Справа № 397/874/20
н/п : 1-кп/397/111/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.09.2020 смт. Олександрівка

Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000299 від 13.07.2020 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Любомирка Олександрівського району Кіровоградської області, українки, громадянки України, освіта повна середня, не перебуваючої у зареєстрованому шлюбі, не маючої на утриманні дітей, працюючої укладчиком ПраТ Волошкове поле, проживаючої без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України(далі - КК України),
за участю учасників судового провадження:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
14.07.2020 близько 21:50 год. ОСОБА_6 прийшла до ОСОБА_3 , яка проживає по АДРЕСА_1 , щоб забрати свого чоловіка ОСОБА_7 , оскільки останній вирішив проживати спільно з ОСОБА_3 .

У той же час між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на ґрунті раптово-виниклих неприязних відносин через ревнощі виникла сварка з даного приводу.

Цього ж дня, близько 22:00 год. у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_3 , діючи умисно та цілеспрямовано, на ґрунті раптово-виниклих неприязних відносин, доводячи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 до кінця, скориставшись фізичною перевагою над останньою, схопила обома руками руки ОСОБА_6 та обмеживши її у рухах зробила підніжку останній в наслідок чого ОСОБА_6 не утрималася в положенні стоячи та упала спиною на поверхню земляного покриву. Після чого, ОСОБА_3 , продовжуючи свої злочинні дії, нанесла три удари ступнею правої ноги в ділянку ребер ОСОБА_6 , справа, після чого остання підвелася на ноги та почала тікати від ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 , продовжуючи свій злочинний умисел та скориставшись фізичною перевагою над ОСОБА_6 , підбігши до останньої нанесла один удар кулаком правої руки в ділянку правого плеча та потягла її за волосся.

У результаті протиправних дій ОСОБА_3 . ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 6-го ребра по передній пахвовій лінії справа, синців в ділянці правого плеча, які в сукупності, відповідно до висновку судовомедичної експертизи № 55 від 13.07.2020, відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

У судове засідання потерпіла ОСОБА_6 не з`явилась, про час та місце розгляду кримінального провадження була завчасно повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просила кримінальне провадження проводити за її відсутності та за наслідками розгляду ухвалити вирок згідно норм КПК України (т. 1 а.м.к.п. 28). За згодою учасників судового провадження, судом визнано за можливе розглядати кримінальне провадження за відсутності потерпілої.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 повністю визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, проте на підставі ст. 63 Конституції України відмовилась від надання показань суду.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні, суд провів судовий розгляд провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України. Наслідки розгляду судом провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам процесу роз`яснено.

Оскільки, обвинувачена ОСОБА_3 у вчиненому кримінальному правопорушенні повністю визнає провину, але відмовилася надати показання з приводу вчиненого нею кримінального правопорушення, тому за згодою учасників судового провадження, суд обмежився дослідженням матеріалів провадження, які характеризують особу обвинуваченої, так як немає жодного сумніву в добросовісності та істинності її відношення до вчиненого нею кримінального правопорушення.

Таким чином, обвинувачення, висунуте ОСОБА_3 відповідно до обвинувального акту, визнається судом доведеним і воно ніким не оспорюється. У зв`язку з цим суд, розглядаючи справу в межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 122 КК України, як спричинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суди мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
При вирішенні питання про призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 122 КК України, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.
Як особа, ОСОБА_3 , характеризується позитивно за місцем свого проживання (т. 2 а.м.к.п. 53), раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності (т. 2 а.м.к.п. 49, 50), не перебуває в зареєстрованому шлюбі та не має на утриманні малолітніх дітей, зі слів обвинуваченої вона офіційно працевлаштована (стороною обвинувачення вказаний факт не спростований), на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (т. 2 а.м.к.п. 55).
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченій, згідно ст. 66 КК України, судом встановлено щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченій, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Санкцією ч. 1 ст. 122 КК України встановлено, що вчинення дій, передбачених у диспозиції вказаної статті, карається виправними роботами на строк до двох років або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на строк до трьох років.

Так, суд позбавлений можливості призначити обвинуваченій ОСОБА_3 найбільш м`яке покарання у виді виправних робіт, оскільки таке покарання відбувається за місцем роботи засудженого (ч. 1 ст. 57 КК України). З наведеного слідує, що обов`язковою умовою для призначення вищезазначеного виду покарання є наявність офіційного працевлаштування особи, яка притягується до кримінальної відповідальність. Однак, хоча судом і встановлено, що обвинувачена офіційно працевлаштована (з її слів), проте письмових доказів вказаного, до суду не надано.
Враховуючи викладене, обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, наявність однієї обставини, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які його обтяжують, суд приходить до переконливого висновку, що справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_3 , а також запобіганню вчинення нею нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді обмеження волі в межах строку, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 122 КК України.
Водночас, відповідно до ч. 1, 4 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Так, судом враховується те, що обвинувачена ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, яке є нетяжким злочином, раніше не судима, кримінальне правопорушення вчинила вперше, характеризуються позитивно, працевлаштована, визнала свою провину та розкаялась у вчиненому, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення, потерпіла цивільний позов не заявляла та у своїй заяві, наданій суду, вказала, що цивільний позов заявляти не буде, що вказує на відсутність з її боку будь-яких претензій матеріального характеру до обвинуваченої.

За наведених обставин, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_3 можливе без реального відбування нею покарання у виді обмеження волі, а тому до неї можливо застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши останню від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк у межах, визначених ч. 4 ст. 75 КК України.

При цьому, на обвинувачену ОСОБА_3 необхідно покласти обов`язки, визначені в ч. 1 ст. 76 КК України, без покладення на неї додаткових обов`язків, передбачених частиною третьою вказаної статті КК України.

Підстави для застосування запобіжного заходу до ОСОБА_3 на період апеляційного оскарження даного вироку, відсутні.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні потерпілою не заявлявся.
Судові витрати та речові докази, відсутні.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. 368-371, 373-374, 376, 394-395 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити їй покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 рік.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити прокурору та обвинуваченій, а іншим учасникам процесу роз`яснити, що вони мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.
Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Олександрівський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня отримання копії вироку суду шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_1

Згідно з оригіналом.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Рішення станом на «___»_______________2020 року набрало законної сили.

Суддя Олександрівського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1

Копію засвідчено «___»________________2020 року.