Ухвала
Іменем України
11 січня 2021 року
м. Київ
справа № 487/6999/20
провадження № 51- 64 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу судді Миколаївського апеляційного суду від 21 грудня 2020 року про повернення його апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 грудня 2020 року,
встановив:
Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 грудня 2020 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність Заводського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Ухвалою судді Миколаївського апеляційного суду від 21 грудня 2020 року повернута апеляційна скарга ОСОБА_4 на зазначену ухвалу слідчого судді на підставі п.4 ч.3 ст.399 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), у зв`язку із пропуском встановленого законом строку на апеляційне оскарження, і в той же час ним не порушувалося питання про поновлення цього строку.

У поданій до Верховного Суду касаційній скарзі, ОСОБА_4 порушує питання про перегляд ухвали судді апеляційного суду в касаційному порядку, просить її скасувати та направити на новий розгляд в суд апеляційної інстанції. Посилається на неправомірність ухвали судді апеляційного суду, оскільки день 15 грудня 2020 року є днем оголошення ухвали слідчого судді та початком обчислення п`ятиденного строку на апеляційне оскарження, тому вважає, що вчасно звернувся до суду з апеляційною скаргою 18 грудня 2020 року.
Суд перевіривши касаційну скаргу та надані до неї копії судових рішень, дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Згідно ч.2 ст.113 КПК будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Ч. 5 ст. 115 КПК передбачено, що при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.
Відповідно до ст. 116 КПК процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.Положеннями ч. 1 ст. 117 КПК визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до п. 3 ч. 2, абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді може бути подано протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду першої інстанціїбуло постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Як убачається з наданих копій судових рішень та у скарзі не заперечується, ухвала слідчого судді постановлена11 грудня 2020 року, проте з апеляційною скаргою ОСОБА_4 звернувся лише 18 грудня 2020 року, тобто з порушенням встановленого законом строку на апеляційне оскарження судового рішення, який минув 16 грудня 2020 року.
Суддя апеляційного суду в ухвалі від 21 грудня 2020 року зазначила про те, що із змісту копії ухвали слідчого судді від 11 грудня 2020 року убачається, що ОСОБА_4 був присутній в судовому засіданні при розгляді його скарги 11 грудня 2020 року та цього ж дня була проголошена резолютивна частина ухвали, яка була внесена до Єдиного державного реєстру судових рішень.
В ухвалі від 21 грудня 2020 року суддя апеляційного суду також посилається на положення ст.376 КПК, згідно із якими, дата оголошення судового рішення безпосередньо пов`язується з датою виходу суду з нарадчої кімнати, і саме з цієї дати, яка зазначається у вступній частині ухвали, розпочинається перебіг строку на апеляційне оскарження.
Разом з тим, суддя в ухвалі вказала, що заявник ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу з пропуском строку, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК та у апеляційній скарзі не порушував питання про поновлення цього строку.
Отже, на думку Суду, будучи присутнім 11 грудня 2020 року при оголошенні судового рішення, ОСОБА_4 відповідно був обізнаний про зміст прийнятого рішення, однак апеляційну скаргу подав з пропуском строку, передбаченого п.3 ч.2 ст.395 КПК, не подавши при цьому клопотання про поновлення строку.
Посилання у скарзі ОСОБА_4 на те, що ним апеляційна скарга подана вчасно 18 грудня 2020 року, з дня отримання ним повного тексту ухвали слідчого судді, не є переконливими, оскільки відповідно до положень абз.2 ч.3 ст. 395 КПК строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання копії судового рішення, якщо ухвала слідчого судді була постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, проте, із наявних судових рішень та касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_4 був присутній в судовому засіданні 11 грудня 2020 року.
Крім того, відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об?єднаної палати Верховного Суду від 27 травня 2019 року (справа №461/1434/18, провадження № 51-6470 кмо 18), у випадку, коли слідчий суддя з посиланням на ч. 2 ст. 376 КПК постановив ухвалу та оголосив її резолютивну частину, а повний текст ухвали оголосив в інший день, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня оголошення резолютивної частини ухвали.

За таких обставин, доводи у касаційній скарзі про неправомірність ухвали судді апеляційного суду, та що день 15 грудня 2020 року є початком відрахування п`ятиденного строку на апеляційне оскарження і він вчасно звернувся з апеляційною скаргою, на думку Суду, не спростовують правильність висновків судді апеляційної інстанції в ухвалі про повернення апеляційної скарги ОСОБА_4 , у зв`язку з пропуском ним строку на апеляційне оскарження, поданої без клопотання про поновлення цього строку.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні "Пономарьов проти України" від 3 квітня 2008 року, зазначив, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду.
У силу п. 4 ч.3 ст.399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку.
Отже, суддя апеляційного суду, правильно встановивши, що строк на апеляційне оскарження пропущений, клопотання про його поновлення не подано, дійшов обґрунтованого висновку про те, що апеляційна скарга підлягає поверненню.
Будь-яких інших обґрунтованих доводів щодо порушень, допущених судом апеляційної інстанції у касаційній скарзі не наведено. Суд вважає рішення судді апеляційної інстанції від 21 грудня 2020 року таким, що ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи положення ч.7 ст.115 КПК та керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу судді Миколаївського апеляційного суду від 21 грудня 2020 року, про повернення його апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 грудня 2020 року, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3