Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 483/32/19
Провадження 1-кп/483/28/2020
ВИРОК
Іменем України

24 липня 2020 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000772 від 03 вересня 2018 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Червоне Парутине Очаківського району Миколаївської області, з повною загальною середньою освітою, не працює, є неодруженим, в силу ст. 89 КК України раніше не судимим, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Червоне Парутине Очаківського району Миколаївської області, є громадянином України, з повною загальною середньою освітою, працює у ФОП « ОСОБА_8 », є неодруженим, раніше не судимим, проживає за адресою: АДРЕСА_2
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 162 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 03 вересня 2018 року приблизно о 00 год., діючи спільно з ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на порушення недоторканності житла, що гарантоване Конституцією України, діючи умисно, групою осіб, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, через незачинені вхідні двері проникли до місця проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 з метою розібратись з ним, із застосуванням насильства, щодо невиконаної роботи по господарству у ОСОБА_6 за існуючою з останнім домовленістю. Знаходячись в кімнаті ОСОБА_9 , вони почали звинувачувати його у невиконанні взятих на себе зобов`язань, після чого, не отримавши виразних пояснень від потерпілого, який також перебував у стані сп`яніння, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 із застосуванням насильства, що виразилось у нанесенні ОСОБА_9 численних ударів в тулуб та голову, силоміць, проти його волі, витягли з приміщення квартири. Знаходячись на території подвір`я вказаного вище будинку, обвинувачені, в яких виник умисел на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень на підґрунті обурення поведінкою останнього та виниклої з цієї підстави неприязні, діючи умисно, групою осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у виді тяжких тілесних ушкоджень і свідомо припускаючи їх настання, при цьому не передбачаючи настання смерті потерпілого, хоча за даних умов повинні були і могли їх передбачити,наносили останньому численні удари руками та ногами в голову та по тулубу, поки потерпілий не втратив свідомість. Вказаними діями ОСОБА_9 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми голови та тулубу з субарахноїдальним крововиливом правої та лівої півкуль, множинних переломів ребер з обох сторін, синців та осаднених синців голови, обличчя, тулубу, що відносяться до категорії тяжких за критерієм небезпеки для життя в момент спричинення. З метою знищення слідів злочину тіло ОСОБА_9 обвинувачені скинули у колодязь, що знаходився неподалік вулиці Молодіжній в с. Червоне Парутине Очаківського району Миколаївської області, де його й було виявлено працівниками поліції.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 в інкримінованому йому заподіянні потерпілому тяжких тілесних ушкоджень винним себе визнав повністю та дав показання про те, що дійсно вночі 03 вересня 2018 року разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , перебуваючи напідпитку, пішли до квартири потерпілого ОСОБА_9 для того, щоб розібратись з ним з приводу невиконання господарських робіт, відносно яких в них була попередня домовленість. Увійшовши до житла потерпілого, він почав будити його, наносячи удари по обличчю та тулубу. Після цього ОСОБА_10 залишив місце події, а він разом із ОСОБА_7 витягли потерпілого на подвір`я, де продовжили наносити удари руками та ногами. Побачивши, що останній втратив свідомість, вони зробили спробу привести його до тями, обливаючи водою, однак, зрозумівши, що ОСОБА_9 не подає ознак життя, скинули його тіло в колодязь. У вчиненому щиро кається. Під час судових дебатів ОСОБА_6 заявив, що не визнає себе винним у незаконному проникненні до житла потерпілого, оскільки двері в квартиру були незачиненими і вони постійно як односельці приходили до житла ОСОБА_9 ..

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 в інкримінованих йому заподіянні потерпілому тяжких тілесних ушкодженьта незаконному проникненні до житла винним себе не визнав, відмовившись давати показання, однак зазначив, що має намір забути про те, що сталося. Крім того, захисник обвинуваченого в судовому засіданні наголошував на наявності неприязних відносин між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 як на підставу того, що останній свідомо вводить в оману суд щодо причетності його підзахисного до вчинення інкримінованих йому злочинів.

Крім власних показань обвинуваченого ОСОБА_6 та не дивлячись на невизнання ОСОБА_7 своєї причетності до вчиненого, вина обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм злочинах за викладених вище обставин повністю підтверджується сукупністю доказів, досліджених у судовому засіданні, зокрема показаннями потерпілої, свідків, а також письмовими документами провадження.

Так, потерпіла ОСОБА_11 повідомила суду, що загиблий ОСОБА_9 був її двоюрідним братом. Він неодноразово розповідав їй, що на протязі тривалого часу місцеві мешканці постійно наносять йому побої та знущаються з нього. Декілька разів на протязі 2017-2018 років, коли вона приїздила до брата, бачила на ньому тілесні ушкодження, він був дуже пригніченим та висловлював наміри покінчити з життям через постійні знущання та побої. Серед прізвищ осіб, на яких вказував ОСОБА_9 , вона пам`ятає ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 повідомив суду, що в ніч з 02 на 03 вересня 2018 року він разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пішли до ОСОБА_9 , щоб розібратись з ним, до квартири увійшли одразу, за власною волею, потерпілого при цьому не кликали, що спростовує заперечення своєї вини обвинуваченими у незаконному проникненні до житла. Хоча приміщення квартири освітлено не було, свідок особисто бачив, як ОСОБА_6 та ОСОБА_7 наносили удари ОСОБА_9 .. Скільки ударів та в які частини тіла конкретно удари наносились, вказати не може, однак впевнено стверджував, що обвинувачений ОСОБА_7 наносив удари потерпілому руками і ногами в область обличчя та ребер.

Вказані показання узгоджуються зі свідченнями ОСОБА_15 , яка в судовому засіданні розповіла, що вночі 03 вересня 2018 року вона, знаходячись біля будинку ОСОБА_10 , бачила як ОСОБА_7 пішов в сторону бараків, де знаходиться колодязь, з якого наступного дня дістали труп ОСОБА_9 .. Також свідок чула дзвін відер та сварку між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , крім того, зазначила, що коли ОСОБА_7 повертався звідти, в нього була підкочена ліва штанина.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні повідомив, що, коли вночі 03 вересня 2018 року він приїхав з села на мопеді до ОСОБА_10 , до нього підійшов ОСОБА_17 та попросив, щоб він забрав обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від ОСОБА_9 , які пішли до останнього розібратися за невиконану домовленість.

Свідок ОСОБА_18 повідомила суду, що 02 вересня 2018 року приблизно о 23 год. вона почула крики потерпілого ОСОБА_9 з його кімнати, останній кричав «не бийте…». Після цього вона бачила на подвір`ї, як біля ОСОБА_9 стояли ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ще дехто, кого вона не впізнала через те, що в неї поганий зір.

Свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , крім того, підтвердили факт вживання алкогольних напоїв ОСОБА_7 в ніч з 02 на 03 вересня 2018 року.

Вказані вище показання потерпілої та свідків повністю узгоджуються з безпосередньо дослідженими у судовому засіданні письмовими документами провадження.
Так, згідно з протоколами огляду місця події від 03 вересня 2018 року з фототаблицями до них (т. 1 а. с. 248-251, т. 2 а. с. 5-12), біля входу на бетонному порозі будинку за адресою: АДРЕСА_4 виявлено сліди крові, в кімнаті цілісність речей порушена, виявлено сліди боротьби. Під час огляду трупа ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців та гематом м`яких тканин голови та обличчя. На камінні колодязя також виявлені сліди крові ОСОБА_9 , що підтверджується висновком судової молекулярно-генетичної експертизи № 781 від 28 листопада 2018 року (т. 2 а. с. 218-241).

Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 40 від 19 листопада 2018 року (т. 2 а. с. 164-166) тілесні ушкодження ОСОБА_9 були спричинені прижиттєво за деякий проміжок часу перед настанням смерті. Синці, осаднені синці, субарахноїдальний крововилив могли утворитись від великої кількості ударів по голові твердими тупими предметами, не виключено руками, ногами (в тому числі взутими). Множинні переломи ребер могли утворитись від великої кількості ударів по тулубу твердими тупими предметами, не виключено ногами (в тому числі взутими), та при падінні з великої висоти, а саме 30-35 метрів. Субарахноїдальний крововилив та множинні переломи ребер мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які перебувають у безпосередньому зв`язку із настанням смерті. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_9 є поєднана травма голови та тулубу з субарахноїдальним крововиливом правої та лівої півкуль та множинні переломи ребер з обох сторін.

Згідно зі слідчим експериментом за участю ОСОБА_6 від 11 вересня 2018 року у присутності захисника ОСОБА_4 підозрюваний на камеру детально продемонстрував факти та локалізацію нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , зазначивши конкретні області тіла та кількість ударів (т. 2 а. с. 148-150).

Під час слідчого експерименту, який відбувся за участю ОСОБА_7 від 11 вересня 2018 року у присутності захисника ОСОБА_5 , підозрюваний зазначив, що до ОСОБА_9 додому вони пішли втрьох (він, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 ), приблизно о 22-23 годині 02 вересня 2018 року. Показав, як він на вулиці дав ОСОБА_9 по шиї разів 2-3 та 2-3 удари ногою, продемонструвавши локалізацію вказаних дій. Вказав місце, де саме ОСОБА_10 пішов від них.

Суд не може взяти до уваги посилання сторони захисту на недопустимість цього доказу, оскільки слідчий експеримент проводився за участю захисника і будь-яких доказів процесуальних порушень процедури його проведення останнім суду не надано.

Також судом не беруться до уваги показання свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , оскільки вони не були безпосередніми очевидцями вказаних вище подій і їх свідчення є показаннями з чужих слів. Також вкрай суперечливими є показання неповнолітнього свідка ОСОБА_25 , яка в судовому засіданні спочатку повідомила, що вночі 03 вересня 2018 року обвинувачений ОСОБА_7 пішов кудись разом із іншими хлопцями, після чого повернувся, а потім на запитання захисника відповіла, що обвинувачений весь час перебував разом із нею. Більш того, на запитання психолога, в присутності якої проводився допит, свідок відповіла, що її особисті стосунки з ОСОБА_7 заважають відповісти на всі запитання.

Суд встановив, що наведені вище дані, що містяться в перевірених та досліджених доказах, які визнані належними, допустимими та достовірними і які узгоджуються між собою, дають підстави відкинути доводи сторони захисту щодо непричетності обвинуваченого ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому злочинів та розцінити їх як обраний спосіб захисту і прагнення уникнути відповідальності за вчинені злочини.

Стосовно кількості та характеру нанесених ударів потерпілому ОСОБА_9 кожним з обвинувачених, суд зазначає наступне. В ході судового слідства беззаперечно доведено, що кожен з обвинувачених діяв, бажаючи настання спільного злочинного наміру, що підтверджується їх поведінкою після вчиненого, а саме вжиття заходів щодо знищення слідів злочину з метою уникнення кримінальної відповідальності. Також заслуговують на увагу посилання сторони обвинувачення на правову позицію Верховного Суду України від 24 жовтня 2016 року (справа № 733/249/16-к), згідно з якою кожна з осіб, які з умислом на вбивство завдали потерпілому поранення, незалежно від того, яке з поранень виявилося безпосередньою причиною смерті потерпілого, повинні відповідати за умисел як співвиконавці.
Проаналізувавши всі докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, знаходить доведеною винність обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм злочинів і кваліфікує дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого, за ч. 2 ст. 121 КК України, та як незаконне проникнення до житла, вчинене за попередньою змовою групою осіб із застосуванням насильства, за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 162 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує, що він вчинив тяжкий злочин та злочин середньої тяжкості, його особу, а саме те, що він в силу ст. 89 КК України є раніше не судимим, характеризується негативно, як обставину, що обтяжує покарання, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, та як обставину, що його пом`якшує, щире каяття обвинуваченого.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує, що він вчинив тяжкий злочин та злочин середньої тяжкості, його особу, а саме те, що він є раніше не судимим, характеризується негативно, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та обставину, що його обтяжує, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що призначення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 162 КК України відповідатиме принципу справедливості та невідворотності покарання, оскільки у відповідності зі ст.ст. 3, 27 Конституції України людина, її життя, здоров`я, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю, право на життя є невід`ємним правом людини і ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.

У порядку, передбаченому ч. 2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинувачених на користь держави 68 998 грн 71 коп. в рахунок відшкодування витрат на провадження експертиз.
Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у провадженні не заявлено.

Оскільки на час постановлення вироку підстави, що були враховані при застосуванні до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, не відпали, а підстав для зміни запобіжних заходів не встановлено, суд вважає за необхідне запобіжні заходи відносно обвинувачених у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 162 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на сім років;
за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 162 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 , за сукупністю злочинів, покарання у виді позбавлення волі строком на сім років.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 162 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на вісім років;
за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 162 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 , за сукупністю злочинів, покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відраховувати з моменту їх затримання, тобто з 03 вересня 2018 року.

Запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою, застосовані до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , до набрання вироком законної сили, залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 солідарно судові витрати за проведення експертизу сумі 68 998 (шістдесят вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто вісім) гривень 71 копійку на користь держави.

Речові докази у провадженні полімерний пакунок з двома капцями, прозорий полімерний пакунок з наволочкою темного кольору з візерунками листя зі слідами РБК, джинсові штани, труси темного кольору зі слідами РБК, джинси, полімерний пакунок з чоловічими шортами сірого кольору зі слідами РБК, джинсові мокасини зі слідами РБК, джинсова та тканинна сорочки зі слідами РБК, сині спортивні штани зі слідами РБК, сейф-пакет № 29535644 з фрагментами каміння, шість звивів, фрагментами листя та первинне упакування, сейф-пакет № 4209641 зі зразками крові ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , нігтьові зрізи останніх та первинне упакування, що передані до кімнати зберігання речових доказів Очаківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Миколаївській області, знищити.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченими у той же строк з моменту вручення їм копій вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: