючи цілеспрямовано та рішуче, з мотивів особистої неприязні, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечний наслідок у виді настання смерті людини та бажаючи їх настання, схопила ОСОБА_11 кистями двох рук за шию і, стискаючи органи шиї пальцями, розпочала душити останнього.

Під час таких активних дій, спрямованих на позбавлення життя потерпілого шляхом його удушення, ОСОБА_7 повалила ОСОБА_11 на поверхню підлоги, й, впавши на нього, не зважаючи на те, що останній не чинить опору та не становить суспільної небезпеки, маючи реальну можливість відмовитися від доведення злочину до кінця та безперешкодно покинути приміщення житлового будинку, продовжувала свої злочинні дії по доведенню свого злочинного умислу на позбавлення ОСОБА_11 життя, а саме: продовжила стискати пальцями рук органи шиї ОСОБА_11 з метою удушення останнього, допоки він не перестав подавати ознаки життя, й таким чином, вбила його.

Внаслідок умисних злочинних дій ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_11 спричинено травму ділянки шиї у вигляді чотирьох синців лівої бокової поверхні шиї з крововиливом у підшкірно-жирову клітковину, крововиливу у м`які тканини лівого грушоподібного закутка, перелому верхнього лівого ріжка щитоподібного хряща гортані з вогнищевим крововиливом у цій ділянці.

Стискання органів шиї супроводжувалося проявами гострої асфіксії, що призвело до комплексу розладів функції дихальної, серцево-судинної та центральної нервової системи ОСОБА_11 , тобто вказаний асфіктичний стан був загрозливий для життя і перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням його смерті.

Смерть ОСОБА_11 настала від механічної асфіксії внаслідок стиснення органів шиї руками (удушення руками).

В апеляційних скаргах обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник ОСОБА_8 просять змінити вирок Бережанського районного суду Тернопільської області від 24 квітня 2020 року, перекваліфікувавши дії обвинуваченої на ст. 118 КК України. Свої вимоги мотивують тим, що вона під час конфлікту з потерпілим була змушена захищати своє життя і здоров`я, оскільки події відбувалися в нічний час у власному будинку за відсутності інших осіб. Цьому передували завдані їй потерпілим моральні приниження, застосування сили, закриті вхідні двері на замок і реальна погроза вбивством. Крім того, потерпілий перебував у стані алкогольного сп`яніння.

В запереченні на апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 потерпіла ОСОБА_9 та її представник ОСОБА_10 зазначають, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 є надуманими, необґрунтованими, спричиненні виключно бажанням уникнути покарання за тяжкий злочин.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду,

пояснення обвинуваченої та її захисника, які підтримали апеляційні скарги з наведених у них підстав і просили змінити вирок,

міркування прокурора, який підтримав відмову від апеляційної скарги сторони обвинувачення та вважає оскаржений вирок законним і обґрунтованим,

доводи потерпілої та її представника, які просили відмовити у задоволенні апеляційних скарг обвинуваченої та її захисника за їх безпідставністю,

перевіривши матеріали провадження і наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Колегія суддів, переглядаючи судове рішення відповідно до вимог ст.404 КПК України в межах апеляційних скарг, дійшла висновку, що суд, ухвалюючи вирок щодо ОСОБА_7 , в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованими.

Вина ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду доказами, зокрема такими:

- протоколом огляду оптичного носія від 04 жовтня 2018 року з таблицею ілюстрацій до нього та відеозаписом з нагрудного відео-фіксуючого пристрою, працівника поліції за 15.07.2018 року в період з 23:16:16 по 00:08:36, що проводився на території та у житловому будинку домогосподарства ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , та яким зафіксовано, що на момент коли працівник поліції прийшов до житлового будинку ОСОБА_7 вона знаходилась біля вхідних дверей і повідомила, що не знає, що зробила ОСОБА_11 , який лежав всередині житлового будинку на підлозі у дверях між 1-м та 2-м коридором, обличчям вверх без ознак життя. ОСОБА_7 стверджувала, що між нею та ОСОБА_11 відбувалася бійка, під час вони наносили один одному їй удари руками. Також, повідомила, що алкоголь вживала разом з ОСОБА_11 ; до конфлікту з нею тілесних ушкоджень у ОСОБА_11 не було, била останнього тільки руками по обличчю і куди попало на кухні; про те, що душила ОСОБА_11 не повідомляла (т.1 а.с. 192-195);

- протоколом огляду місця події від 16 липня 2018 року з таблицею ілюстрацій до нього та відеозаписами огляду місця події, дослідженими в судовому засіданні, в ході якого було оглянуто господарство по АДРЕСА_1 , в якому проживає ОСОБА_7 , де виявлено за вхідними дверима, між коридором, умовно позначеним 1 та коридором, умовно позначеним 2, труп чоловіка, який лежить в горизонтальному положенні на спині, на рівні попереку проходить поріг між коридорами. На обличчі трупа наявні тілесні ушкодження, на тілі та шортах наявні накладання крові. Під час огляду виявлено та вилучено сліди нашарування речовини світло-коричневого кольору у виді бризок в коридорі поблизу трупа, на внутрішній стороні дверей, розтертий слід та доріжку таких же слідів до дверей, які ведуть до жилої кімнати, на ручці дверей жилої кімнати, в правому дальньому куті коридору виявлено холодильник, двері якого забруднені речовиною світло-бурого кольору у вигляді бризок та потьоків, зорієнтованих зверху вниз та дещо з ліва на право, різних форм та розмірів на стіні біля холодильника виявлено відбиток лівої долоні і пальців світло-бурого кольору, в кухні виявлено сліди нашарування речовини світло-бурого кольору на серванті, на робочій поверхні кухонного столу, на стіні над столом, на вікні та підвіконні, на газовій плиті, на стіні навпроти дверей, на вмивальнику, на пральній машині (т.1 а.с. 157-171, 265);

- висновками судово-медичних експертиз та додатками до них, згідно з якими: сліди крові на одязі потерпілого ОСОБА_12 утворені від його крові, а їх походження від крові обвинуваченої ОСОБА_7 і неповнолітнього ОСОБА_13 виключається; у сліді на одязі ОСОБА_7 кров може походити від потерпілому ОСОБА_12 , а походження виявленої крові від обвинуваченої ОСОБА_7 і неповнолітнього ОСОБА_13 виключається; у зразках, вилучених під час огляду місця події, знайдено кров людини, яка може походити від від потерпілого ОСОБА_12 , а походження крові від громадянки ОСОБА_7 та неповнолітнього ОСОБА_13 виключається;

- протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваної ОСОБА_7 від 15 серпня 2018 року, таблицею ілюстрацій до нього та відеозаписом слідчого експерименту, з яких вбачається, що під час слідчого експерименту ОСОБА_7 повідомила, зокрема, що 15 липня 2018 року вона та ОСОБА_11 залишилися в будинку самі, вживали алкоголь, ОСОБА_11 почав її обзивати, при цьому спотикався, ходив по кухні, перечепився і впав на умивальник, від чого умивальник впав разом з ОСОБА_11 , потім не випускав її з кухні, погрожував убивством, в коридорі двічі вдарив її долонею в обличчя, після чого вдарив кулаком по голові в ділянку лоба, і по руці, та продовжив обзивати, і тоді вона схопила ОСОБА_11 руками за шию і стиснула, ОСОБА_11 впав і вона впала разом з ним. Скільки часу душила ОСОБА_11 до падіння і після падіння (секунди, чи хвилини) не може сказати, відпустила шию ОСОБА_11 , коли він перестав дихати. Перед тим, як почала душити ОСОБА_11 вона йому ніяких ударів не наносила;

- висновком судово-медичної експертизи №539 від 15.08.2018 року, відповідно до якого смерть ОСОБА_11 настала від механічної асфіксії внаслідок стиснення органів шиї руками (задушення руками). Також, при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 виявлено травматичні зміни: травму носа у вигляді численних внутрішньо - шкірних крововиливів з саднами на їх тлі, перелому носових кісток з крововиливом в оточуючі м`які тканини; травму ділянки рота у вигляді численних внутрішньо - шкірних крововиливів на шкірі, крововиливів слизової оболонки губ з численними тріщинами на їх тлі; травму ділянки шиї у вигляді чотирьох синців лівої бокової поверхні шиї з крововиливом у підшкірно - жирову клітковину, крововиливу у м`які тканини лівого грушоподібного закутка, перелому верхнього лівого ріжка щитоподібного хряща гортані з вогнищевим крововиливом у цій ділянці; численні садна центральної частини тім`яної ділянки та крововиливи на внутрішній поверхні м`яких тканин волосяної частини голови, два синці лобової ділянки з кількома саднами на їх тлі, синці на повіках обох очей, які поширюються на периферію очноямкових ділянок та праву виличну ділянку, садно правої виличної ділянки з раною на його тлі, численні внутрішньо-шкірні крововиливи виличних, лівої щічної, правої привушно-жувальної та підборідної ділянок з численними саднами на їх тлі, синець тильної поверхні правої кисті, численні садна лівої надлопаткової ділянки та ділянки лівого плечового суглоба. Морфологічні властивості цих ушкоджень вказують на те, що вони утворилися прижиттєво, незадовго до настання смерті ОСОБА_11 . Вид тілесних ушкоджень, морфологічні властивості тріщин слизової оболонки губ, морфологічні властивості рани правої виличної ділянки, їх розміри, численність та локалізація на різних ділянках загалом вказують на те, що вони утворились внаслідок багаторазової, значної за силою дії тупих предметів з обмеженими травмуючими поверхнями, що не властиво для утворення при падінні з висоти власного зросту. Розташування, розміри, форма синців на лівій боковій поверхні шиї, характер крововиливів у м`які тканини шиї, особливості ушкодження верхнього лівого ріжка щитоподібного хряща гортані, виявлені загально-асфіктичні ознаки, в сукупності дають підстави стверджувати, що в даному випадку мала місце дія обмеженої поверхні тупих предметів, що могло бути наслідком стиснення органів шиї пальцями рук. Тиснення органів шиї супроводжувалось проявами гострої асфіксії, що призвело до комплексу розладів функцій дихальної, серцево - судинної та центральної нервової систем у ОСОБА_11 , тобто, вказаний асфіктичний стан був загрозливим для життя і перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням його смерті. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 даних, за якими можна було б стверджувати про послідовність заподіяння тілесних ушкоджень, немає;

- висновком судово-медичної експертизи № 891 від 19.07.2018 року, відповідно до якого при судово-медичній експертизі у ОСОБА_7 виявлені по одному синцю на лівому плечі, лівій і правій кисті, два синці на правому плечі. Утворення синців на обох плечах від стискаючої дії пальців рук, не виключається. Синці кистей рук властиві для утворення при вдарянні кистями, пальці яких зведені в кулак, до тупих предметів. Ушкоджень, які за своїми локалізацією, характером та морфологічними властивостями були б властивими для боротьби чи самооборони, не виявлено;

- висновками судово-психіатричного експерта № 377 від 16 серпня 2018 року, відповідно до яких в період, який відноситься до інкримінованого ОСОБА_7 злочину, і на час проведення експертизи остання тимчасовими розладами психічної діяльності або психічними розладами не страждала, тому могла розуміти значення своїх дій та керувати ними. Під час скоєння злочину ОСОБА_7 в стані фізіологічного афекту не перебувала.

Наведеним у вироку доказам суд дав належну юридичну оцінку і вірно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Доводи в апеляційних скаргах ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 , які є ідентичними, про наявність в діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ст.118 КК України, є безпідставними.

Як вбачається зі змісту вироку доводи сторони захисту, що аналогічні доводам апеляційних скарг, були предметом ретельного дослідження в суді першої інстанції і обґрунтовано визнані як намагання обвинуваченої уникнути відповідальності за вчинений злочин, оскільки настання смерті ОСОБА_11 охоплювалося умислом ОСОБА_7 .

Ці доводи спростовуються дослідженими в судовому засіданні і наведеними у вироку доказами. В апеляційних скаргах не наведено і в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги, що показання обвинуваченої ОСОБА_7 щодо події конфлікту з потерпілим ОСОБА_12 були послідовними спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що показання обвинуваченої під час судового розгляду щодо послідовності розвитку подій відмінні від обставин, повідомлених нею під час проведення слідчого експерименту, а також її пояснень, що зафіксовані у відеозаписах з нагрудних відео-фіксуючих пристроїв. Так, під час судового засідання обвинувачена вказала, що ОСОБА_11 наносив їй, а вона - ОСОБА_11 тілесні ушкодження в приміщенні кухні та коридору, натомість під час слідчого експерименту ОСОБА_7 вказувала, що тілесні ушкодження наносились лише в приміщенні коридору, а в поясненнях, зафіксованих у відеозаписах з нагрудних відео-фіксуючих пристроїв, вона пояснювала, що тілесні ушкодження ОСОБА_11 їй, а вона ОСОБА_11 наносили лише в приміщенні кухні.

Доводи апеляційних скарг про наявність реальної загрози життю та здоров`ю обвинуваченої з боку потерпілого ОСОБА_14 не підтверджуються наявними у справі доказами та об`єктивними даними. Так, обвинувачена в своїх показаннях стверджує, що потерпілий ОСОБА_11 після спільного розпивання спиртних напоїв в ході їх побутового конфлікту сильно схопив її за плечі біля шиї, що вона розцінила як намір її задушити, а тому схопила його руками за шию і стиснула. З цього приводу судом першої інстанції правильно враховано висновок судово-медичної експертизи № 891, згідно якого у обвинуваченої ОСОБА_7 виявлено лише тілесні ушкодження кистей рук властиві для утворення при вдарянні кистями, пальці яких зведені в кулак, а також три невеликі синці у плечових ділянках, а не біля шиї, як вона стверджує у своїх показаннях. Виявлені синці кистей рук обвинуваченої свідчать про вдаряння кулаками її рук до тупих предметів. Інших ушкоджень, які за своїми локалізацією, характером та морфологічними властивостями були б властивими для боротьби чи самооборони, в обвинуваченої не виявлено. Також, в матеріалах справи відсутні дані про використання під час сварки загиблим предметів або зброї, застосування яких могло бути реальною загрозою для життя або здоров`я обвинуваченої.

Також, як правильно вказано у вироку, показання обвинуваченої в суді не відповідають кількості та механізму утворення виявлених при експертизі трупа потерпілого тілесних ушкоджень, що суд першої інстанції обґрунтовано оцінив як свідоме замовчування та приховування фактичних обставин справи, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Згідно положень ст. 118 КК України перевищення меж необхідної оборони це явна невідповідність зазначеної шкоди небезпечності посягання або обстановці захисту.

Даючи оцінку встановленим в ході судового розгляду обставинам, суд першої інстанції детально проаналізував об`єктивні відомості про виявлені у потерпілого ОСОБА_12 і обвинуваченої ОСОБА_7 тілесні ушкодження та прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що тілесні ушкодження обвинуваченої у виді синців плечових ділянок, не можуть бути жодним чином порівняні із тілесними ушкодженнями спричиненими потерпілому ОСОБА_12 , а також його удушенням, від якого настала смерть.

Щодо обстановки на місці злочину, яка зафіксована протоколом огляду місця події, то вона також не дає підстав вважати, що для обвинуваченої існувала реальна загроза з боку потерпілого ОСОБА_12 , оскільки згідно висновків судово-медичних експертиз численні сліди крові на одязі потерпілого, обвинуваченої та в приміщенні коридору і кухні за місцем їх проживання можуть походити від крові потерпілого ОСОБА_12 , а їх походження від крові обвинуваченої ОСОБА_7 виключається.

Як встановлено в ході судового розгляду потерпілий сильно схопив обвинувачену за плечові ділянки, після цього обвинувачена схопила його за шию і почала її стискати, в подальшому після їх падіння потерпілий знаходився знизу, а обвинувачена зверху, потерпілий був беззбройний, з порушеною координацією рухів внаслідок тяжкої алкогольної інтоксикації, що вказує на те, що для обвинуваченої будь-яка небезпека з його боку фактично перестала існувати. А тому в неї не було жодних причин продовжувати стискання шиї потерпілого аж до асфіксії дихальних шляхів.

Крім того, за результатами судово-медичної експертизи у потерпілого ОСОБА_12 також було виявлено численні тілесні ушкодження які виникли: внаслідок багаторазової, значної за силою дії тупих предметів з обмеженими травмуючими поверхнями (перелом носових кісток з крововиливом; численні внутрішньо-шкірні крововиливи на шкірі, слизової оболонки губ, численні садна центральної частини тім`яної ділянки та крововиливи, два синці лобової ділянки з кількома саднами на їх тлі, синці на повіках обох очей і очноямкових ділянок, численні внутрішньо-шкірні крововиливи виличних, лівої щічної, правої привушно-жувальної та підборідної ділянок з численними саднами на їх тлі, синець тильної поверхні правої кисті, численні садна лівої надлопаткової ділянки та ділянки лівого плечового суглоба).

Таким чином, в ході судового та апеляційного розгляду не встановлено жодних обставин, які би у своєму логічному взаємозв`язку достатньо і переконливо підтверджували той факт, що потерпілий ОСОБА_11 вчинив таке суспільно-небезпечне посягання щодо обвинуваченої, у зв`язку з яким вона перебувала в стані необхідної оборони. Обставини, про які під час слідчого експерименту зазначила сама ж ОСОБА_7 , та зафіксована на місці події обстановка не вказують на такі протиправні дії ОСОБА_11 , які би створювали на той момент для обвинуваченої реальної загрози.

Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 саме в умисному вбивстві ОСОБА_11 , підстав для кваліфікації її дій за ст.118 КК України колегія суддів, як і суд першої інстанції, не вбачає.

На переконання колегії суддів призначене обвинуваченій покарання є законним та справедливим, відповідає тяжкості вчиненого нею правопорушення і в даному випадку є необхідним та достатнім для її виправлення і попередження нових злочинів.

Таким чином, під час апеляційного розгляду не встановлено будь-яких об`єктивних підстав сумніватися у встановлених судом першої інстанції обставинах, а тому колегія суддів приходить до переконання, що подані апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 404-426 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Бережанського районного суду Тернопільської області від 24 квітня 2020 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційна скарга на неї може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді