Справа № 699/517/17
Номер провадження № 1-кп/699/13/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2020 року м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Корсунь-Шевченківський кримінальне провадження щодо обвинувачення

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, невійськовозобов`язаного, непрацюючого, раніше судимого:

- вироком апеляційного суду Черкаської області від 25.03.2015 року засуджений за ч.3 ст.187, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією 1/2 майна,

- 18.01.2016 року на підставі ухвали Придніпровського районного суду м.Черкаси в порядку ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 21.03.2014 по 01.05.2015, тобто як 03 роки 03 місяці 04 дні та звільнено у зв`язку відбуттям покарання.

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_8 15.06.2018, в період часу з 23.10 год. до 23.30 год., дізнався ПІН-код від банківської картки AT КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 , та за допомогою даної картки та отриманої інформації в подальшому, 15.06.2018 в період часу з 23:55 год. по 23:59 год., діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, перебуваючи біля банкомату BRANCH 10023-0201 AT «Ощадбанк», що розташований по вул. Горького, 23 м. Корсунь-Шевченківський Черкаська область за допомогою останнього тричі здійснив зняття грошових коштів з банківської картки AT КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 , в сумі 1000,00 грн., 2000,00 грн., 2000,00 грн., на загальну суму 5000,00 грн. В подальшому викрадені грошові кошти витратив на власні потреби, чим завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України не визнав і будь яких показань з цього приводу суду не надав.

Разом з тим, винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, щодо викрадення грошових коштів з банківської картки потерпілого ОСОБА_7 , доведена:

-показаннями потерпілого ОСОБА_7 про те, що 15.06.2018 року, близько 19.00 год., під`їхав до магазину «АТБ-маркет». Біля приміщення магазину він помітив чоловіка з інвалідністю, у якого була відсутні одна нога. Після цього він познайомився з цим чоловіком і запропонував із співчуття відвезти останнього додому.

Далі він відвіз вказаного чоловіка до його будинку і на запрошення останнього погодився повечеряти з його сім`єю. В ході вечері, враховуючи скрутне становище зазначеної сім`ї, він з двічі їздив в магазин «АТБ-маркет» для придбання продуктів харчування для вказаної сім`ї.

Через деякий час до них приєднався обвинувачений ОСОБА_8 , який запропонував спільно відпочити. З цією метою вони з ОСОБА_8 спільно придбали продукти харчування, а далі збиралися їхати відпочивати на автомобілі останнього на «Київські дачі», що розташовані на р.Рось.

По дорозі ОСОБА_8 запропонував йому заправити пальним його автомобіль, а тому вони заїхали на АЗС, де він повідомив ОСОБА_8 пін-код від банківської пластикової картки для його введення в терміналі, оскільки сам через вади зору не міг набрати код самостійно. Після цього ОСОБА_8 без його дозволу забрав у касира АЗС платіжну картку і йому її не повернув.

Далі вони поїхали на бази відпочинку, але не доїхали, оскільки з ініціативи обвинуваченого вони повернулися в м. Корсунь-Шевченківський, де ОСОБА_8 привіз його на стоянку, де він залишив раніше свій автомобіль, а сам зник у невідомому напрямку.

Лише вранці наступного дня він виявив відсутність крім банківської пластикової картки і його мобільного телефону, а через комп`ютерну програму «Приват24» він виявив відсутність коштів на картковому рахунку. Просив суд обрати сувору міру покарання обвинуваченому;

- показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що знає потерпілого ОСОБА_7 , оскільки бачив його біля будинку, де проживав ОСОБА_12 по АДРЕСА_2 . Біля будинку він допомагав ОСОБА_7 штовхати автомобіль останнього, який не заводився. При цьому були присутні ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , які потім поїхали на вказаному автомобілі у невідомому напрямку, а він пішов по своїх справах;

- показаннями свідка ОСОБА_13 про те, що 15.06.2018 був у гостях у ОСОБА_11 і помітив, що потерпілий приїхав в будинок ОСОБА_12 та став пригощати ОСОБА_11 , членів його сім`ї та гостей різними продуктами. Щодо банківської картки потерпілого пояснив, що за його пропозицією зібралися їхати в с. Виграїв Корсунь-Шевченківського району на бази відпочинку. Їхали на автомобілі ОСОБА_8 та зупинилися на АЗС, де заправили автомобіль пальним. Після цього банківська картка потерпілого залишилася в ОСОБА_8 . Оскільки потерпілий кудись подівся, ОСОБА_8 дав йому картку, а він викрав з цієї картки сам 3000 грн. За вчинення цього злочину він вже засуджений Корсунь-Шевченківським районним судом. Окрім того свідок показав, що він не чув і не бачив щоб потерпілий давав ОСОБА_8 дозвіл на зняття коштів

-витягом з кримінального провадження № 0000617, згідно якого 01.11.2018 року до ЄРДР внесено відомості про те, що 31.10.2018 до чергової частини Корсунь-Шевченківського ВП надійшов рапорт слідчого СВ про те, що в ході розгляду матеріалів кримінального провадження № 0000332 в діях ОСОБА_8 виявлено ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України (а.п. 37 том 2);

- ухвалою слідчого судді від 15.11.2018 про дозвіл на тимчасовий доступ до речей і документів, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 0000332, а саме: протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.06.2018 року; заяви ОСОБА_7 від 19.06.2018 року з додатками (виписка з карткового рахунку НОМЕР_2 за період з 04.06.2018 року по 30.06.2018 року, фото з банкомату); постанови про визнання речовими доказами від 19.06.2018 року; запиту до AT «Ощадбанк» від 21.09.2018 року та відповіді AT «Ощадбанк» на нього від 28.09.2018 року з додатками (диск із фотоматеріалами); постанови про визнання речовими доказами від 28.09.2018 року (а.п. 38-40 том 2);

- даними протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 22.11.2018 (а.п. 41-43 том 2);

- описом речей і документів від 22.11.2018, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді: протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.06.2018; заява ОСОБА_7 про добровільну видачу працівниками поліції фотознімків з камер спостереження банкомата та виписку; постанови про визнання речовими доказами; запит до АТ «Ощадбанк» та відповідь на нього з додатками (диск з фотоматеріалами); постанови про визнання речовими доказами (а.п. 44-56 том 2);

- даними протоколу огляду предметів від 22.11.2018 року та фототаблиці до нього, згідно якого предметом огляду є диск із фотоматеріалами камер спостереження банкомату, розташованого за адресою: вул. Горького, 23, м. Корсунь-Шевченківський. При поміщенні диску до дисководу комп`ютеру встановлено особу, яка в період часу з 23.53 год. До 23.58 год. 15.06.2018 проводить зняття грошових коштів з банкомату (а.п. 57-60 том 2);

-заявою ОСОБА_7 про доручення до матеріалів кримінального провадження оригіналів довідок про видачу готівкових коштів з його рахунку за 15.06.2018 та за 16.06.2018 (а.с.61 том 1);

-випискою по картці «Приват Банка» на ім`я ОСОБА_7 про видачу грошових коштів (а.с.62-65 том 2);

- даними постанови від 23.11.2018 року про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні оригіналів довідок про видачу грошових коштів з рахунку ОСОБА_7 за 15.06.2018 та 16.08.2018, приєднання до матеріалів кримінального провадження (а.п. 66 том 2).

Оцінюючи вказані докази у їх сукупності та приймаючи до уваги те, що зазначені докази не викликають сумніву, суд вважає, що обвинувачення по епізоду крадіжки у ОСОБА_7 в межах зміненого прокурором у суді в порядку ст.338 КПК України (а.к.п. 176-180, том 2), доведене повністю, оскільки беззаперечним є той факт, що на момент вчинення вказаного діяння обвинувачений ОСОБА_8 був особою, яка має не зняту і не погашену судимість у зв`язку з попереднім вчиненням злочинів, передбачених ст..ст.185 та 187 КК України, а його дії щодо заволодіння банківської платіжною карткою потерпілого на АЗС, не вчинення жодних дій щодо повернення вказаної картки власнику, передача ОСОБА_8 цієї картки іншій особі та повідомленні їй пін-коду для зняття коштів, а врешті і самостійне зняття коштів потерпілого таємно у відсутність останнього, вказує на корисливий мотив його дій та мету на заволодіння грошима потерпілого.

Разом з тим суд критично, як спробу допомогти обвинуваченому уникнути покарання за вчинений злочин, оцінює твердження захисника ОСОБА_9 про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_8 цивільно-правових відносин, тобто виконання ним договору доручення потерпілого на користування банківською платіжною карткою, оскільки будь яких належних і допустимих доказів, в т.ч. письмових, таким твердженням стороною захисту суду не надано, а сам потерпілий заперечує наявність таких угод.

Натомість показання потерпілого та свідка ОСОБА_13 підтверджують, що обвинувачений, скориставшись станом потерпілого, який перебув в стані сп`яніння, самовільно заволодів його карткою, а довідавшись при цьому пін-код картки вчинив ряд послідовних дій щодо викрадення коштів останнього.

За таких обставин суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Крім того, органами досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується за ч.2 ст.190 КК України, тобто в тому, що він 29.05.2017 року, близько 08.00 год., діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном і зверненням його на свою користь, перебуваючи на території дитячого майданчику, що розташований в м. Корсунь-Шевченківський по вул. Бабушкіна, навпроти домоволодіння № 51, підійшов до гр. ОСОБА_6 та його товариша ОСОБА_14 та ввівши останніх в оману щодо намірів зателефонувати, та шахрайським шляхом заволодів мобільним телефоном марки Huawei Y 541 чорного кольору із двома сім-картами оператора мобільного зв`язку «Київстар» та «Лайфселл» громадянина ОСОБА_6 , вартістю 1314,00 грн., чим завдав потерпілому збитків на вказану суму. Викраденим мобільним телефоном розпорядився на власний розсуд, шляхом продажу ОСОБА_15 , за що отримав грошову винагороду в розмірі 370,00 грн.

Будучи допитаним у суді обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, визнав частково і показав, що 29.05.2017 року зустрів потерпілого біля автостанції «Корсунь», спілкувалися з потерпілим, а потім останній кудись пішов, залишивши свій телефон. Не дочекавшись потерпілого він взяв телефон, який був залишений на місці, та згодом продав його таксисту, в чому розкаюється.

На підтвердження винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України стороною обвинувачення суду були надані вказані докази:

- показаннями потерпілого ОСОБА_6 про те, що 29.05.2017 року, близько 08.00 год., сидів на дитячому майданчику з товаришем ОСОБА_16 . До них підійшов ОСОБА_8 і зробив зауваження, що вони сидять на дитячому майданчику та курять цигарки, і що за таке порушення необхідно заплатити штраф по 200 грн. з кожного, оскільки він працівник поліції. Так як у них не було грошей ОСОБА_8 сказав їм, щоб залишили телефон, який буде повернуто після оплати штрафу. Він дав телефон ОСОБА_16 , а ОСОБА_8 взяв у останнього телефон для гарантії оплати штрафу. Обвинуваченого раніше не знав і не бачив. Впізнав ОСОБА_8 по фотознімку, який показав працівник поліції без понятих. Спиртне в той день не вживав. ОСОБА_8 в той день приніс 100 грн., але останній сказав, що це не всі гроші, тому телефон буде повернуто після сплати всієї суми штрафу. У нього ОСОБА_8 не виривав телефон, а ОСОБА_16 дав йому сам телефон в руки. Сприймав ОСОБА_8 як працівника поліції, тому погодився заплатити штраф. Просив обрати несувору міру покарання обвинуваченому.

