Справа № 716/2520/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.10.2020 м.Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю сторони обвинувачення:

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

з участю сторони захисту:

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.М.Кучурів, Заставнівського району Чернівецької області та мешканця АДРЕСА_1 , має середню-спеціальну освіту, працює автослюсарем в м.Чернівці, неодружений, раніше не судимий,
в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст.185 ч.3 КК України,

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_7 16.11.2019 року близько 03:15 год., діючи умисно, усвідомлюючи протиправне значення своїх дій, проник через незачинені двері до гаражного приміщення, що знаходиться на території домогосподарства розташованого за адресою АДРЕСА_2 власником якого є потерпіла ОСОБА_5 , в якому знаходився автомобіль марки Mercedes Benz 310. В подальшому останній відчинив водійські дверцята вказаного транспортного засобу та із салону автомобіля викрав чоловічий жилет марки «Тu» розміру «М» вартістю 178 грн. 96 коп., рушн

ик дитячий марки «БОМА» вартістю 35 грн. 67 коп. та жіночу шапку без маркувань вартістю 156 грн. 11 коп. Загальна вартість викраденого становить 370 гривень 74 копійки відповідно до висновку експерта НДЕКЦ МВС України в Чернівецькій області №517-р від 06.12.2019.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 таємно викрав чуже майно, поєднане з проникненням у інше приміщення, що належало потерпілій ОСОБА_5 , скоївши кримінальне правопорушення передбачене ст.185 ч.3 КК України.

Вказаних висновків суд дійшов провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з наступного.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 за наведених вище обставин свою вину в пред?явленому обвинуваченні не визнав, однак частково визнав обставини викладені в обвинувальному акті та показав наступне. 16.11.2019 року він перебував в с.Погорилівка Заставнівського району Чернівецької області з друзями на дискотеці. Оскільки у нього виник конфлікт з сторонніми особами, які його побили, він змушений був втекти від них. Крім того, він замерз та хотів якимось чином зігрітися, віднайти якісь речі для цього. В подальшому близько 03-00 години він зайшов на подвір`я до незнайомих йому людей. Будучи там він зайшов до гаражу, двері якого не були зачинені. Всередині гаражу знаходився транспортний засіб, автобус марки Мерседес. Він відчинив двері вказаного автомобіля, які не були замкнені. Внаслідок цього в салоні загорілося світло. Він сів в автомобіль та побачив речі, а саме жіночу шапку, жилетку та рушник, які взяв собі, щоб зігрітися. В подальшому він почув шум та втік з вказаними речами через двері гаражу, які попередньо відчинив.

Крім того, показав суду, що мав об`єктивну можливість зайти до житлового будинку потерпілої та попросити про допомогу, однак не зробив цього.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 просив його виправдати, оскільки вважає, що він взяв вказані речі в умовах крайньої необхідності, а прокурором не доведено його вину.
Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_7 та кваліфікацію кримінального правопорушення, а також часткове визнання фактичних обставин справи, суд вважає, що вина обвинуваченого доведена належними та допустимими доказами наданими стороною обвинувачення, які були предметом безпосереднього дослідження в судовому засіданні.

Так вина обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується наступними доказами.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 показала, що є власником житлового будинку в АДРЕСА_2 . 16.11.2019 року близько 03-00 години вночі їй зателефонував сусід, який є чоловіком свідка ОСОБА_8 та повідомив, що у них в гаражі хтось є. Вона спільно з чоловіком свідком ОСОБА_9 вийшли на вулицю та побачили, що одна половина воріт гаража відчинена, горить габаритне світло фар транспортного засобу марки Мерседес, який знаходився у них в гаражі. З салону автомобіля викрадено шапку, жилетку та рушник, інші речі залишені на місці. Показала також, що жодній особі вона вказані речі не позичала, обвинуваченого ОСОБА_7 вона не знає та не давала останньому дозволу на перебування в її гаражі чи автомобілі. Зазначила, що жодних претензій до обвинуваченого вона не має та просила його суворо не карати.

Свідок ОСОБА_9 , який є чоловіком потерпілої в судовому засіданні показав, що 16.11.2019 року близько 03-00 години вночі до дружини на мобільний телефон зателефонували сусіди та повідомили, що у них в гаражі хтось є. Вийшовши на вулицю він виявив, що половина гаражних воріт відчинена та горіли габаритні вогні в транспортному засобі марки Мерседес, який знаходився у вказаному гаражі. В подальшому вони виявили крадіжку речей з салону автомобіля. Інші матеріальні цінності, що знаходилися в гаражному приміщенні та в салоні транспортного засобу були на місці.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що вона є сусідкою потерпілої. 16.11.2019 року приблизно о 03-05 годині вона перебувала на вулиці спільно з своїм чоловіком. В цей час помітили, що у потерпілої відчинені двері гаража та горить габаритне світло в транспортному засобі, який зберігався у них в гаражному приміщенні, а також є якийсь силует людини. Після цього її чоловік зателефонував до потерпілої та запитав чи її чоловік вдома та повідомив про побачене.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні під час допиту показав, що 15.11.2019 року він з обвинуваченим ОСОБА_7 був на дискотеці в с.Погорилівка Заставнівського району Чернівецької області. Там відбулась бійка та обвинувачений десь зник. Вже вночі після 00-00 години він повертався додому та зустрів обвинуваченого ОСОБА_7 . Останній був побитий, в мокрому одязі, а також у нього була жилетка, жіноча шапка на голові та рушник. Він повідомив, що взяв ці речі щоб зігрітися.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 показали, що їм не відомі обставини крадіжки речей обвинуваченим, оскільки вони після подій на сільській дискотеці його не бачили.

Крім наведених вище показів обвинуваченого, потерпілої та свідків, вина обвинуваченого на думку суду є доведеною також і письмовими доказами кримінального провадження.

Так, з протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 16.11.2019 року (а.с. 12) вбачається, що потерпіла ОСОБА_5 повідомила про проникнення до її гаражного приміщення та крадіжку особистих речей.

З протоколу огляду місця події від 16.11.2019 року та фототаблиці до нього (а.с. 17-18) вбачається, що в ході огляду, який проводився в присутності понятих зафіксовано обстановку, а також виявлено та вилучено сліди рук.

Суд звертає увагу на той факт, що ні в салоні автомобіля ні в приміщенні гаражу не виявлено мокрий верхній одяг обвинуваченого про який він повідомив, що залишив його там. Саме тому, даний письмовий доказ та покази потерпілої, спростовують покази обвинувачення про необхідність отримання сторонніх речей з метою зігрівання.

З свідоцтва про право на спадщину за заповітом та інформаційної довідки (а.с. 43-45) вбачається, що власником гаражного приміщення з якого вчинено крадіжку матеріальних цінностей є потерпіла ОСОБА_5 .

Під час проведення слідчих експериментів з участю потерпілої ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_9 , які проводилися 19.12.2019 (а.с. 54-55, 61-62), останні підтвердили обставини, які викладені ними в судовому засіданні.

Як вбачається з протоколу слідчого експерименту від 19.12.2019 (а.с. 66-67), який проводився зі свідком ОСОБА_8 , то покази дані нею в судовому засіданні повністю тотожні показам даним під час вказаної слідчої дії.

Відповідно до заяви ОСОБА_13 , який є сусідом потерпілої, останній добровільно видав файл з відеозаписом з камери спостереження на якому зафіксовано факт перебування обвинуваченого ОСОБА_7 на його подвір`ї (а.с. 77). Під час перегляду відео файлу (а.с. 78) в судовому засіданні дана обставина не заперечувалась самим обвинуваченим.

В судовому засіданні також досліджено і протокол огляду предмету від 29.11.2019 (а.с. 79), світлини з даного файлу (а.с. 80-81).

Відповідно до заяви від 17.11.2019 (а.с. 83) обвинувачений ОСОБА_7 добровільно видав жилетку, рушник, а також шапку, які взяв із салону автомобіля, який знаходився в гаражному приміщенні потерпілої.

Згідно протоколу огляду предмету від 19.11.2019 та фото таблиці до нього (а.с. 84-86), органом досудового розслідування оглянуто речі, що добровільно видані обвинуваченим.

Як вбачається з висновку судової товарознавчої експертизи від 06.12.2019 №517-Р (а.с. 91-99), ринкова вартість жилету чоловічого марки «Тu» розміру «М», на момент вчинення злочину (16.11.2019), могла становити 178 грн. 96 коп., ринкова вартість рушника дитячого марки «БОМА», на момент вчинення злочину (16.11.2019), могла становити 35 грн. 67 коп. (тридцять п`ять гривень 67 копійок), а ринкова вартість жіночої шапки сірого кольору без маркувань, на момент вчинення злочину (16.11.2019), могла становити 156 грн. 11 коп. (сто п`ятдесят шість гривень 11 копійок).
Оцінюючи вищевказані докази суд вважає, що вони отримані органом досудового розслідування з дотриманням вимог чинного законодавства, вони відповідають вимогам щодо належності та допустимості. Суд вважає, що досліджені докази можуть бути покладені в основу вироку як джерело доказування, оскільки вони відповідають вимогам ст.85, 86 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 є суб`єктом зазначеного злочину.

Об`єктом злочину, передбаченого ст. 185 КК України, відповідно до положень доктрини кримінального права, є врегульовані законом суспільні відносини власності, передусім з приводу володіння, користування і розпорядження майном. В даному конкретному випадку предметом злочину були особисті речі потерпілої, що знаходилися в салоні автомобіля, який зберігався в гаражному приміщенні.

Об`єктивна сторона складу злочину за яким обвинувачується ОСОБА_7 характеризується протиправним корисливим оберненням на свою користь майна потерпілої ОСОБА_5 , яке заподіяло останній як власнику майна шкоду та здійснено проти її волі.

Судом береться до уваги і та обставина, що вчинений обвинуваченим ОСОБА_7 злочин з суб`єктивної сторони характеризується прямим умислом на заволодіння чужим майном, яке проявилося в тому, що останній таємно та не маючи на те дозволу від власника проник на територію господарства потерпілої де в подальшому проник до гаражного приміщення, що є в розумінні вимог ст.185 КК України, проникненням в інше приміщення як кваліфікуючий вид крадіжки.
Стороною захисту в судовому засіданні вказано, що дії обвинуваченого необхідно трактувати як крайня необхідність, оскільки його протиправні дії були пов`язані із необхідністю самозбереження від побиття сторонніми особами, а також необхідністю запобігти завдання шкоди його здоров`ю.
На думку суду, дана позиція сторони захисту не відповідає очевидним обставинам справи та не узгоджується із доказами здобутими в ході досудового розслідування та судового слідства.
Вчиняючи кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_7 мав змогу звернутися до сторонніх осіб по допомогу, в тому числі до потерпілої та її чоловіка, попросити надати йому допомогу. Разом з тим, останній не вчинив жодних дій, які б дали змогу суду оцінювати виниклу ситуацію як стан крайньої необхідності. Більше того, обвинувачений ОСОБА_7 почувши шум та галас одразу втік з місця злочину, оскільки усвідомлював протиправність своїх дій.
Намагання обвинуваченого ОСОБА_7 в судовому засіданні частково спотворити обставини встановлені органом досудового розслідування є обраною ним та його захисником лінією захисту з метою доведення відсутності своїх діях складу злочину та можливістю внаслідок цього зняття з себе юридичної відповідальності.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 повністю доведена та його дії необхідно кваліфікувати за ст.185 ч.3 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана із проникненням у інше приміщення. Підстав для винесення виправдувального вироку, як того просив обвинувачений та його захисник, судом не здобуто та не встановлено.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, виходячи з вимог закону про достатність покарання для його виправлення, запобігання скоєнню ним нових злочинів, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, наявність пом?якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, п.3 Постанови Пленуму ВСУ від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Як вказує законодавець у ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Вирішуючи питання про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України суд також повинен урахувати тяжкість вчиненого злочину, особу винного, дотримуючись загальних принципів, встановлених законом, щодо призначення покарання.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 згідно вимог ст.66 КК України в судовому засіданні не встановлено. Зазначена органом досудового розслідування така обставина як добровільне відшкодування завданого збитку в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження, оскільки обвинувачений повернув викрадені речі після встановлення його особи. Сама ж потерпіла заявили про відсутність претензій.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому в судовому засіданні не встановлено.

Суд, при призначенні покарання оцінив надані стороною обвинувачення докази у їх сукупності, а також всі обставини справи, ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, характеристику особи винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований, неодружений, раніше не судимий. Враховується також і думка потерпілої, яка вказала про відсутність претензій будь-якого характеру до обвинуваченого та висловила думку щодо призначення не суворого покарання.
З урахуванням вищевикладеного та обставин справи, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства, йому слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень в виді позбавлення волі в межах санкції статті із застосуванням вимог ст.75 КК України. Обраний обвинуваченому такий вид покарання, за переконанням суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження, наслідкам, що настали, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

Підстав для застосування судом вимог ст.69 КК України не встановлено, оскільки відсутня мінімальна необхідна кількість обставин, що пом?якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також урахування особи не дають змогу застосування такої норми.
Питання про речові докази необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Оскільки органом досудового розслідування належним чином підтверджено процесуальні витрати, а також їх розмір пов`язаних з залученням експертів, то вони підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави відповідно до вимог ст.124 КПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 100, 124, 366-376, 395, 532 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у пред?явленому обвинуваченні за ст.185 ч.3 КК України, що визнано судом доведеним і призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_7 такі обов`язки:

1.періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2.повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3.не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази по справі:

-відео-файл, який зберігається в матеріалах кримінальної справи на СД диску (а.с. 78) залишити в справі;

-чоловічий жилет, рушник дитячий та шапку, які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 (а.с. 100-101) залишити останній за належністю.

Стягнути з засудженого ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в розмірі 1727,11 (одна тисяча сімсот двадцять сім) гривень (а.с. 27, 90).

До вступу вироку в законну силу, запобіжний захід ОСОБА_7 не обирати, у зв`язку з відсутністю підстав для його застосування.
Вирок може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

СУДДЯ Ярослав СТРІЛЕЦЬ