Справа №487/140/21
Провадження №1-кс/487/539/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.01.2021 року м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва клопотання слідчого Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000130 від 12.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
12.01.2021 слідчий Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором військової прокуратури Миколаївського гарнізону ОСОБА_4 , звернулась до суду з клопотанням, в якому просила накласти арешт на сумку різнокольорову, поміщену до сейф пакету № SUD 3046596; мобільний телефон марки «Huawei Mate 10 Lite» чорного кольору, імей № 1 - НОМЕР_1 , імей № 2 - НОМЕР_2 , в якому знаходиться сім карта оператора мобільного зв`язку «Лайф» № НОМЕР_3 та оператора мобільного зв`язку «Лайф» № НОМЕР_4 , - поміщено до сейф пакету №SUD 3046595; пластмасовий предмет, в якому знаходиться скляна колба з нашаруванням невідомої речовини - поміщено до паперового конверту. Визначити місцем зберігання вказаних предметів Миколаївське районне управління поліції ГУНП в Миколаївській області, що розташоване за адресою: м. Миколаїв, вул. Біла 44.

Підставою для внесення клопотання стало те, що накладення арешту на зазначене майно для забезпечення його збереження як речового доказу, а також має суттєве значення для розслідування кримінального провадження.

Слідчий до судового засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просила розглянути клопотання за своєї відсутності, заявлені вимоги підтримала.

Частиною 1 статті 172 КПК України, передбачено, окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи положення закону та принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання на підставі наявних доказів.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Із матеріалів клопотання встановлено, що в провадженні СВ Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000130 від 12.01.2021, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за вчинення майнового злочину, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 12.01.2021 близько 01:00 год., більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим, ОСОБА_5 перебував у дворі будинку АДРЕСА_1 , де на лавці вживав алкогольні напої разом із потерпілим ОСОБА_6 , в ході чого останній поклав свій мобільний телефон марки «HUAWEI Mate 10 lite», вартістю 10000 грн., на стіл біля лавки. Під час раптово виниклого конфлікту з потерпілим, на ґрунті виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_5 виник злочинний корисливий на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, їх караність, передбачаючи можливість настання наслідків від його злочинних дій, а також, бажаючи їх настання, з метою власного незаконного збагачення, діючи повторно, ОСОБА_5 наніс потерпілому ОСОБА_6 один .удар кулаком руки в область обличчя потерпілого, після чого забрав зі столу мобільний телефон марки «HUAWEI Mate 10 lite», вартістю 10000 грн., що належить ОСОБА_6 , маючи можливість розпорядитися майом на власний розсуд.

На підставі вищевикладеного, 12.01.2021 ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України. В ході обшуку затриманої особи ОСОБА_5 вилучено: сумку різнокольорову поміщено до сейф пакету № SUD 3046596; мобільний телефон марки «Huawei Mate 10 Lite» чорного кольору, імей № 1 - НОМЕР_1 , імей № НОМЕР_5 , в якому знаходиться сім карта оператора мобільного зв`язку «Лайф» № НОМЕР_3 та оператор мобільного зв`язку «Лайф» № НОМЕР_4 поміщено до сейф пакету № SUD 3046595; пластмасовий предмет в якому знаходиться скляна колба з нашаруванням невідомої речовини - поміщено до паперового конверту.

Постановою слідчого від 12.01.2021 слідчим зазначені вище речі визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з вимогами ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, слідчим доведено, що майно, щодо якого ініційоване клопотання, має значення речових доказів, а також доведено необхідність такого арешту та наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного у клопотанні майна.

Керуючись ст. ст. 131-132, 167, 169, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000130 від 12.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на сумку різнокольорову, поміщену до сейф пакету № SUD 3046596; мобільний телефон марки «Huawei Mate 10 Lite» чорного кольору, імей № 1 - НОМЕР_1 , імей № 2 - НОМЕР_2 , в якому знаходиться сім карта оператора мобільного зв`язку «Лайф» '№ НОМЕР_3 та оператора мобільного зв`язку «Лайф» № НОМЕР_4 , - поміщено до сейф пакету №SUD 3046595; пластмасовий предмет, в якому знаходиться скляна колба з нашаруванням невідомої речовини - поміщено до паперового конверту.

Визначити місцем зберігання вказаних предметів Миколаївське районне управління поліції ГУНП в Миколаївській області, що розташоване за адресою: м. Миколаїв, вул. Біла 44.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Слідчий суддя Заводського
районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1