Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/1314/17
Провадження № 1-м/490/128/2017
УХВАЛА
Іменем України

03 березня 2017 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання Міністерства юстиції України про приведення у відповідність до законодавства України вироку від 27.04.2016 Ленінського районного суду м. Оренбурга Російської Федерації, яким

ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Баловне Новоодеського району Миколаївської області, є громадянином України, одруженим, раніше не судимим, має середньо-спеціальну освіту, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 30, п.п. "а, г" ч. 4 ст. 228-1, ч. 3 ст. 30, п.п. "а, г" ч. 4 ст. 228-1 КК РФ, із застосуванням ч. 2 ст. 69 КК РФ до покарання у виді позбавлення волі строком на дев`ять років шість місяців, -

В С Т А Н О В И В :

14 лютого 2017 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вказаного вироку у відповідність до законодавства України.

Згідно ч. 3 ст. 610 КК України, під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 610 КК України, при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:

1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;

2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Як слідує зі змісту вироку від 27.04.2016 Ленінського районного суду м. Оренбурга Російської Федерації, засуджуючи ОСОБА_4 суд за національним законодавством Російської Федерації кваліфікував дії засудженого:

- за епізодом стосовно наркотичного засобу вагою 3,1 грама як вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, п.п. "а, г" ч. 4 ст. 228-1 КК РФ, тобто як замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж ("Інтернет"), організованою групою, у великому розмірі;

- за епізодом стосовно наркотичних засобів вагою 0,46 грама, 111, 9 грама, 0,44 грама, 0,41 грама, 0,49 грама, 0,46 грама, 0,48 грама, 0,47 грама, 0,45 грама та 0,4 грама, також як вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, п.п. "а, г" ч. 4 ст. 228-1 КК РФ, тобто як замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж ("Інтернет"), організованою групою, у великому розмірі.

Згідно ч. 1 ст. 15 КК України, замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Статтею 307 КК України передбачено кримінальну відповідальність за такі дії:

1. Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів -

караються позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років.

2. Ті самі дії, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, або особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 308 - 310, 312, 314, 315, 317 цього Кодексу, або із залученням неповнолітнього, а також збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів у місцях, що призначені для проведення навчальних, спортивних і культурних заходів, та в інших місцях масового перебування громадян, або збут чи передача цих речовин у місця позбавлення волі, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах чи особливо небезпечні наркотичні засоби або психотропні речовини, -

караються позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

3. Дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені організованою групою, а також якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги в особливо великих розмірах, або вчинені із залученням малолітнього або щодо малолітнього, -

караються позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

4. Особа, яка добровільно здала наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги і вказала джерело їх придбання або сприяла розкриттю злочинів, пов`язаних з їх незаконним обігом, звільняється від кримінальної відповідальності за незаконне їх виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання (частина перша цієї статті, частина перша статті 309 цього Кодексу).

Отже, згідно національного законодавства України, кваліфікація дій засудженого ОСОБА_4 , визначена вказаним вироком іноземної держави, як за першим епізодом, так і за другим епізодом злочинних дій, відповідає кваліфікації за ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України, як замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою, у великому розмірі. При цьому, вчинення збуту наркотичних засобів з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж не є ознакою, що має значення для кваліфікації дій засудженого.

При цьому, слід зазначити, що, згідно національного законодавства України, за окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими

пунктами статті (частини статті) КК, які не мають

самостійної санкції, покарання не призначається. Така позиція висловлена в абз. 2 п. 20 Постанови Пленуму Верховним Судом України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання".

Таким, засудженому ОСОБА_4 , відповідно до національного законодавства України, за злочини, за які його було засуджено вироком від 27.04.2016 Ленінського районного суду м. Оренбурга Російської Федерації, має бути визначено покарання за ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України.

При цьому, слід врахувати, що, згідно ч. 3 ст. 68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Оскільки санкцією ч. 3 ст. 307 КК України передбачено лише покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, строк покарання, призначеного ОСОБА_4 вироком від 27.04.2016 Ленінського районного суду м. Оренбурга Російської Федерації, після приведення цього вироку у відповідність до національного законодавства України, виходячи з положень ч. 3 ст. 68 КК України та з положень п. 1 ч. 4 ст. 610 КК України, не може бути більшим та меншим за вісім років позбавлення волі (12/3*2=8).

На підставі викладеного, керуючись ст. 610 КПК України -

У Х В А Л И В:

Визначити, що за кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 30, п.п. "а, г" ч. 4 ст. 228-1, ч. 3 ст. 30, п.п. "а, г" ч. 4 ст. 228-1 КК РФ, вчинені засудженим громадянином України ОСОБА_4 , за які його засуджено вироком від 27.04.2016 Ленінського районного суду м. Оренбурга Російської Федерації, національним законодавством України кримінальну відповідальність передбачено ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України.

На підставі вироку від 27.04.2016 Ленінського районного суду м. Оренбурга Російської Федерації строк покарання у виді позбавлення волі за вчинення злочинів, за які, згідно національного законодавства України, кримінальна відповідальність передбачена ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_4 із застосуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України визначити як вісім років позбавлення волі.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий: