Справа № 405/5842/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2020 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кропивницькому клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості СУ ГУ НП в Кіровоградській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.03.2020 за № 0000066, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307, ч.1 ст.263 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Кіровограда, громадянину України, маючому на утриманні матір, яка страждає на хворобу Альцгеймера, працюючий позаштатним кореспондентом, з середньою освітою, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому -

встановив:
слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням, в якому просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Клопотання слідчого мотивовано тим, що СУ ГУ НП в Кіровоградській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000066 від 17 березня 2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.1 ст.263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що за невстановлених обставин ОСОБА_5 , придбавши 50 патронів, калібру 5.45 мм, переніс зазначені бойові припаси до свого автомобіля «BMW 320I» сірого кольору з державним номерним знаком НОМЕР_1 , де без передбаченого законом дозволу зберігав, знаючи при цьому, що на обліку в дозвільної системи ГУ НП в Кіровоградській області, як власник вогнепальної зброї не перебуває.

Зазначені боєприпаси, ОСОБА_5 незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу в своєму автомобілі «BMW 320I» сірого кольору з державним номерним знаком НОМЕР_1 до моменту їх вилучення 24 вересня 2020 року. 24 вересня 2020 року, на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26.08.2020 проведено обшук транспортного засобу «BMW 320I» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , що знаходився за адресою: с. Соколівське, Кропивницького району, Кіровоградської області, ТВГ «Рассвет», в ході якого, в багажнику, під заднім запасним колесом, було виявлено та вилучено: -50 предметів зовні схожих на боєприпаси, 7 з яких, згідно висновку експертизи зброї за експертною спеціальністю 3.1 (дослідження вогнепальної зброї та боєприпасів до неї) № 236 від 25.09.2020, являються боєприпасами 5,45-мм (5,45х39) проміжними патронами з трасуючими кулями, промислового виготовлення, які можуть використовуватися при стрільбі з автоматів системи Калашникова (АК-74, АКС-74У), кулемету «РПК-74» та ін., та надані патрони придатні для стрільби. Отже, вказаними умисними протиправними діями, ОСОБА_5 вчинив придбання, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

Крім того, ОСОБА_5 у невстановлені під час досудового розслідування місці та час, але не пізніше 24.09.2020, за невстановлених обставин, діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , придбав з метою збуту одинадцять прозорих пластикових трубочок, запаяних з обох боків з речовиною кристалічного походження, яка згідно з висновком експерта № 1297 від 25.09.2020 містить психотропну речовину - метамфетамін, обіг якої обмежено, масою в наданих на дослідження речовинах становить: 0,0378 г, 0,0397 г, 0,0412 г, 0,0373 г, 0,0422 г, 0,0353 г, 0,0420 г, 0,0378 г, 0,0345 г, 0,0309 г, 0,0330 г, загальною масою 0,4117 грам, тим самим вчинивши незаконне придбання психотропних речовин з метою збуту, за попередньою змовою групою осіб.
В подальшому, 24.09.2020 близько 01 год. 55 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: Кіровоградська область, Кропивницький район, с. Соколівське, просп. Комсомольський 101, на території ТВГ «Рассвет» в автомобілі «BMW 3201» сірого кольору з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який на праві власності належить останньому, діючи за попередньою змовою ОСОБА_8 , умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, незаконно, в порушення вимог ст. ст. 7, 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995, відповідно до яких діяльність з обігу психотропних речовин, включених до таблиці ТІ Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, на території України обмежена, зберігав при собі, в правій кишені штанів, поліетиленовий пакет на зіп- застібці з одинадцятьма прозорими пластиковими трубочками, запаяними з обох боків з речовиною кристалічного походження, яка згідно з висновком експерта № 1297 від 25.09.2020 містить психотропну речовину - метамфетамін, обіг якої обмежено, масою в наданих на дослідження речовинах становить: 0,0378 г, 0,0397 г, 0,0412 г, 0,0373 г, 0,0422 г, 0,0353 г, 0,0420 г, 0,0378 г, 0,0345 г, 0,0309 г, 0,0330 г, загальною масою 0,4117 грам., з метою збуту. Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 , вчинив незаконне придбання, зберігання з метою збуту психотропних речовин, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України.

24.09.2020 о 12:24 год. ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України. 25.09.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. 25.09.2020 о 15 год. 25 хв. ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.263 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_5 , повністю підтверджується зібраними під час проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню доказами.

З урахуванням доказів обґрунтованості підозри, обставин вчинення злочину, його тяжкості, міри покарання, а також особи підозрюваного та його бажання уникнути кримінальної відповідальності, досудовим розслідуванням встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

При цьому враховується, що жоден з більш м`яких ніж тримання під вартою запобіжних заходів не може запобігти зазначеним ризикам. Так особисте зобов`язання не може бути застосовано в зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчинених злочинів та наслідкам, які були завдані вчиненням злочинів. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Крім того, обирати запобіжні заходи відносно підозрюваного застава та домашній арешт недоцільно, оскільки вони в цілому не зможуть гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, та, крім того, для досягнення завдання кримінального провадження забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити, зазначивши про обґрунтованість підозри, про яку повідомлено ОСОБА_5 , наявність зазначених в клопотанні ризиків та неможливість їх запобігання шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою. Висловив позицію щодо можливості застосування стосовно підозрюваного запропонованого запобіжного заходу із визначення розміру застави.

Захисник у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вказавши на необґрунтованість підозри, не доведення прокурором заявлених ризиків, просив застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, оскільки ОСОБА_5 має тяжкі хронічні захворювання та за станом здоров`я не зможе перебувати в установі виконання покарань, крім того, має на утриманні матір, яка страждає на хворобу Альцгеймера, має постійно орендоване житло за адресою: АДРЕСА_3 , за місцем проживання характеризується позитивно, працевлаштований та має постійний щомісячний дохід у розмірі 10000-15000 грн., раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Також, з метою забезпечення підозрюваного позитивними характеристиками, подав заяву про передачу останнього на поруки. Зазначив, що дану заяву він просить врахувати лише при оцінці даних, що характеризують особу підозрюваного на підтвердження його авторитету у відповідному середовищі, не розглядаючи по суті як відповідне клопотання.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника, просив застосувати до нього запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Вислухавши пояснення сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Встановлено, що СУ ГУ НП в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000066 від 17.03.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.1 ст.263 КК України (витяг з ЄРДР від 25.09.2020 а.п. 7-10).

24.09.2020 о 12 годині 24 хвилин ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України (а.п. 113-115).

25.09.2020 о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_5 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України (а.п. 116-117).

25.09.2020 о 15 год. 25 хв. ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.263 КК України (а.п. 130-132).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Крім того, згідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Дослідивши матеріали клопотанням, слідчий суддя приходить до висновку, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.263 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту психотропних речовин, за попередньою змовою групою осіб та у придбанні, зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, відомості про які внесені 17.0.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000066.

Причетність ОСОБА_5 до оголошеної підозри підтверджується: протоколами допиту свідків, протоколом обшуку, протоколами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, висновками проведених експертиз та іншими матеріалами.

Вирішуючи питання щодо наявності обґрунтованої підозри, слідчий суддя зазначає, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі-ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Водночас, практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

Таким чином, надані до клопотання матеріали на переконання слідчого судді свідчать, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, про те що ОСОБА_5 міг вчинити кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 307, ч.1 ст.263 КК України.

Інші доводи сторони захисту про існування обґрунтованої підозри, про належність та допустимість доказів, повинні оцінюватися виключно під час розгляду справи по суті у сукупності із іншими доказами.

Також, слідчий суддя встановив наявність наступних ризиків, передбачених:

- п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.1 ст.263 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, покарання за вчинення яких передбачено у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років із конфіскацією майна (ч.2 ст.307 КК України), та у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, тому підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення відповідальності за вчинення злочинів, усвідомлюючи тяжкість кримінального правопорушення та розуміючи міру покарання, яка може бути до нього застосована, у разі ухвалення обвинувального вироку;

- п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 , маючи можливість вільного пересування та підтримання контактів із своїми знайомими, спроможний незаконно впливати прямо чи опосередковано на інших підозрюваних та свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання.

Разом з тим, прокурором не доведено існування інших ризиків.

Під час вирішення питання про достатній та необхідний запобіжний захід, що може забезпечити належну процесуальну поведінку та запобігти встановленим ризикам, слідчий суддя враховує, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисних тяжких злочинів, проживає з жінкою без реєстрації шлюбу в орендованій останньою квартирі, дітей на утриманні не має, що свідчить про відсутність сталих соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність постійного джерела доходів. При цьому, слідчий суддя зауважує, що надані суду матеріали клопотання не містять необхідних та достатніх даних, що характеризують особу підозрюваного, які відповідно до ст. 178 КПК України мають бути об`єктивно оцінені слідчим суддею. Але, не надання на даному етапі досудового розслідування таких даних не може трактуватись як не на користь підозрюваного, так і навпаки.

Щодо наданої захисником підозрюваного адвокатом ОСОБА_4 заяви про взяття ОСОБА_5 на поруки, як депутатом міської ради міста Кропивницького сьомого скликання, з метою забезпечення позитивними характеристиками підозрюваного шляхом підтвердження авторитету останнього у відповідному середовищі, то слідчим суддею не ставиться під сумнів високі моральні якості, неупереджена громадянська позиція та авторитет зазначеної особи, яка висловила відповідне бажання забезпечити підозрюваного ОСОБА_5 позитивними характеристиками. Однак, враховуючи сукупність досліджених обставин ймовірного вчинення кримінального правопорушення, тяжкість інкримінованого ОСОБА_5 злочину, ступінь його суспільної небезпечності, відсутність в останнього стійких соціальних зв`язків, постійного джерела отримання доходів та наявні ризики, слідчий суддя дійшов висновку, що намагання захисника підозрюваного у такий спосіб забезпечити підтримку останнього авторитетними особами, беззаперечно не доводить наявності у підозрюваного відповідного авторитетного становища в суспільстві.
Слідчий суддя не бере до уваги доводи сторони захисту щодо необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, через наявність у нього хворої матері, яка потребує стороннього догляду, оскільки захисником не надано жодних підтверджуючих документів даної обставини, що не підтверджує факту перебування матері підозрюваного у безпорадному стані, та не зменшує встановлені слідчим суддею ризики.

При цьому, слідчий суддя не бере до уваги надану стороною захисту характеристику на підозрюваного від сусідів, оскільки вона належним чином не засвідчена, а отже не може вважатись достовірною.
Посилання сторони захисту на неможливість тримання ОСОБА_5 під вартою через незадовільний стан його здоров`я об`єктивно нічим не підтверджено.

Так, згідно практики Європейського суду з прав людини, порушення статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не може мати місце лише в зв`язку з погіршенням стану здоров`я заінтересованої особи, проте таке порушення може бути в зв`язку з неналежним наданням медичної допомоги (рішення «Мельник проти України»). Хоча статтю 3 Конвенції неможна тлумачити так, ніби вона покладає загальний обов`язок звільнити затриманого за станом здоров`я, вона все ж зобов`язує державу захищати фізичну цілісність осіб, позбавлених свободи, зокрема, надаючи їм необхідну медичну допомогу (рішення «Рівьєр проти Франції»).

При цьому, право осіб, які перебувають під вартою, на надання їм медичної допомоги, гарантовано чинним законодавством України та відповідно до положень ст.ст. 11, 21 Закону України «Про попереднє ув`язнення», обов`язок забезпечити особам, взятим під варту, медичне обслуговування, покладається на адміністрацію місць попереднього ув`язнення, а порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Тобто, законодавством чітко визначений порядок надання медичної допомоги особам, узятим під варту (в тому числі особам, стосовно яких не ухвалено вирок суду) і забезпечення виконання зазначеного порядку покладено саме на керівництво СІЗО.

Також, слідчий суддя виходить з того, що стан здоров`я підозрюваного хоча і є обставиною, яка враховується при вирішенні питання щодо запобіжного заходу, однак сам по собі не може свідчити про недоцільність тримання підозрюваного під вартою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вказане свідчить, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а також запобігти встановленим ризикам, а тому не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Отже, застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи та серйозністю висунутої проти нього підозри, з урахуванням встановлених ризиків, на думку слідчого судді, не є надмірним та таким, що принижують його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки в даному випадку наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Усі наведені обставини у їх сукупності не дають достатніх підстав застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою строком на 60 днів, тобто в межах строку досудового розслідування.

При цьому, відповідно до положень ч. 5 ст. 182, ч. 3-4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважає можливим визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Беручи до уваги суспільну небезпеку кримінальних правопорушень, в скоєнні яких підозрюється ОСОБА_5 , його особу, матеріальний стан, зокрема те, що останній не працевлаштований та не має постійного заробітку, слідчий суддя приходить до висновку щодо визначення застави у розмірі 42 040 гривень, що відповідає 20 прожитковим мінімумам для працездатних осіб та узгоджується зі змістом ст. 182 КПК України, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-197, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя -
постановив:
клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості СУ ГУ НП в Кіровоградській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.03.2020 за № 0000066, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307, ч.1 ст.263 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів в межах досудового розслідування, а саме: з 12 години 24 хвилин 24.09.2020 до 12 години 24 хвилин 22.11.2020.

Визначити розмір застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 42040 грн., які необхідно внести на депозитний рахунок: рахунок отримувача № UA0002505, отримувач коштів ТУ ДСА України в Кіровоградській області, , банк отримувача: ДКСУ, м. Київ. Призначення платежу: забезпечення виконання рішення згідно статті 182 КПК України по справі № 0000066 від 17.03.2020.
При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 на строк до 22.11.2020 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

- не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора або суду із населеного пункту, в якому він зареєстрований і проживає;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із іншими підозрюваними, свідками у даному провадженні, за винятком участі в процесуальних діях під час досудового розслідування та у суді.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до ч. ч. 8, 9 ст. 182 КПК України у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.
Дата закінчення дії ухвали слідчого судді 22.11.2020.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_9