Справа № 182/7504/18
Провадження № 1-кп/0182/82/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.01.2021 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинення кримінальних правопорушень за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.08.2014 № 0003509 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , перебуває на обліку з пошуку роботи в Нікопольському центрі зайнятості, не одружений, із середньою спеціальною освітою, раніше судимий:
- 10.10.2007 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 16.06.2011 умовно-достроково на невідбутий строк 8 міс. 4 дні,
у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_3 24.08.2014 приблизно о 03:00 год., проходячи біля під`їзду № 4 будинку АДРЕСА_2 , побачив мопед, після чого у нього виник умисел на його угон.
Реалізуючи свій злочинний умисел, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, зламавши шляхом прикладення фізичної сили рук блокування керма, відкотивши зі вказаного під`їзду, умисно, повторно, таємно, незаконно заволодів моторолером «Хонда Леад 70», середня ринкова вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 424 від 27.09.2018, становить 5 464, 96 грн., чим спричинив власнику моторолера ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму. З місця вчинення злочину ОСОБА_3 втік, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав повністю і показав суду, що у 2011 р. звільнився з місць позбавлення волі умовно-достроково. Почав шукати роботу, але його нікуди не хотіли брати, тому він знаходився на утриманні матері. На деякий час він їздив працювати до Росії. У 2013 році він повернувся і ліг в лікарню з туберкульозом, тому знову знаходився на утриманні матері. Внаслідок цього у них утворилися великі борги. Влітку 2014 р., коли він вночі повертався додому, побачив, що біля під`їзду стоїть мопед і вирішив його викрасти. Руль мопеда був заблокований. Він з силою потягнув за руль мопеда, таким чином розблокував його, і покотив мопед по вул. Шевченка до Першотравневого ринку. Мопед відкотив до свого знайомого, сказав, що мопед його та попросив допомогти продати мопед. При цьому пояснив, що мопед не на ходу, бо щось згоріло. Знайомий продав мопед приблизно за 2 000 грн. На отримані гроші він купив взуття, одяг. В подальшому чотири роки він мешкав на території Російської Федерації. Там у нього сім`я. Він повернувся, бо помер його старший брат, мама залишилася сама. За станом здоров`я та за віком матір потребує допомоги. У скоєному кається. Просить суд суворо не карати його, він виправився і не буде більше вчиняти злочини. При призначенні покарання просить врахувати його стан здоров`я, а також стан здоров`я його матері, яка хворіє та потребує допомоги, яку їй може надати лише він, бо батько та старший брат померли.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Претензій матеріально та морального характеру до обвинуваченого не має, так як у відшкодування спричиненої шкоди отримав від ОСОБА_7 - матері обвинуваченого 10 000 грн. Просить призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі.
Винуватість обвинуваченого, крім його показів, підтверджується також письмовими доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження, законність, допустимість та достовірність яких сторонами судового провадження не оспорювались:
№ 0003509:
-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 24.08.2014 потерпілого ОСОБА_6 , у якому він вказує, що 24.08.2014 в період часу з 03.00 год. до 11.00 год. невідома особа, з під`їзду № 4 будинку АДРЕСА_2 шляхом вільного доступу заволоділа транспортним засобом моторолером «Honda Lead» сірого кольору. (а.п. 7-8);
-протоколом огляду місця події від 25.08.2014 під`їзду за адресою: АДРЕСА_2 . Вхід до під`їзду здійснюється через одностворчаті металеві двері зеленого кольору. На дверях наявний накладний замок. Ні двері, ні замок видимих пошкоджень не мають. Під час проведення огляду нічого не виявлено та не вилучено. (а.п. 12-13);
-висновком судово-товарознавчої експертизи № 424 від 27.09.2018, згідно якого: середня ринкова вартість ідентичного мопеду «Хонда Леад 90» (придбання квітень 2014 року) без урахуванням зносу та експлуатаційного зносу, станом на 24.08.2014, складає 5 464,96 грн. (а.п. 36-39).
Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, за якими він обвинувачується.
При цьому суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд при оцінці доказів, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків (рішення «Коробов проти України» від 21.10.2011 та інш.).
Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 мають правильну правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину (ч. 2 ст. 289 КК України).
Також суд ураховує обставини справи, особу винного.
Обвинувачений ОСОБА_3 раніше притягався до кримінальної відповідальності, судимість в установленому законом порядку не погашена (а.п. 63-64). З серпня 2019 року працював бетонником в ПП «Смирнов», з 19 лютого 2020 року перебуває на обліку з пошуку роботи в Нікопольському центрі зайнятості, не одружений, на утриманні у нього перебуває матір похилого віку ОСОБА_8 , 1948 року народження, яка є пенсіонеркою за віком, має ряд хронічних захворювань ішемічну хворобу серця, кардіосклероз атеросклеротичний, гіпертонічну хворобу П, 2 ст., цукровий діабет П типу. Обвинувачений мешкає разом з матір`ю, інших осіб, які можуть надавати їй допомогу, немає. Обвинувачений також має ряд хвороб: перебуває на обліку у відділенні профілактики та лікування хворих на ВІЛ-інфекцію/СНІД з 15.04.2019 з діагнозом: ВІЛ-інфекція, 3 кл. ст., В 20.4, перенесений туберкульоз легень (2003, 2013), орофарінгеальний кандидоз, токсичний гепатит помірного ступеня активності, енцефалопатія складного генезу. Він має постійне місце проживання, де мешкає з матір`ю. У лікаря психіатра на обліку не перебуває (а.п. 65), перебуває з 01.06.1999 на обліку у лікаря нарколога з діагнозом наркоманія (а.п. 66), однак, як він сам пояснив, він вже тривалий час наркотики не вживає.
Також судом враховується, що, хоча і не сам обвинувачений, однак його матір у повному обсязі відшкодувала спричинену матеріальну та моральну шкоду потерпілому і потерпілий ОСОБА_6 не має претензій до обвинуваченого, що підтверджується розпискою потерпілого про отримання від ОСОБА_8 в рахунок відшкодування спричиненої матеріальної та моральної шкоди 10 000 грн. - за викрадений скутер.
Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до п. 1), 2) ч. 1 ст. 66 КК України суд вважає щире каяття і добровільне відшкодування завданої шкоди та відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України - визнання вини.
При цьому, судом враховується, що щире каяття ОСОБА_3 проявилося в критичній оцінці ним свого діяння шляхом визнання вини, запевнення, що він більше подібного не вчинить і бажає виправитись. За час з моменту вчинення злочину і до даного часу (хоча пройшло понад 6-ть років) більше до кримінальної відповідальності не притягався, що свідчить, на думку суду, що він дійсно став на шлях виправлення.
Добровільне відшкодування завданого збитку (матеріальної та моральної шкоди), хоча і не самим обвинуваченим, а його матір`ю ОСОБА_8 , підтверджується розпискою потерпілого ОСОБА_6 , в якій останній вказав, що претензій до обвинуваченого не має. Покарання обвинуваченому просить призначити не пов`язане з позбавленням волі.
Відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України таку обставину, як відсутність претензій потерпілого та його вимоги про не призначення суворого покарання, суд визнає такою, що пом`якшує покарання.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України відсутні.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, у виді позбавлення волі без конфіскації майна.
Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.
Разом з тим, зваживши на обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого - визнання вини, щире каяття, добровільне відшкодування потерпілому спричиненої шкоди, думку потерпілого, який просить не позбавляти обвинуваченого волі, перебуванням на утриманні у обвинуваченого матері похилого віку, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, тому вважає можливим застосувати щодо нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши обов`язки, передбачені п. 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України.
Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.
Стосовно ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту - строк дії якого закінчився.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Речові докази по справі відсутні.
Також суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи, згідно довідки в сумі 200 грн. 00 коп., оскільки відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі винесення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 2 ст. 289 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.
На підставі п. 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період випробувального терміну періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Строк дії запобіжного заходу домашнього арешту скінчився. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов не заявлено.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави у відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта 200 (двісті) грн. 00 коп.
Речові докази по справі відсутні.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його оголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Сторони кримінального провадження мають право отримати копію вироку у суді.

Суддя: ОСОБА_1