Справа № 367/3942/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1122/2020 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія ч. 1 ст. 296 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_10 ,

потерпілої ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 2 грудня 2019 року,яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ірпеня, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, військовозобов`язаного, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України,

засуджено за ч.1 ст. 296 КК України до 3 (трьох) років обмеження волі. Цивільний позов в частині завданої матеріальної шкоди задоволено повністю, стягнуто із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 14 428 грн. 38 коп. Цивільний позов в частині завданої моральної шкоди задоволено частково, стягнуто із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 50 000 грн. В іншій частині позов залишено без задоволення.

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що він, 17.10.2017 року близько 16 год. 00 хв. (точний час не встановлений), перебуваючи біля будинку за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, з метою грубого порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, демонстративно зневажаючи норми моральності, публічно оголився та почав справляти природні потреби, тим самим проявив винятковий цинізм.

В цей час, повз ОСОБА_8 проходила ОСОБА_11 , яка зробила йому зауваження. Тоді, ОСОБА_8 гучно висловлюючи нецензурні образи в сторону ОСОБА_11 , підбіг до неї, після чого, перебуваючи у тому ж місці, в той же час, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, з метою грубого порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, перебуваючи в положенні стоячи обличчям напроти задньої частини тіла потерпілої ОСОБА_11 , лівою рукою схопив останню за волосся, а кулаком правої руки наніс 3 удари в область потиличної частини голови потерпілої.

В цей час, потерпіла ОСОБА_11 повернулася обличчям до ОСОБА_8 , а він в свою чергу, не реагуючи на зауваження та прохання припинити свої дії, продовжуючи гучно висловлювати нецензурні образи в сторону ОСОБА_11 , наніс їй кулаком правої руки ще 5 ударів в область обличчя.

Після чого, ОСОБА_11 вирвалася від ОСОБА_8 та забігла до кіоску, який знаходиться напроти будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де зачинилася з середини, а ОСОБА_8 , продовжуючи гучно висловлюючи нецензурні образи в сторону ОСОБА_11 , почав її наздоганяти, після чого почав бити кулаками рук по дверях та вітринах вказаного кіоску.

Внаслідок вказаних ударів в область потиличної частини голови та обличчя ОСОБА_11 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді підшкірної гематоми ділянки лівої щоки, садна правої щоки, підшкірної гематоми тім`яно-потиличної ділянки праворуч, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неповнотою судового розгляду, неправильним вирішенням цивільного позову, не відповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість та закрити кримінальне провадження, відмовивши у задоволенні цивільного позову ОСОБА_11 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що його дії безпідставно кваліфіковано за ч.1 ст.296 КК України, оскільки у нього був відсутній мотив явної неповаги до суспільства, а вчиники були зумовлені неприязними стосунками з потерпілою, що раптово виникли під час словесного конфлікту, а не бажанням протиставити себе суспільству і продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки.

Зазначає, що суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що полягали у обґрунтуванні його винуватості висновком судово-медичного експерта № 93/д від 26 квітня 2019 року, який є недопустимим доказом, оскільки експерт був залучений до кримінального провадження, всупереч вимогам ст.243 КПК України, не за ухвалою слідчого судді та висновком судово-медичного експерта №31, який безпосередньо в судовому засіданні не досліджувався, а наявна у матеріалах справи його копія засвідчена неналежним чином.

Обвинувачений у апеляційній скарзі також вказує на неповноту судового розгляду, що полягала у відмові у допиті свідків сторони захисту та у не наданні оцінки розбіжностям у показаннях потерпілої та свідка ОСОБА_12 , а також тій обставині, що потерпіла звернулась до поліції лише більш ніж через три тижні з часу події.

В апеляційній скарзі звернута увага і на відсутність у кримінальному провадженні належних доказів заподіяння потерпілій матеріальної і моральної шкоди та не взяття до уваги при обранні покарання відсутності негативних відомостей про особу обвинуваченого, того, що він є одруженим, проживаючим з дружиною та двома дітьми, є, в силу ст..89 КК України , не судимим. Крім того, зазначається про те, що суд не обґрунтував неможливості застосування вимог ст.75 КК України та не врахував, що за умови ізоляції від суспільства буде ускладнено відшкодування збитків потерпілій.

Під час провадження з перегляду вироку в апеляційному порядку захисником заявлено клопотання про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.1 чт.296 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.
Заслухавши обвинуваченого, який підтримав клопотання, прокурора та представника потерпілої, які заперечили проти задоволення клопотання, колегія суддів вважає, що воно підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Санкція ч.1 ст.296 КК України передбачає максимальне покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років, тобто, діяння є кримінальним проступком.

З вироку, що не набрав законної сили, випливає, що ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, за дії, що мали місце 17.10.2017 , тобто на час його перегляду в апеляційному порядку минуло три роки з дня його вчинення.

З огляду на наведене, ОСОБА_8 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.296 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

За змістом ст.417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Відповідно пункту 1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Оскільки ОСОБА_8 звільняється від кримінальної відповідальності, то вирок Ірпінського міського суду Київської області від 02 грудня 2019 року щодо нього слід скасувати, а кримінальне провадження закрити.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.284,417 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Клопотання захисника обвинуваченого задовольнити.

Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 02 грудня 2019 року щодо ОСОБА_8 скасувати.

На підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України ОСОБА_8 звільнити від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.296 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження закрити.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Суддя: Суддя: Суддя: