Справа № 733/1458/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/290/20
Категорія - ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000393 від 25 жовтня 2019 року, за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Ічнянського районного суду Чернігівської області від 16 січня 2020 року, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Конотоп, Сумської області, професійно-технічною освітою, не працюючої, перебуваючої у фактичних шлюбних відносинах, маючої чотирьох неповнолітніх дітей, які перебувають в будинках дитини, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактичного проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимої, останній раз 19 лютого 2014 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 185 КК України до1 року позбавлення волі, а ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 червня 2014 року відстрочено виконання цього вироку до досягнення дитиною трирічного віку,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 16 січня 2020 року ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за вказаним вироком, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 лютого 2014 року , та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

Визначено рахувати строк відбування покарання з моменту її затримання на виконання вироку.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з вироком суду захисник-адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичних обставин справи, просить змінити його, призначивши більш м`який вид покарання.

Обґрунтовує вимоги апеляційної скарги тим, що суд першої інстанції призначив її підзахисній надто суворе покарання, без належного врахування тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винної, яка хоча і є раніше судимою та негативно характеризується за місцем проживання, однак має сталі соціальні зв`язки, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має чотирьох неповнолітніх дітей, які знаходяться у дитячих будинках, проте батьківських прав вона не позбавлена, має батька похилого віку з тяжкою хворобою, який потребує догляду, у лікаря нарколога на обліку не перебуває, визнання нею вини, та відсутність будь-яких претензій з боку потерпілої, а тому вважає, що за наявності кількох пом`якшуючих обставин, є всі підстави для призначення її підзахисній покарання на підставі ст. 69 КК України, у виді 1 року 5 місяців позбавлення волі.

Суд першої інстанції встановив, що 24 жовтня 2019 року приблизно о 23 год. 45 хв. ОСОБА_8 , переслідуючи мету на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, прийшла до господарства ОСОБА_9 в АДРЕСА_3 . Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у вигляді матеріальної шкоди, ОСОБА_8 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, через не замкнені двері проникла до приміщення літньої кухні, де за допомогою металевого предмету, який лежав на грубі та сили рук, зняла з груби та викрала плиту пічну чавунну глуху розміром 40 см х70см, що належить ОСОБА_9 . У подальшому ОСОБА_8 знявши штору з вікна приміщення літньої кухні загорнула в неї викрадену плиту та перенесла її до місця своєї реєстрації в АДРЕСА_4 , де сховала у приміщенні господарського сараю. Згідно висновку судово товарознавчої експертизи № 3106 від 29 жовтня 2019 року ринкова вартість з урахуванням зносу плити пічної чавунної глухої розміром 40см х 70см, бувшої у використанні 6 років, станом на 24 жовтня 2019 року, складає 466,67 грн.

Таким чином ОСОБА_8 завдала матеріальних збитків потерпілій ОСОБА_9 на зазначену вище суму.

Крім цього, 25 жовтня 2019 року приблизно 03-00 год. ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, переслідуючи мету на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, прийшла до господарства ОСОБА_9 в АДРЕСА_3 . Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у вигляді матеріальної шкоди, ОСОБА_8 з корисливих мотивів, ліктем руки розбила шибку вікна у будинку та проникла через нього до приміщення житлової кімнати. Після чого, підійшла до груби, яка знаходилася в іншій кімнаті будинку, де за допомогою сили рук зняла з груби та викрала плиту пічну чавунну камфорну розміром 40смх70см з кружками, що належить ОСОБА_9 . У подальшому ОСОБА_8 викрадену плиту загорнула у штору, яку заздалегідь взяла з собою, та перенесла до місця своєї реєстрації в АДРЕСА_4 , сховавши її у приміщенні господарського сараю. Згідно висновку судово товарознавчої експертизи № 3106 від 29 жовтня 2019 року ринкова вартість з урахуванням зносу плити пічної чавунної камфорної з кружками розміром 40 смх70см, бувшої у використанні 6 років, станом на 25 жовтня 2019 року, складає 500 грн.

Таким чином ОСОБА_8 завдала матеріальних збитків потерпілій ОСОБА_9 на зазначену вище суму, а загальна сума збитків, завданих злочинними та протиправними діями ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_9 становить 966,67 грн.

Заслухавши доповідача, позицію захисника-адвоката ОСОБА_7 , яка висловилась на підтримання інтересів обвинуваченої ОСОБА_8 , думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних вимог викладених в апеляційній скарзі, та просив рішення місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного.

Висновки суду, щодо фактичних обставин вчинення злочину, що зазначені у вироку та кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України у поданій апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, ці обставини в апеляційному порядку не перевіряються.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_8 колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчинених нею злочинів, особу винної та обставини, що пом`якшують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, обвинуваченій ОСОБА_8 призначено покарання за таємне викрадення чужого майна (крадіжку) поєднане з проникненням у житло та приміщення, вчинене повторно, у виді позбавлення волі на строк 3 роки, та на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано не відбуте покарання за попереднім вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 лютого 2014 року, та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць. При цьому належить взяти до уваги те, що суд мотивував таке рішення не лише ступенем тяжкості вчиненого злочину, а також, на противагу доводам сторони захисту, визнав та врахував обставини, що пом`якшують покарання за вчинення кримінального правопорушення, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, наявність тяжкої хвороби, відсутність обставин, що обтяжують злочин.

Апеляційні доводи захисника-адвоката ОСОБА_7 , про зайву суворість призначеного остаточного покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі за вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення, тобто, тяжких злочинів, та пов`язане з цим апеляційне прохання щодо зміни вироку, шляхом призначення більш м`якої міри покарання, на думку колегії суддів - є безпідставними.

Згідно апеляційних доводів сторони захисту, суд першої інстанції призначив занадто суворе покарання, при цьому не достатньо врахував при його призначені те, що обвинувачена ОСОБА_8 визнала свою вину, обставини, що пом`якшують покарання, те, що остання має стійкі соціальні зв`язки, так як є матір`ю чотирьох неповнолітніх дітей, які перебувають у дитячих будинках без позбавлення її батьківських прав, наявність батька пенсіонера, та тяжкість її захворювання.

Разом з цим, на думку колегії суддів, зазначені в апеляційній скарзі доводи, не можуть вважатися обставинами, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, та судом першої інстанції вони належно враховані при призначенні покарання, про що свідчить зміст відомостей та висновків суду, наведених ним у мотивувальній частині вироку.

Будь-яких нових даних захисником-адвокатом ОСОБА_7 при апеляційному розгляді не надавалось.

Таким чином, апеляційне прохання сторони захисту про зміну вироку шляхом пом`якшення призначеного ОСОБА_8 покарання на підставі норм КК України, з урахуванням наведених апеляційних доводів, належить вважати безпідставними, оскільки воно має суто суб`єктивний характер.

Крім цього, судом першої інстанції з достатньою повнотою було враховано характер і ступінь скоєних злочинів, які відносяться до категорії тяжких, а також схильність останньої до вчинення кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_8 є раніше неодноразово судимою, судимість за які не знята і не погашена в установленому законом порядку, а за останнім вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 лютого 2014 року за ч. 2 ст. 185 КК України, їй ухвалою цього ж суду від 11 червня 2014 року було відстрочено виконання вироку до досягнення дитиною трьох років.

Таким чином, на переконання колегії суддів, призначене судом першої інстанції покарання у такий спосіб, як це зазначено у вироку, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення нею нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим, через що підстав для зміни вироку за доводами сторони захисту через суворість призначеного покарання, колегія суддів не вбачає.

Щодо питання потерпілої ОСОБА_9 з приводу заявленого нею на стадії апеляційного провадження вирішення цивільного позову до ОСОБА_8 , та стягнення з останньої грошових коштів у сумі 20 000 грн., то слід вказати наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Однак, як вбачається з кримінального провадження, потерпілою ОСОБА_9 цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_8 до початку судового розгляду в суді першої інстанції заявлено не було, а отже він не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

Проте, відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства, в зв`язку з чим, потерпіла ОСОБА_9 має право з вернутися з заявленим нею позовом до ОСОБА_8 в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ічнянського районного суду Чернігівської області від 16 січня 2020 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Згідно ч. 4 ст. 532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4