ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №629/298/20-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/818/2296/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі ОСОБА_5 ,

- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

- захисника ОСОБА_7 ,

- обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Харкова, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження №11кп/818/2296/20 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23 березня 2020 року, -

УСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не маючого судимості,-

засуджено за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України на 7 років позбавлення волі.

Як встановив суд, 15.12.2019 року, близько 19-00 год., ОСОБА_9 перебував вдома за адресою: АДРЕСА_2 , та зателефонував своєму сусіду ОСОБА_8 , щоб останній придбав спиртні напої (самогонку). Через деякий час ОСОБА_8 прийшов за місцем проживання ОСОБА_9 і отримав 100 гривень на придбання спиртного. Через незначний проміжок часу ОСОБА_9 зателефонував ОСОБА_8 , який повернувшись до квартири ОСОБА_9 спиртного не приніс, повідомив, що ніякі гроші ОСОБА_9 йому не давав та запропонував піти до нього додому, за адресою: АДРЕСА_1 . Перебуваючи в коридорі квартири ОСОБА_8 , між ними виник словесний конфлікт, щодо не повернення ОСОБА_8 100 грн. В ході сварки ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з мотиву раптово виниклих неприязних відносин, внаслідок неповернення грошових коштів, забіг до кухні та схопивши з підлоги сокиру, підбіг до ОСОБА_9 та наніс один удар лезом сокири по голові, чим завдав потерпілому, згідно висновку експерта №12-14/169-ЛЗ/19 від 17.01.2020 року тілесні ушкодження у вигляді рубленої рани на лобі з права, що відноситься до - легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Виконавши всі дії, які ОСОБА_8 вважав необхідними для доведення злочину до кінця, злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_9 втік до своєї квартири та викликавши поліцію і «швидку» отримав необхідну медичну допомогу.

В апеляційній скарзі захисник посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначив, що суд дійшов необґрунтованого висновку про наявність в обвинуваченого умислу на спричинення смерті потерпілому, оскільки після нанесення першого удару сокирою по голові, у ОСОБА_8 була можливість довести умисел до кінця, чого він не зробив, що свідчить про відсутність у нього умислу на вбивство потерпілого. Тому кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України є помилковою, а його дії слід кваліфікувати за наслідками, які фактично настали, тобто за ч.2 ст.125 КК України. Просить вирок суду змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України на ч.2 ст.125 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу захисника, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчинені ним кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин та кваліфікація його дій за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і належним чином досліджених у судовому засіданні доказах та є правильною.

Доводи апеляційної скарги захисника про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, не містять у собі необхідних та достатніх підстав для скасування вироку і спростовуються сукупністю доказів.

Так, потерпілий ОСОБА_9 показав, що 15 грудня 2019 року, у вечірній час до нього додому Харківська область, за адресою: АДРЕСА_2 . на його запрошення прийшов ОСОБА_8 , який погодився придбати самогон і отримавши від нього 100 грн. пішов. Через деякий час, повернувшись назад, ОСОБА_8 сказав, що ніякі гроші не брав і взагалі до нього не заходив. Потім вони разом пішли додому до ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 ,. він попросив ОСОБА_8 повернути гроші, після чого останній відповів і пішов на кухню. Чекаючи ОСОБА_8 , він спостерігав як баба ОСОБА_10 повзала по підлозі, а коли обернувся побачив, як ОСОБА_8 несподівано наніс йому один удар сокирою по голові, розрубавши піддашок кепки, але кістку не зачепив. ОСОБА_8 підійшов до нього з боку замахуючись, тримав сокиру зверху і він в цей момент розвернувся, а ОСОБА_8 наніс удар. Коли пішла кров, він схопив кепку і вискочив з квартири, побіг додому, де взяв марлеві тампони та почав їх прикладати до голови, однак кров не зупинялась, тоді він вийшов на вулицю і викликав лікарів швидкої медичної допомоги, які зробили перев`язку та повідомили, що йому пощастило. «Швидка» забрала до лікарні, а потім відвезли до слідчого.

Свідок ОСОБА_11 , співмешканка ОСОБА_8 , показала, що обвинувачений вживає алкоголь але не часто, запальний, її ображав але не часто, сварив і бився коли вип`є. 15 грудня 2019 року у вечірній час до них до дому за адресою: АДРЕСА_1 , заходив ОСОБА_9 після чого пішов, більше вона нічого не бачила, бо була в нетверезому стані.

Свідок ОСОБА_12 , показала, що 15.12.2019 року у вечірній час вона перебувала за адресою: АДРЕСА_1 . В цей день вона вживала алкоголь. Сиділа в кімнаті в кріслі спиною до виходу і дивилась телевізор. В квартирі була присутня ОСОБА_11 , яка сиділа на дивані, коли в гості до ОСОБА_8 приходив ОСОБА_9 . Який між ними відбувся конфлікт вона не знає, їй лише відомо що вони побилися.

Показання потерпілого узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про те, що потерпілий приходив до обвинуваченого та між ними відбувся конфлікт, внаслідок чого потерпілий покинув квартиру обвинуваченого.

Показання потерпілого ОСОБА_9 щодо обставин нанесення йому удару обвинуваченим є логічними та послідовними і не викликають сумнівів в їх правдивості.

Винуватість ОСОБА_8 також підтверджуються іншими належними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження та яким судом надано належну та обґрунтовану оцінку.

Відповідно до заяви ОСОБА_9 від 15.12.2019 року до правоохоронних органів, 15 грудня 2019 року близько 19:40 год. ОСОБА_8 за місцем свого проживання, наніс йому тілесні ушкодження, завдавши удар сокирою по голові (а.с.51).

Даними протоколу огляду місця події від 15.12.2019 року та фототаблицею до нього, під час якого за адресою: АДРЕСА_1 . було виявлено та вилучено сокиру зі слідами речовини бурого кольору, молоток, фрагменти килимових доріжок зі слідами речовини бурого кольору (а.с.52-53,54-59).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 16.12.2019 року та фототаблицею до нього, в ході якого потерпілий ОСОБА_9 видав працівникам поліції кепку чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору (а.с.60-62,63).

Згідно даним, які містяться у протоколі слідчого експерименту від 16.12.2019 року, із застосуванням відеофіксації за допомогою технічних засобів, потерпілий ОСОБА_9 детально розповів та показав місце і за яких обставин ОСОБА_8 наніс йому тілесні ушкодження - вдаривши сокирою по голові (а.с.66-68,69).

З протоколу проведення слідчого експерименту від 16.12.2019 року, із застосуванням відеофіксації за допомогою технічних засобів, за участю підозрюваного ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 та понятих, слідує, що підозрюваний ОСОБА_8 будучи попередженим про те, що його свідчення будуть фіксуватися відеозаписом, у вільній і невимушеній обстановці, в умовах, які виключали можливість будь-якого впливу на нього, добровільно, детально і докладно розповів та відтворив місці обставини, за яких він спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_9 , продемонструвавши механізм нанесення удару сокирою по голові (а.с.86-87,88).

Згідно висновку судово-медичної експертизи №2-14/169-ЛЗ/19 від 15.12.2019 року, у потерпілого ОСОБА_9 мала місце рублена рана на лобі з права, яка могла утворитися в строк і за обставин вказаних в настановній частині постанови; за ступенем тяжкості - це легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я згідно пункту 2.3.3. правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 року. Не мається достатніх судово-медичних даних для висловлювання про положення нападника та потерпілого в момент спричинення останньому тілесних ушкоджень, вищевказане тілесне ушкодження не являється небезпечним для життя; тілесних ушкоджень характерних для самооборони чи опору на момент огляду не виявлено; виключено утворення вказаного тілесного ушкодження в результаті падіння з висоти останнього на будь-яку виступаючу поверхню з наданням тілу прискорення чи без такого; після отримання вищевказаного тілесного ушкодження потерпілий міг здійснювати цілеспрямовані дії; вищевказане тілесне ушкодження утворилося від ударно-ковзної дії предметом який мав гострий край, яким могла бути і робоча частина сокири; потерпілому була нанесена одна травматична дія робочою частиною сокири (а.с.70-71).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №15/1075-Дм/2019 від 18.12.2019 року, на), вилученій в ході проведення огляду місця події, в квартирі підозрюваного ОСОБА_8 , сокирі виявлені сліди крові людини, походження якої можна припустити від потерпілого ОСОБА_9 .

Згідно висновку судово-медичної експертизи №15/1076-Дм/2019 від 18.12.2019 року, на двох фрагментах килима, вилучених в ході огляду місця події в квартирі підозрюваного ОСОБА_8 , об`єкти №№1,2, знайдені сліди крові людини, які можуть походити від потерпілого ОСОБА_9 (а.с.73-77).

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.12.2019 року, ОСОБА_8 15.12.2019 року перебував у стані алкогольного сп`яніння - 1,7 проміле (а.с.94).

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.22 постанови Пленуму Верховного суду України від 02 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» питання про умисел, у тому числі на позбавлення іншої особи життя, необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Розмежовуючи замах на умисне вбивство та умисне заподіяння тілесних ушкоджень, потрібно надати оцінку сукупності обставин, які можуть бути передумовою для висновку про спрямування умислу обвинуваченого. Сама лише локалізація тяжкого тілесного ушкодження та спосіб його нанесення, без урахування інших обставин, не свідчать про умисел на позбавлення життя. Замах на позбавлення життя особи може бути вчинено лише з прямим умислом, тобто коли обвинувачений усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки у виді смерті людини і бажає їх настання.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_8 прямого умислу на позбавлення ОСОБА_9 життя, про що свідчать дії самого обвинуваченого, який в ході словесного конфлікту, не намагаючись вирішити його в інший спосіб, за власною ініціативою пішов на кухню, де взяв сокиру та наніс удар робочою її стороною, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №2-14/169-ЛЗ/19 від 15.12.2019 року, у життєво важливий орган потерпілого голову, а ненастання смерті потерпілого зумовлено лише тим, що останній перед нанесенням удару розвернувся, тобто змінив своє положення. При цьому обвинувачений не довів свого умислу до кінця, саме з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпілий втік з місця події.
З урахуванням сукупності обставин, які були передумовою нанесення обвинуваченим удару потерпілого, локалізація тілесного ушкодження та спосіб його нанесення, свідчать про наявність в діях обвинуваченого умислу на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_9 , а тому доводи захисника про зворотне є безпідставними.

Таким чином, дослідивши та давши належну оцінку всім зібраним у справі доказам, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 в замаху на умисне протиправному заподіянні смерті ОСОБА_9 та правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

Вважати цей висновок неправильним, як про це зазначено у скарзі захисника, підстав не має.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б вплинути на правильність висновків суду і були б підставою для скасування вироку, також не встановлено.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченого, який раніше засуджувався за вчинення злочину за ст.121 ч.1 КК України, судимість погашена і знята в установленому законом порядку, одружений, не працює, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, з 1997 року перебуває на обліку у лікаря-нарколога з приводу вживання алкоголю зі шкідливими наслідками, потребує огляду лікаря нарколога, має постійне місце проживання, за місцем якого характеризується формально задовільно.
Також враховано обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття та обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, всі обставини, які зазначені в апеляційній скарзі прокурора були враховані судом першої інстанції, а тому підстав для призначення більш суворого виду покарання, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23 березня 2020 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, обвинуваченим, який тримається під вартою у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: