ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/7630/20
Номер провадження 11-кп/819/1182/20 Головуючий в 1-й інстанції : ОСОБА_1
Категорія: 115 ч. 1 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ( у режимі відеоконференції)

представника потерпілої адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження №0003716 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 16.09.2020 року про продовження строку тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскарженого судового рішення

Цією ухвалою відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Цюрупинськ, Херсонської області, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України продовжено строк тримання під вартою з 16.09.2020 року на 60 діб.

В обґрунтування прийнятого рішення, суд послався на те, що підстав для скасування або зміни запобіжного заходу не вбачається, оскільки обвинувачений порушив обраний щодо нього менш суворий запобіжний захід у виді домашнього арешту, переховувався від суду, через що був оголошений у розшук. Крім того, є ризик незаконного впливу обвинуваченого на свідків, та обвинувачений може зашкоджувати встановленню об`єктивної істини по справі.
Не погоджуючись із таким судовим рішенням захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій, просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_9 менш суворий запобіжний захід. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що прокурор не доведено існування жодного з передбачених у ст. 177 КПК ризиків, які б обумовлювали тримання ОСОБА_9 під вартою. Посилання в ухвалі на порушення ним умов домашнього арешту та ухилення від суду не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_9 був викрадений невідомими, опинився в іншому місці у холодну пору часу в літньому одязі без грошей та документів, а не залишив місце проживання за власною ініціативою. Доказів щодо причетності ОСОБА_9 до вчиненого злочину, окрім його особистого зізнання не здобуто, що свідчить про самообмову останнього. Крім того суд не обговорив питання застосування альтернативних запобіжних заходів, що суперечить практиці ЄСПЛ, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватись на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі, як і серйозність покарання, що загрожує особі, не може бути єдиною підставою для тримання його під ватрою.

Позиції учасників апеляційного розгляду

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримав з наведених у ній підстав, прокурор ОСОБА_6 та представник потерпілої ОСОБА_8 проти задоволення апеляційної скарги заперечували.

Заслухавши доповідь судді, позиції сторін, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Апеляційним судом встановлено, що в провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження № 0003716 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Оскаржуваною ухвалою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 на 60 днів з 16.09.2020 року.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про незаконність цієї ухвали, колегія суддів виходить з наступного.

13.06.2019 року рішенням Конституційного Суду України №4-р/2019 року було вирішено питання про можливість оскарження стороною захисту ухвал щодо застування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або у продовженні його строку.

Згідно ч.ч.1,2,3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Висновки суду першої інстанції про те, що встановлені слідчим суддею та судом ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, не зменшились, є обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з тим, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Зокрема, враховуючи, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину проти життя людини, за який передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі до 15 років, не має законного джерела доходу та міцних соціальних зв`язків, через ухилення від суду та порушення раніше обраного запобіжного заходу у виді домашнього арешту оголошувався у розшук суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність ризику, передбаченогоп.1 ч.1 ст.177 КПК України можливість переховування від суду.
З урахуванням того, що у кримінальному провадженні ще не розпочато дослідження доказів, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України зокрема незаконного впливу на потерпілу та свідків.

Доказів того, що на час постановлення оскаржуваної ухвали сталися суттєві зміни у соціальних зв`язках обвинуваченого чи виникли інші обставини, які б доводили те, що заявлені раніше ризики зменшилися, апелянт не надав.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_9 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, родину, не спростовують заявлених ризиків.

При цьому, обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні злочину, що йому інкримінується, на цій стадії судом не перевіряється, підозра ОСОБА_9 у вчиненні оцінювалась слідчим суддею при обранні запобіжного заходу та була визнана обґрунтованою, а оцінка доказів по суті висунутого обвинувачення відбувається у визначеному КПК порядку після їх дослідження в нарадчій кімнаті при постановленні вироку.

На вказаному етапі провадження суд має оцінити наявність ризиків та доцільність застосування або продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу, тому доводи апеляційної скарги про недоведеність обвинувачення належними доказами, колегія суддів до уваги не приймає.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Виходячи з наведеного, апеляційна скарга захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 16 вересня 2020 року, якою ОСОБА_9 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України продовжено строк тримання під вартою з 16.09.2020 року на 60 діб - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: три підписи
Згідно з оригіналом:
Секретар судового засідання
Ухвала набрала законної сили 29.10.2020 року ОСОБА_5