Справа № 545/2392/20
Провадження № 1-в/545/523/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.11.2020 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у судовому засідання в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області в м. Полтава заяву засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, неодруженого, раніше судимого:

15 жовтня 2014 року Семенівським районним судом Полтавської області за ч.3 ст.297, ч.3 ст.185 КК України з застосуванням ст.69 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, звільненого на підставі ст.ст.75, 104 КК України від відбування покарання з випробуванням і іспитовим строком терміном 1 (один) рік;

19.05.2015 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч.3 ст.187 КК України до 7 років позбавлення волі, відповідно до ст.. 71 КК України приєднано покарання за вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 15.10.2014 року та остаточно засуджений до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що він відбув більше встановлених законом 2/3 строку покарання і довів своє виправлення. Також посилався на те, що за час відбування покарання мав стягнення, які погашено в установленому законом порядку, має заохочення, працевлаштований днювальним відділення СПС, підтримує соціально корисні зв`язки на волі, за час відбування покарання отримав професію.

В судове засідання представник адміністрації не з`явився, надавши заяву про розгляд подання в його відсутність, проти задоволення заяви заперечував, оскільки засуджений за час відбування покарання не став на шлях виправлення.

Від засудженого ОСОБА_4 надійшла заява з проханням розглядати заяву в його відсутність, заяву підтримує в повному обсязі, прохав задовольнити.

В судовому засіданні прокурор заперечив щодо задоволення заяви про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання, посилаючись на те, що ОСОБА_4 , раніше судимий, засуджений за вчинення тяжкого злочину, в державній установі «Божковська виправна колонія (№16)» відбуває покарання з 21.08.2015 року, має 34 стягнення, які погашено, та два заохочення за весь час відбування покарання, що не є достатнім для застосування до нього умовно-дострокового звільнення та свідчить, що засуджений не став на шлях виправлення.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи, суд приходить до висновку, що заява засудженого ОСОБА_4 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання, зокрема, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Необхідною умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.

У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 року визначено, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до п. 1 та п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 засуджений 19.05.2015 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч.3 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

В відповідності до ч.1 ст.71 КК України до покарання призначеного за даним вироком частково приєднано невідбуте ОСОБА_4 покарання в виді 1 (одного) року позбавлення волі за вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 15 жовтня 2014 року і за сукупністю вироків визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Відповідно до характеристики на засудженого від 29.09.2020 року, ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 19.12.2014 року.

З 19.12.2014року перебував у ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)» де характеризувався негативно, мав 6 стягнень, заохочень не мав.

З 21.08.2015 року відбуває покарання в державній установі «Божковська виправна колонія (№16)».

Засуджений ОСОБА_4 не працевлаштований в установі за небажанням працювати, негативно відноситься до праці.

За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом України та Правилами внутрішнього розпорядку та вимог безпеки праці був заохочений два рази рішеннями дисциплінарної комісії установи від 31.10.2017 року та 29.05.2020 року.

За час відбування покарання в установі зарекомендував себе не стабільною поведінкою. За порушення вимог режиму утримання має 34 стягнення, які погашено у встановленому законом порядку, з яких неодноразово поміщався до ДІЗО рішенням дисциплінарної комісії установи. Також має сім бесід виховного характеру за рішенням дисциплінарної комісії установи.

У відношенні до представників адміністрації ставиться з недовірою, їх законні вимоги виконує під контролем, на заходи виховного характеру реагує повільно, схильний до створення конфліктних ситуацій із засудженими та персоналом установи.

Вступає в конфліктні ситуації з іншими засудженими. Входить до складу малих неформальних груп негативної спрямованості. Підтримує рівні та доброзичливі стосунки із засудженими, які характеризуються з негативної сторони. Своєю поведінкою надає негативний приклад іншим засудженим.

Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.

Не завжди намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України не приймає особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі через небажання, не бере участь у реалізації програм диференційного виховного впливу через небажання.

Відповідно до статті 126 Кримінально - виконавчого кодексу України не бажає підвищувати наявний загальноосвітній рівень.

Відповідно до статті 127 Кримінально - виконавчого кодексу України не бажає брати участь у роботі самодіяльних організацій.

Рішенням комісії державної установи «Божковська виправна колонія (№16)» засудженому відмовлено в застосуванні ст.ст. 100, 101 КВК України від 22.05.2018 року, протокол № 9.

Рішенням комісії державної установи «Божковська виправна колонія (№16)» засудженому відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України від 17.09.2019 року, протокол № 17.

Рішенням комісії державної установи «Божковська виправна колонія (№16)» засудженому відмовлено в застосуванні ст. ст. 81, 107 КК України від 17.09.2019 року, протокол № 17.

Також суд враховує ту обставину, що ОСОБА_4 будучи засуджений за умисний тяжкий злочин 15.10.2014 року з іспитовим строком, знову вчинив умисний тяжкий злочин за який засуджений 19.05.2015 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області та відбуває покарання.

Таким чином, перевіривши доводи викладені в заяві, дослідивши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що за час відбування покарання засуджений не довів своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення згідно ст.81 КК України, тому що за весь час відбування покарання позитивно не характеризувався взагалі, не працює, негативно ставиться до праці, не бере участі у виховних заходах, що проводяться для засуджених, засуджений за умисний тяжкий злочин.

З наведеного убачається, що на даний час засуджений не досяг необхідного ступеня виправлення та не довів своє виправлення та відновлення в соціальному статусі, як повноправного члена суспільства та готовності до самокерованої правослухняної поведінки, а отже заява засудженого ОСОБА_4 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ч. 2 ст. 537 КПК України суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала надрукована суддею в нарадчій кімнаті одноособово і являє собою оригінал.

Суддя: ОСОБА_1