В ході додаткового допиту 16.10.2019 потерпілого ОСОБА_6 останній повідомив, що перебував з ОСОБА_16 на дитячому майданчику в м. Корсуні-Шевченківському поблизу автостанції. Там вони пили каву і курили. До них підійшов ОСОБА_8 і зробив зауваження щодо куріння. Потім ОСОБА_8 представився працівником поліції і попросив його телефон. Коли він віддав мобільний телефон ОСОБА_8 сказав, що поверне його після того як вони сплатять 200 грн. штрафу. Після цього ОСОБА_8 призначив зустріч цього дня на цьому ж дитячому майданчику на 18.00 год. і пішов у невідомому їм напрямку. Він з ОСОБА_16 пішов на денні заробітки, а на 18.00 год. повернувся на дитячий майданчик. Там він дав ОСОБА_8 100 грн, які заробив за день, але останній телефон не віддав і сказав, що потрібно ще 100 грн. Після цього ОСОБА_8 пішов. Далі вони звернулися до сторонніх осіб, які дали телефону, за допомогою якого вони викликали поліцію. Поліцейські показали йому фото ОСОБА_8 і він впізнав останнього.

- показаннями свідка ОСОБА_15 про те, що біля магазину «Ірена» у м. Корсунь-Шевченківський, точної дати та часу пригадати не зміг, купив мобільний телефон чорного кольору марки «Huawei» у Музики Анатолія. Вказаний телефон був без документів та сім-карти. Даним телефоном користувався близько 2 місяців, а потім його вилучили працівники поліції. ОСОБА_8 гроші за придбання мобільного телефону йому не повернув;

- показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_16 про те, що обвинуваченого побачив на дитячому майданчику в м. Корсуні-Шевченківському поблизу автостанції, на якому свідок перебував разом з ОСОБА_6 . До них підійшов ОСОБА_8 і представився охоронником майданчика та став говорити, що перебувати на майданчику заборонено і за це має бути сплачений штраф в сумі 100 грн. Після цього він вихопив з його рук телефон і повідомив, що поверне його після сплати штрафу. Після цього вони пішли шукати гроші, щоб віддати ОСОБА_8 . Коли принесли гроші в сумі 100 грн., ОСОБА_8 став говорити що потрібно заплатити ще 200 грн. Після цього вони пішли на автостанцію «Корсунь» та викликали поліцію. В той день ОСОБА_8 не повернув телефон.

В ході додаткового допиту 16.10.2019 неповнолітнього свідка ОСОБА_16 останній повідомив, що він разом з ОСОБА_6 був на дитячому майданчику в м. Корсуні-Шевченківському поблизу автостанції. Там вони пили каву і курили. До них підійшов ОСОБА_8 , представився охоронником і повідомив, що за куріння на майданчику потрібно сплатити штраф 200 грн. Далі він взяв телефон з рук і повідомив, що поверне його після сплати 200 грн. штрафу. Потім він сказав, що гроші потрібно повернути того ж дня о 18.00 год. на цьому ж дитячому майданчику. На 18.00 год. на місце зустрічі пішов ОСОБА_6 . Хвилин через 40 ОСОБА_6 повернувся і розповів, що через те що не було всієї суми ОСОБА_8 не повернув телефон. Після цього вони звернулися в поліцію.

- показаннями свідка ОСОБА_17 , приймала участь при проведенні впізнання за фотознімками неповнолітнім ОСОБА_16 . Останній впізнав ОСОБА_8 і твердо вказав на фото обвинуваченого;

-даними протоколу огляду місця події від 29.05.2017 року та фото таблиці до нього, під час якого за участю потерпілого було оглянуто територію дитячої площадки, що розташована по АДРЕСА_3 (а.п. 88-90 т.1);

-даними протоколу огляду місця події від 03.07.2017 року та фото таблиці до нього, під час якого було оглянуто мобільний телефон марки «HyaweiY541-U02» чорного кольору, розміром 0,5?6?12 см. у вимкненому стані. Під час огляду вилучено мобільний телефон марки «HyaweiY541-U02» чорного кольору (а.п. 91-94 том 1);

-даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.07.2017 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_16 , в присутності двох понятих, впізнав особу під №3- ОСОБА_8 (а.п.95-97 том 1);

-даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.07.2017 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_6 , в присутності двох понятих, впізнав особу під №3 (а.п.98-100 том 1).

Вказані докази дають підстави вважати, що в діях ОСОБА_8 дійсно маються ознаки вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, але органами досудового розслідування не було вчинено належних заходів щодо визначення вартості телефону потерпілого, як під час досудового розслідування, так і суді, тобто належним чином не доведена об`єктивна сторона злочину, що є обов`язковим предметом доказування та на що у своїх рішеннях неодноразово звертав увагу у своїх рішеннях Верховний Суд (постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду 25 листопада 2019 року у справі № 420/1667/18)

За таких обставин суд критично оцінює та відкидає як доказ наданий прокурором висновок про вартість майна від 03.07.2017 року мобільного телефону марки «HyaweiY541-U02», стартового пакету «Лайфселл», стартового пакету «Київстар» (а.п. 101 том 1), як доказ винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, оскільки оцінка майна проведена оцінювачем ОСОБА_18 , який не є атестованим експертом. Дані про нього в Реєстрі атестованих судових експертів України відсутні.

Крім того, органами досудового розслідування передчасно, без належного процесуального закріплення, в т.ч. і вартості мобільного телефону та пред`явлення його стороні захисту при виконанні вимог ст..290 КПК, останній був повернутий потерпілому, а останнім не представлений на вимогу суду.

Вказана обставини унеможливила проведення судової експертизи під час розгляду справи в суді.

За вказаних обстави суд був позбавлений можливості усунути недоліки досудового розслідування в судовому засіданні, а тому приходить до висновку про відсутність достатніх, належних та допустимих доказів причетності особи до вчинення інкримінованого ОСОБА_19 діяння і вичерпання можливості їх одержання, не зважаючи на тривалий розгляд справи у суді.

За загальним правилом теорії права відсутність об`єктивної сторони вчинення правопорушення виключає сам склад правопорушення.

Крім того органами досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується за ч.2 ст.185 КК України, тобто в тому, що він же, 13.11.2018 року, в період часу з 18:10 год. до 18:30 год., перебуваючи в середині приміщення магазину «АТБ», що розташований за адресою: вул. Ярослава Мудрого, 59, м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання шляхом вільного доступу взяв з вітрини магазину 2 блістери змінних касет для гоління «Gillette Fusion» вартістю одного 222,80 грн., які помістив до власної кишені куртки, після чого приміщення магазину покинув не заплативши за них, тим самим спричинивши потерпілій стороні в особі TOB «АТБ-маркет» матеріальну шкоду на загальну суму 445,60 грн.

Будучи допитаним у суді обвинувачений ОСОБА_8 вину вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України щодо крадіжки з магазину «АТБ», не визнав і показань з цього приводу суду не надав.

На підтвердження винуватості обвинуваченого у вчиненні даного злочину органами досудового розслідування були надані наступні докази:

-витяг з кримінального провадження № 0000667, згідно якого 27.11.2018 року до ЄРДР внесено відомості про те, що 26.11.2018 до Корсунь-Шевченківського ВП надійшло повідомлення від ОСОБА_20 про те, що під час перегляду камер відеоспостереження у магазині АТБ виявлено крадіжку змінних касет для гоління (а.п. 239 том 1);

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 26.11.2018, згідно якого ОСОБА_20 звернулася до відділення поліції із заявою про вчинення ОСОБА_8 крадіжки змінних касет для гоління з приміщення магазину АТБ (а.п. 240 том 1);

-заяву ОСОБА_21 від 19.12.2018 про приєднання до матеріалів кримінального провадження диску із відеозаписом внутрішніх камер спостереження магазину АТБ за період 13.11.2018 на яких зображено, як ОСОБА_8 бере невідомі предмети з полиці магазину, та інвентаризаційну відомість (а.п. 241 том 1);

-протокол огляду предметів від 19.12.2018 року диск із відеоматеріалами камер спостереження магазину «АТБ», який поміщено до паперового конверту, опечатано та приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу (а.п. 242 том 1);

-постанову від 19.12.2018 року про визнання речовими доказами диск із відеозаписом внутрішніх камер спостереження магазину «АТБ» та накладну на викрадений товар, який приєднано до матеріалів кримінального провадження (а.п. 243 том 1);

-інвентаризаційну відомість № 33968 від 26.11.2018 на касети змінні для гоління 2 шт. «Gillette Fusion» блістер, загальною сумою 445,60 грн. (а.п. 244 том 1);

-електронний носій - диск з відеозаписом внутрішніх камер відеоспостереження магазину «АТБ», який містить відеозапис механізму та обставин вчинення кримінального правопорушення. Під час перегляду диску обвинувачений впізнав себе на відеозапису (а.п. 245 том 1);

-показання свідка ОСОБА_20 (станом на 13.11.2018 керуюча магазином «Підрозділ продукти 371 ТОВ «АТБ-маркет» в м. Корсунь-Шевченківський»), про те, що в листопаді місяці 2018 року було виявлено крадіжку касет для гоління. Після перегляду відеозаписів було встановлено, що касети для гоління міг винести з магазину чоловік, схожий на ОСОБА_8 . Особу останнього було встановлено через впізнання його охоронцем ОСОБА_22 . По вказаному факту була проведена інвентаризація і зафіксовано крадіжку;

-показання свідка ОСОБА_22 (станом на 13.11.2018 працював старшим охоронником ТОВ «АТБ-маркет» в м. Корсунь-Шевченківський»), про те, що в приміщенні магазину є товар, який постійно контролюється. Після 13.11.2018 було виявлено, що не вистачає 2 касети для гоління Gillette. Переглянувши відеозапис було встановлено, що касети взяв чоловік, який зовні схожий на обвинуваченого ОСОБА_8 . Відслідкувавши рух вказаного чоловіка від стелажу з касетами до каси магазину було встановлено, що останній не розрахувався за взятий ним товар. Згодом, вказаний відеозапис був наданий органам поліції на їхній запит. Оригінал відеозапису знищений за терміном зберігання;

Представник потерпілого ТОВ «АТБ-маркет» ОСОБА_21 скориставшись своїм правом бути присутнім у судовому засіданні, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутність, міру покарання залишив на розсуд суду, у зв`язку з чим показань суду не надав (а.п. 197 том 1).

Аналізуючи вказані докази суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_8 дійсно маються ознаки вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, але органами досудового розслідування не було вчинено належних заходів щодо фіксування обставин вчинення злочину, тобто належним чином не доведена об`єктивна сторона злочину, що є обов`язковим предметом доказування.

Так єдиним доказом безпосереднього перебування обвинуваченого біля полиці магазину, де був виставлений на продаж товар, крадіжку якого інкримінують останньому є відеозапис з камер спостереження магазину.

Не беручи під сумнів особу, яка зображена на даному записі, суд приходить до висновку, що органами досудового розслідування не було достовірно встановлено, який саме товар був розміщений на вказані полиці, оскільки огляд місця події проведений не був, а отже не було зафіксовано наявність на полиці саме касет для гоління Gillette, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити вказану обставину, а грунтувати свої висновки на припущеннях органів досудового розслідування суд не має право.

Сам по собі відеозапис не дає можливості розгледіти і встановити розміщені на полиці товари, а інші надані суду докази не є прямими доказами вчинення крадіжки саме обвинуваченим.

З вказаних підстав суд приходить до висновку, що в даному випадку не доведена об`єктивна сторона злочину, який інкримінується ОСОБА_8 , тобто не встановлений предмет крадіжки.

За загальним правилом теорії права відсутність об`єктивної сторони вчинення правопорушення виключає сам склад правопорушення.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч.2 цієї статті Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторно звернув увагу на те, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Таким чином, оцінивши сукупність доказів винуватості ОСОБА_8 щодо заволодіння телефоном ОСОБА_6 та щодо крадіжки з магазину «АТБ», суд приходить до висновку що через допущені помилки досудового розслідування існують розумні сумніви в тому, що в діях обвинуваченого ОСОБА_8 існують склади інкримінованих йому злочинів.

За таких обставин суд приходить до висновку, що обвинуваченого слід виправдати по епізодам щодо вчинення шахрайства відносно ОСОБА_6 та крадіжки з магазину «АТБ-Маркет», зазначених в редакції обвинувачення від 23.04.2020 року, через недоведеність у його діях складу інкримінованих злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому за злочин, винуватість у скоєнні якого доведена під час судового розгляду вказаного кримінального провадження, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ОСОБА_8 злочину, який класифікуються в редакції закону, чинній на день ухвалення вироку, як нетяжкий злочин, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому, характеристику останнього, його непогашену судимість (т.1 а.с.137), думку потерпілого про суворість покарання, висновки досудової доповіді з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

По місцю проживання обвинувачений характеризується позитивно (а.п. 139 том 1).

Обвинувачений ОСОБА_8 на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, що вбачається з довідки № 127 виданої 04.07.2017 року Корсунь-Шевченківською ЦРЛ (т.1 а.с. 133).

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, судом визнає його позитивну характеристику.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Відповідно до висновку досудової доповіді сектору з питань пробації ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_8 оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, також оцінюється як високий, а тому вважає неможливим перевиховання останнього без ізоляції його від суспільства. На думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

При цьому суд приймає до уваги те, що обвинувачений протягом тривалого часу, який минув після вчинення крадіжки грошей у потерпілого ОСОБА_7 , в т.ч. під час судового розгляду даної справи, маючи можливість відшкодувати заподіяну шкоду, не вчинив жодних дій щодо відшкодування заподіяної шкоди.

З урахуванням характеристики обвинуваченого ОСОБА_8 , встановлених обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, форму вини й мотиви вчинення злочину, тяжкість їх наслідків, суд вважає, що виправлення останнього та попередження вчинення ним нових правопорушень, неможливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим йому слід призначення покарання, яке належить відбувати реально.

Враховуючи, що суд засуджує обвинуваченого до реального відбуття покарання, а тому негайно після проголошення даного вироку відносно останнього слід обрати запобіжний захід тримання під вартою до набрання даним вироком законної сили.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Завдані потерпілому ОСОБА_7 збитки не відшкодовані.

Арешт на майно не накладався.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст..100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не обирались.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України,

Суд

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_23 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.185 КК України по епізоду крадіжки з магазину «АТБ-Маркет» та за ч.2 ст.190 КК України у зв`язку з тим, що не доведено в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення.

Визнати ОСОБА_23 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.

Обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши під варту в залі суду після проголошення вироку.

Початок строку відбування покарання рахувати з дня взяття ОСОБА_8 під варту, тобто з 21 вересня 2020 року.

Речові докази у кримінальному провадженні:

-мобільний телефон марки Huawei Y 541 чорного кольору, що передано потерпілому ОСОБА_6 на зберігання на підставі зберігальної розписки залишити у його розпорядженні.

-диск із відеозаписом внутрішніх камер спостереження магазину «АТБ» та накладну на викрадений товар; оригінали довідок про видачу грошових коштів з рахунку ОСОБА_7 за 15.06.2018 та 16.06.2018, які приєднані до матеріалів справи, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а ОСОБА_8 - в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Копію вироку після проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1