Ухвала
іменем України
19 листопада 2020 року
м. Київ
справа № 761/23194/20
провадження № 51-5582ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах власника майна ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 02 листопада 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,
встановив:
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 серпня 2020 року клопотання представника власника майна ОСОБА_4 , що діє в інтересах власника майна ОСОБА_5 про скасування арешту майна, який був накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 серпня 2019 року, залишено без розгляду та повернуто особі, що його подала.
Київський апеляційний суд ухвалою від 02 листопада 2020 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за скаргою адвоката ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 серпня 2020 року.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням адвокат ОСОБА_4 звернулася з касаційною скаргою, в якій посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
Перевіривши доводи наведені в касаційній скарзі, долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити виходячи з наступного.
Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Так, пункт 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачає «забезпечення права на апеляційний перегляд справи». Це означає, що Конституція України забезпечує можливість апеляційного перегляду саме справи, що реалізується шляхом оскарження судових рішень, якими завершено розгляд справи (кримінального провадження) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).
Згідно з ч. 3 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 309 КПК визначений перелік ухвал слідчого судді, постановлених під час досудового розслідування, які можуть бути оскаржені у апеляційному порядку.
Відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.
Як убачається зі змісту касаційної скарги та долучених до неї копій судових рішень, ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 03 серпня 2020 року слідчий суддя постановив в межах розгляду клопотання адвоката про скасування арешту на майно. Відповідно до ст. 174 КПК ухвала за наслідками розгляду зазначеного питання апеляційному оскарженню не підлягає.
В силу ч. 4 ст. 399 КПК суддя доповідач апеляційного суду відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Таким чином, суд апеляційної інстанції, перевіривши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4 , дійшов вірного висновку про те, що нею подана апеляційна скарга на рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, а тому діяв відповідно до положень ч. 4 ст. 399 вказаного Кодексу та прийняв законне, обґрунтоване, належно вмотивоване судове рішення, з яким погоджується і колегія суддів касаційної інстанції.
Посилання адвоката на правові висновки викладені в постановах Верховного Суду України від 12 жовтня 2017 року та Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року ( №13-16сво18 та №13-19кс18), як на підставу для апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 серпня 2020 року, є безпідставними, оскільки в цих висновках йдеться про можливість оскарження в апеляційному порядку ухвал слідчих суддів, які жодною нормою КПК не передбачені, тоді як вирішення питання про скасування арешту майна регулюється положеннями ст. 174 КПК.
Враховуючи викладене, Суд вважає, що відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_4 необхідно відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах власника майна ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 02 листопада 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3