Справа № 645/2114/20
Провадження № 1-кп/645/618/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року Судова колегія Фрунзенського районного

суду м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши в судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України,-

в с т а н о в и ла:
В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2020 року стосовно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 28 листопада 2020 року включно.

Прокурор в судовому засіданні заявила клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з посиланням на наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачені можуть переховування від суду, впливати на потерпілих, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інший злочин, оскільки офіційно не працюють, законних засобів для існування не мають, а отже, маються достатні підстави вважати, що обвинувачені при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у подальшому можуть продовжити вчиняти нові злочини.

В судове засідання цивільний позивач ОСОБА_11 та потерпілий ОСОБА_12 не з`явились, надали заяви з проханням слухати справу за їх відсутності.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_10 в судовому засіданні заперечував щодо клопотання прокурора, вважаючи його не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки прокурором зазначаються одні і тіж ризики, які на даний час зменьшились, без зазначення будь-яких додаткових ризиків, які маються, додаткові доводи в підтвердження необхідності продовжувати запобіжний захід прокурором не наведено. Захисник зазначив, що обвинувачений ОСОБА_6 намагався припинити протиправні дії щодо потерпілого, через що сам зазнав травм, зі сторони ОСОБА_13 не було вимог до потерпілого щодо передачі майна, що підтверджено показами потерпілого. ОСОБА_13 не вчиняв злочину, будь-які дані щодо вчинення ним злочину відсутні. ОСОБА_13 має вищу освіту, спеціальність, можливість працевлаштуватись та мати засоби для існування.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечував щодо клопотання прокурора, вважаючи його не обґрунтованим. Просив відмовити у задоволенні клопотання, вважав, що інший запобіжний захід, не пов"язаний із триванням під вартою, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Потерпілий не має претензій до обвинуваченого, обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні тяжкого злочину не є ризиком, прокурором не було доведено наявність ризиків.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу. Захисник зазначив, що прокурором нові ризики не зазначені, подано тотожне клопотання, ризики які існували з часом зменшуються. Прокурор у клопотанні посилається на практику Європейського суду якої не існує.

Судова колегія, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

За ч. 1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Колегія суддів, вислухавши учасників процесу, дослідивши характеризуючі дані обвинувачених, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених, вирішуючи питання про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 строку тримання під вартою, виходить з необхідності уникнення ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, можливість впливати на свідків, враховуючи, що свідки ще не були допитані в судовому засіданні, та вчиняти інші кримінальні правопорушення, враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення в період іспитового строку, а ОСОБА_7 вважається не судимим в силу ст. 89 КК України.

Також колегія суддів враховує тяжкість обвинувачення та покарання, яке може бути призначено обвинуваченим, у разі визнання їх винними у інкримінованих злочинах, оскільки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину проти власності, та особливо тяжкого злочину проти безпеки руху та експлуатації транспорту, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої, що у сукупності з іншими обставинами справи дають підстави вважати, що лише тримання під вартою зможе дієво запобігти ризикам та, з урахуванням положень ст. 183 КПК України, виключає можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу щодо даних осіб.

З огляду на суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченим, приймаючи до уваги, що ризики, які були підставою для обрання останнім запобіжного заходу, на теперішній час не зникли та жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , судова колегія приходить до висновку про продовження застосування обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк, який не може перевищувати шістдесяти днів.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, судова колегія -

п о с т а н о в и л а:
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк, який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 23 січня 2021 року включно.
Копію ухвали направити до Харківського слідчого ізолятора для відома.
Ухвала в частині продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд міста Харкова протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченими - в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий суддя - ОСОБА_1

Судді - ОСОБА_2

ОСОБА_3