Справа № 359/458/21
Провадження №1-в/359/47/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
4 лютого 2021 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду без технічної фіксації клопотання начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умані Сумської області, українця, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 ,

засудженого вироком Каширського міського суду Московської області від 27.06.2017 року за ч.3 ст. 30, ч.5 ст. 228.1 КК РФ до 10 років позбавлення волі, на підставі ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10.07.2018 року вирок приведено у відповідність до законодавства України та визнано засудженим останнього за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 307 КК України до 10 років позбавлення волі, -
в с т а н о в и в :
21.01.2021 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло вищезазначене клопотання начальника Державної установи «Бориспільська виправна колонія № 119» ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання на більш м`яке відносно засудженого ОСОБА_3 на підставі ст. 82 КК України.
У клопотанні зазначається, що засуджений ОСОБА_3 міру кримінального покарання в місцях позбавлення волі відбуває з 26.08.2016 року.
Під час знаходження в ФКУ СІЗО-5 УФСИН Росії по Московській області зарекомендував себе негативно, мав 6 стягнень, які погашено у встановленому законом порядку. Заохочень не мав, до праці не залучався.
Із 24.11.2017 року, перебуваючи, в ФКУ ВК-23 УФСИН Росії по Саратовській області зарекомендував себе негативно, за допущені порушення установленого порядку відбування покарання 6 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності. Допущені порушення виражались у порушенні внутрішнього розпорядку та порушенні між камерної ізоляції, однак в подальшому змінив свою поведінку на краще та за сумлінну працю та активну участь у житті колонії отримав 8 заохочень.
З 15.02.202.0 року, під час знаходження в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» зарекомендував себе посередньо. Стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.
11.03.2020 року прибув до ДУ «Бориспільська ВК (№ 119)» для подальшого відбування покарання. За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений 2 рази, стягнень не має. Працевлаштований на підприємстві установи, а саме: на дільниці ремонту піддонів. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених в розділах «Фізкультура і спорт» та «Духовне відродження», проявляє розумну ініціативу в їх реалізації. Відповідно , до статті 127 Кримінально-виконавчого кодексу України, приймає участь у роботі самодіяльних організацій установи в спортивній та духовно - просвітницькій секціях, проявляє розумну ініціативу в їх діяльності. Відповідно до ст. 110 Кримінально-виконавчого кодексу України підтримує зв`язки з рідними шляхом листування та отримує від них посилки та передачі. 25.06.2020 року засуджений розглядався на комісії щодо застосування до нього ст. 101 КВК України, а саме переведення його з дільниці ресоціалізації до дільниці соціальної реабілітації, але рішенням комісії установи засудженому було відмовлено у застосуванні цієї пільги, оскільки засуджений нетривалий час перебував в установі та був маловивченою особою. На профілактичному обліку установи не перебуває. Згідно вироку позову не має. Вину у скоєному злочині не визнав, однак за час відбування покарання змінив своє ставлення та щиро розкаюється в скоєному злочині.
У зв`язку з вищевикладеним начальник Державної установи «Бориспільська виправна колонія №119» просить суд застосувати до ОСОБА_3 ст. 82 КК України та замінити йому невідбуту частину покарання на більш м`який вид покарання.
В судове засідання учасники (прокурор, засуджений, представник БВК №119) не з`явилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи.
До початку розгляду справи на електронну адресу суду представник колонії направив заяву про розгляд справи у його відсутність.
До початку розгляду справи на електронну адресу суду адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_3 надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, подання підтримує та просить задовольнити.
До початку розгляду справи прокурор подав заяву з проханням відмовити у задоволенні клопотання колонії зважаючи на короткий термін перебування засудженого ОСОБА_3 у колонії, що не може свідчити про виправлення останнього.
Неявка останніх не перешкоджає розгляду.
Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомленні про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
Враховуючи зазначене, суд прийшов до переконання розглянути клопотання в порядку ч. 4 ст. 107 КПК України.
Дослідивши матеріали клопотання та особової справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
ОСОБА_3 засуджений вироком Каширського міського суду Московської області від 27.06.2017 року за ч.3 ст. 30, ч.5 ст. 228.1 КК РФ до 10 років позбавлення волі, на підставі ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10.07.2018 року вирок приведено у відповідність до законодавства України та визнано засудженим останнього за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 307 КК України до 10 років позбавлення волі.
Засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання в Державній установі «Бориспільська виправна колонія № 119».

Частиною 1 ст. 82 КК України передбачено, що особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутного строку покарання, призначеного вироком.

Для застосування такої заміни, згідно п. 3 ч. 4 ст. 82 КК України, необхідно щоб засуджений фактично відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила нове умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Початок строку: 27.06.2017 року. Кінець строку: 30.08.2023 року. Відбув: 2/3 Б/М 30.12.2020 року.

Так, на момент направлення клопотання до суду ОСОБА_3 відбув 2/3 строку покарання. Невідбута частина покарання на день розгляду справи становить 2 роки 6 місяців 26 днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України заміна не відбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року №2 передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Крім того, пунктом 17 даної Постанови передбачено, що під час судового розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених та інше. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до коментованої ст. 82 КК України, положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Висновок суду про те що засуджений став на шлях виправлення повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

З матеріалів особової справи вбачається, що засуджений засуджений ОСОБА_3 міру кримінального покарання в місцях позбавлення волі відбуває з 26.08.2016 року.

Під час знаходження в ФКУ СІЗО-5 УФСИН Росії по Московській області зарекомендував себе негативно, мав 6 стягнень, які погашено у встановленому законом порядку. Заохочень не мав, до праці не залучався.
Із 24.11.2017 року, перебуваючи, в ФКУ ВК-23 УФСИН Росії по Саратовській області зарекомендував себе негативно, за допущені порушення установленого порядку відбування покарання 6 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності. Допущені порушення виражались у порушенні внутрішнього розпорядку та порушенні між камерної ізоляції, однак в подальшому змінив свою поведінку на краще та за сумлінну працю та активну участь у житті колонії отримав 8 заохочень.
З 15.02.202.0 року, під час знаходження в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» зарекомендував себе посередньо. Стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.
11.03.2020 року прибув до ДУ «Бориспільська ВК (№ 119)» для подальшого відбування покарання. За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений 2 рази, стягнень не має. Працевлаштований на підприємстві установи, а саме: на дільниці ремонту піддонів. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених в розділах «Фізкультура і спорт» та «Духовне відродження», проявляє розумну ініціативу в їх реалізації. Відповідно , до статті 127 Кримінально-виконавчого кодексу України, приймає участь у роботі самодіяльних організацій установи в спортивній та духовно - просвітницькій секціях, проявляє розумну ініціативу в їх діяльності. Відповідно до ст. 110 Кримінально-виконавчого кодексу України підтримує зв`язки з рідними шляхом листування та отримує від них посилки та передачі. 25.06.2020 року засуджений розглядався на комісії щодо застосування до нього ст. 101 КВК України, а саме переведення його з дільниці ресоціалізації до дільниці соціальної реабілітації, але рішенням комісії установи засудженому було відмовлено у застосуванні цієї пільги, оскільки засуджений нетривалий час перебував в установі та був маловивченою особою. На профілактичному обліку установи не перебуває. Згідно вироку позову не має. Вину у скоєному злочині не визнав, однак за час відбування покарання змінив своє ставлення та щиро розкаюється в скоєному злочині.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що аналіз особової справи засудженого ОСОБА_3 вказує на позитивну лінію поведінки засудженого за весь період відбування покарання.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 на момент розгляду подання фактично відбув 2/3 частини строку призначеного судом покарання за вчинений ним злочин. Своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці ОСОБА_3 довів, що став на шлях виправлення.

До твердження прокурора, що засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання у ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» лише з березня 2020 року та це не може свідчити про його виправлення суд відноситься критично, оскільки це лише припущення, доказів зворотнього суду не надано.

За таких обставин, враховуючи тяжкість та характер вчиненого злочину, його ставлення до вчиненого, дані про особу засудженого, його поведінку за весь період відбування покарання у ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)», суд вважає за доцільне замінити засудженому невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш м`який у виді обмеженням волі, із врахуванням ст. 61 КК України, що цілком відповідатиме меті виправлення засудженого.

Враховуючи зазначене, на підставі ст.ст. 57, 61, 82 КК України та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
Клопотання начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» задовольнити.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Умані Сумської області,засудженого вироком Каширського міського суду Московської області від 27.06.2017 року за ч.3 ст. 30, ч.5 ст. 228.1 КК РФ до 10 років позбавлення волі (на підставі ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10.07.2018 року вирок приведено у відповідність до законодавства України та визнано засудженим останнього за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 307 КК України до 10 років позбавлення волі), - замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке - у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців 26 (двадцять шість) днів.
Врахувати в строк відбування покарання час переміщення засудженого до нового місця відбування покарання.
Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня проголошення шляхом подання апеляції через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.
Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено 08.02.2021 року.
Суддя: ОСОБА_1