Кримінальне провадження № 1-в/760/207/20
Справа № 1-387/12
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 серпня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання захисника ОСОБА_3 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, призначеного вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 29.05.2012 ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого п. 12) ч. 2 ст. 115 КК України, -
за участю сторін:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_3 ,
засудженої ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:
22.07.2019 захисник засудженої звернулась до суду з клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення засудженої у строк відбування покарання, призначеного вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 29.05.2012 за п. 12) ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 13 років, який набув законної сили 01.11.2012, мотивуючи, що з 05.04.2018 засуджена перебуває у ДУ «Київський слідчий ізолятор», тобто, в установі попереднього ув`язнення, приймає участь в судових засіданнях, призначене вироком суду покарання не відбула, а тому на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України від 26.11.2015) в строк відбування покарання підлягає зарахуванню строк перебування засудженої в ДУ «Київський слідчий ізолятор», який, на думку захисту, є строком попереднього узв`язнення, з 05.04.2018 по 10.07.2019.
В судовому засіданні захисник підтримала клопотання, просила його задовольнити з мотивів, викладених у клопотанні, посилаючись, в тому числі, і на аналогічну за змістом, за позицією захисту, ухвалу суду від 04.02.2019 про зарахування в строк відбування покарання засудженої строку попереднього ув`язнення з 11.10.2011 по 01.11.2012 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України від 26.11.2015.)
Засуджена підтримала клопотання захисника.
Прокурор заперечувала проти клопотання, вказуючи, що засуджена етапована в ДУ «Київський слідчий ізолятор» з місць позбавлення волі, де відбувала призначене вироком суду від 29.05.2012 покарання, а тому, перебуваючи в Київському СІЗО, продовжує відбувати покарання, що не є попереднім ув`язненням.
Заслухавши сторін, дослідивши матеріали клопотання, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 29.05.2012 ОСОБА_4 засуджена за п. 12) ч. 2 ст. 115 КК України на 13 років позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва 01.11.2012 вирок суду від 29.05.2012 залишений без змін.
07.12.2012 засуджена вибула до Чернігівської ВК № 44 для відбування призначеного вироком суду від 29.05.2012 покарання.
05.04.2018 засуджена етапована до ДУ «Київський слідчий ізолятор» на підставі ухвали Солом`янського районного суду м. Києва для ознайомлення з матеріалами кримінальної справи за її заявою.
22.07.2019 захисник звернулась з даним клопотанням до суду.
Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 до ч. 5 ст. 72 КК України внесені зміни, у відповідності до яких зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того ж самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день ув`язнення за два дні позбавлення волі.
При цьому, у строк попереднього ув`язнення включається строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому засіданні.
Захисник вказувала, що після етапування засудженої до Київського СІЗО, остання, продовжуючи відбувати призначене вироком суду покарання, приймала участь у судових засіданнях по розгляду клопотання захисника, як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді, яке розглядається у межах кримінального провадження, у якому ОСОБА_4 засуджена, а тому просила зарахувати строк попереднього ув`язнення у строк призначеного покарання.
Проте, такі доводи захисту не відповідають положенням ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України від 26.11.2015), оскільки засуджена була етапована з місця відбування покарання до Київського СІЗО, куди прибула 05.04.2018, не для участі у слідчих діях або участі в судовому засіданні по розгляду кримінального провадження, а для ознайомлення за її заявою з матеріалами кримінальної справи, яка розглянута судом по суті ще у 2012 році.
В ході ознайомлення засудженої з матеріалами справи 22.07.2019 захисник звернулась до суду з даним клопотанням, яке стало предметом судового розгляду в порядку ст. ст. 537-539 КПК України.
Слідчі дії або судовий розгляд кримінального провадження за участю засудженої у період її перебування в Київському СІЗО не проводились.
За наведених підстав, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання.
Позиція захисту про аналогічність обставин, викладених в ухвалі суду від 04.02.2019, обставинам, вказаним у поданому клопотанні, не відповідає змісту ухвали суду від 04.02.2019, оскільки у постановленій ухвалі судом вирішено питання про зарахування засудженій у строк покарання строку попереднього ув`язнення з дня її затримання - 11.10.2011 і до набуття вироком суду від 29.05.2012 законної сили 01.11.2012 - дати постановлення апеляційним судом ухвали про залишення вироку суду без змін.
Керуючись ст. ст. 537-539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуюча суддя: