Справа № 461/8834/20
Провадження № 1-кс/461/7952/20
УХВАЛА

07.12.2020 року слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 в особі захисника ОСОБА_4 про скасування арешту майна,
встановив:

ОСОБА_3 в особі захисника ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 17 листопада 2020 року на автомобіль «БМВ» р.н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною користування, розпорядження та проведення обліково-реєстраційних операцій з вказаним автомобілем.

Захисник в подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Слідчий подав заяву, згідно якої просить розглядати справу за його відсутності. Проти задоволення клопотання не заперечує , оскільки всі слідчі дії з вказаним автомобілем проведені.

Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає до задоволення, з огляду на таке.

Встановлено, що слідчим управлінням ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000820 від 23.10.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 17 листопада 2020 року накладено арешт на автомобіль «БМВ» р.н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , із забороною користування, розпорядження та проведення обліково-реєстраційних операцій з вказаним автомобілем.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Метою накладення арешту на вказане майно зазначено збереження речових доказів у кримінальному провадженні, проведення експертних досліджень, а також те, що воно відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України.

Як вказано слідчим, слідчі дії з арештованим автомобілем проведені.

Таким чином, слідством встановлено та перевірено усі необхідні обставини справи, які стосуються перевірки та дослідження даного транспортного засобу.

Відповідно до ч.6 ст.100 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: 1) повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Статтями 7 та 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При вирішенні клопотання враховую також положення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, згідно якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Встановлені в ході розгляду клопотання обставини свідчать про відсутність необхідності для подальшого арешту майна.

Враховуючи наведене, вважаю, що на даний час відпали обставини, які стали підставою для арешту майна, що передбачені ст.170 КПК України, тобто заявником доведено обставини, на які він посилається у клопотанні, а тому клопотання підлягає до задоволення та слід скасувати арешт, з огляду на відсутність заперечень з цього приводу з боку слідчого, який проводить розслідування у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити, що згідно ч.3 ст.167 КПК України, слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Керуючись ст.ст.131, 132, 170,172-174 КПК України, -

постановив:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 17 листопада 2020 року на автомобіль «БМВ» р.н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною користування, розпорядження та проведення обліково-реєстраційних операцій з вказаним автомобілем.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1