Справа № 489/2973/20
Кримінальне провадження №1-м/489/2/20
УХВАЛА
11 серпня 2020 р. м.Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурор - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України,

В С Т А Н О В И В:

15 травня 2020 року наказом № 1688/5 Міністерством юстиції України прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вироком Нагатинського районного суду м. Москви від 14.02.2014 року громадянина України ОСОБА_4 засуджено за ч.3 ст. 30, п. "г" ч.4 ст. 228.1 КК Російської Федерації, з призначенням йому покарання у вигляді 10 років 4 місяців позбавлення волі з відбуванням покарання в виправній колонії суворого режиму. Строк покарання обчислювати з 18.11.2013 року.

ОСОБА_4 відбуває покарання в Федеральній казенній установі "Виправна колонія № 4 Управління Федеральної служби виконання покарань Росії по Пензенській області". Кінець строку відбування покарання - 17.03.2024.

За вироком суду дії ОСОБА_4 кваліфіковані як замах на незаконний збут наркотичних засобів, у великому розмірі, коли злочин не було доведено до кінця з обставин, які не залежали від цієї особи.

Вказані дії ОСОБА_4 , за які його засуджено в Російській Федерації, є кримінальним злочином згідно із законодавством України.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 610 КПК України засудженому ОСОБА_4 слід визначити статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку Російської Федерації.

Кримінальна відповідальність за вчинений ОСОБА_4 злочин, передбачена ч.1 ст. 15 - ч.2 ст. 307 КК України (замах на незаконний збут наркотичних засобів, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби у великих розмірах, не доведений до кінця з причин, що не залежали від волі особи).

Засудженому ОСОБА_4 за ч.1 ст. 15 - ч.2 ст. 307 КК України за вчинення замаху на злочин слід визначити покарання з врахуванням положень ч.3 ст. 68 КК України, згідно з якими за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу. Санкція ч.2 ст. 307 КК України передбачає один вид основного покарання - позбавлення волі на строк від 6 до 10 років (в редакції, чинній на час вчинення ОСОБА_4 злочину). Тому ОСОБА_4 за ч.1 ст. 15 - ч.2 ст. 307 КК України не може бути визначено основне покарання більше 6 років 8 місяців позбавлення волі. За вказаним кримінальним законом ОСОБА_4 слід визначити основне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 6 років 8 місяців, що є меншим, ніж призначене за даний злочин вироком суду іноземної держави, однак є максимальним строком позбавлення волі, який передбачено кримінальним законом України. Зазначене відповідає положенням п.1 ч.4 ст. 610 КПК України.

Враховуючи, що відповідно до положень п. "d" ч.1 ст.11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 року, замінюючи вирок компетентний орган не повинен посилювати кримінальне покарання засудженій особі, слід застосувати положення ст. 69 КК України (призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом) та призначити ОСОБА_4 покарання без застосування передбаченого ч.2 ст. 307 КК України обов`язкового додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, з огляду на те, що судом іноземної держави додаткове покарання у вигляді конфіскації майна ч.4 ст. 228.1 КК РФ взагалі не передбачено.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_4 слід обчислювати з 18.11.2013 - відповідно до дати, яка встановлена вироком Нагатинського районного суду м. Москви від 14.02.2014 року.

Також, відповідно до положень п. "с" ч.1 ст. 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 року, компетентний орган повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі. Визначення судом виду кримінально-виконавчої установи, в якій належить відбувати покарання засудженому, діючим законодавством України не передбачено.

Керуючись ст. 610 КПК України, ст. 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України - задовольнити.

Вирок Нагатинського районного суду м. Москви від 14.02.2014 року відносно ОСОБА_4 - привести у відповідність із законодавством України.

Визначити, що ч.3 ст. 30, п. "г" ч.4 ст. 228.1 КК Російської Федерації, за якою ОСОБА_4 засуджено вироком Нагатинського районного суду м. Москви від 14.02.2014 року, відповідають ч.1 ст. 15- ч.2 ст. 307 КК України.

Засудженому ОСОБА_4 на підставі вироку Нагатинського районного суду м. Москви від 14.02.2014 року визначити покарання за ч.1 ст. 15 - ч.2 ст. 307 КК України із застосуванням ч.3 ст. 68, ст. 69 КК України - 6 років 8 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з 18 листопада 2013 року.

Копію ухвали суду направити до Міністерства юстиції України та центрального органу виконавчої влади у сфері виконання покарань в Україні.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1