Житомирський апеляційний суд
Справа №274/118/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року. Житомирський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_2 - головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі у режимі відеоконференції з Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17.11.2020. про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0001299 щодо ОСОБА_8 за ст. 391 КК України, -

в с т а н о в и в:

Вказаною ухвалою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0001299 за ст. 391 КК України, в якому вказана особа обвинувачується у можливому вчиненні 14.11.2019. злісної непокори законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка видбуває покарання у виді позбавлення волі та за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу.

В апеляційній скарзі захисник Сягровська просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити у задоволенні клопотання прокурора Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_10 про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 . Твердить про необґрунтованість та невмотивованість ухвали суду першої інстанції, порушення норм процесуального закону під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доводи захисника та обвинуваченого в підтримання апеляційної скарги, міркування прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши справу, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу 2-місячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого тримання під вартою.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Пунктом 2 ч. 5 даної норми КПК України передбачено визначення розміру застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

З матеріалів справи видно, що при розгляді клопотання прокурора Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_10 про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 , що було заявлено у судовому засіданні 17.11.2020., судом першої інстанції не було допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та постановлено законне та обгрунтоване рішення про задоволення вказаного клопотання прокурора.

Так, з урахуванням тих обставин, що ОСОБА_9 не працює, є раніше судимим (02.08.2004 за ст. ст. 185 ч. 3, 69 КК України на 2 роки позбавлення волі; 24.03.2008. за ст. 186 ч. 2 КК України на 4 роки позбавлення волі; 20.02.2012 за ст. ст. 115 ч. 1, 190 ч. 2, 263 ч. 1, 309 ч. 1, 70 ч. 1 КК України на 12 років позбавлення волі; 27.03.2018 за ст. 391 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі), обвинувачується у вчиненні умисного злочину проти правосуддя, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 років, прокурором доведено, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_9 може вчиняти інші кримінальні правопорушення, ухилитися від суду з метою ухилення можливого покарання та перешкодити встановленню істини іншим чином.

Ризики, які слугували підставою для обрання тримання під вартою ОСОБА_9 залишились незмінними та ОСОБА_9 не є мешканцем ні територіальної юрисдикції суду, ні ближчих областей.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що відсутні будь-які докази вчинення обвинуваченим злочину, та те, що його дії не охоплюються санкцією статті за якою він обвинувачується, а всі доводи базуються лише на припущеннях, з огляду на стадію підготовчого судового розгляду кримінального провадження є передчасними.

Твердження захисника про те, що сторона обвинувачення не підтвердила належними доказами наявність вказаних ризиків, на думку колегії суддів є безпідставними та такими, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження.

Посилання захисника на те, що усне клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 є безпідставним та не обґрунтованим, а також те, що їй не було надано завчасно копію вказаного письмового клопотання прокурора не можуть бути підставою в даному випадку для скасування ухвали суду та зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про помилкове невизначення розміру застави, згідно вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки таке рішення було прийнято ухвалами апеляційного суду у даній справі № 274/118/20.

Тому апеляційний суд, погоджуючись з рішенням суду про необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважає за необхідне застосувати до нього положення ч. 3 ст. 183 КПК України та визначити при цьому відповідний розмір застави.
Таким чином, ухвала суду підлягає зміні, шляхом застосування до обвинуваченого розміру застави в межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 ККПК України, із врахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 , його сімейного стану, доходу із визначенням встановленням відповідних обов`язків обвинуваченого у разі внесення такої застави відповідно до положень ст. 194 КПК України.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 182 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17.11.2020. про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0001299 за ст. 391 КК України змінити.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_9 заставу - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працюючих осіб, що складає 42040 грн., та у разі внесення застави зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_9 з`являтись за кожною вимогою суду, повідомляти суд про зміну місця проживання.

Роз`яснити, що у разі внесення застави та невиконання вказаних обов`язків, якщо обвинувачений ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді: