ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/821/539/20Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Справа № 705/1571/20 Категорія: ст. 537, 539 КПК України Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддів з участю секретаря ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
прокурора засудженого ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси кримінальне провадження в режимі відеоконференції за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 травня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання начальника ДУ «Старобабанівської витправної колонії №92» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Чигиринського районного суду Черкаської області від 20.06.2017 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, а саме покарання призначеного за даним вироком та невідбутої частини покарання за вироком Чигиринського районного суду Черкаської області від 27.05.2014 року, остаточно визначити до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 10 місяців.
Зарахувано відповідно до ч.5 ст.72 КК України у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з моменту взяття його під варту до набрання вироком законної сили з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16.10.2018 року зарахувати на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015) та правових висновків Верховного Суду, викладених у п.п. 105-106 постанови Великої палати Верховного Суду від 29.08.2018 року у справі №663/537/17 у строк покарання строк попереднього ув`язнення за період з 21.06.2017 року по дату, яка передує набранню вироком законної сили, а саме по 20.07.2017 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 20.06.2017 року
Кінець строку відбування покарання 21.03.2021 року.

Начальник ДУ «СВК №92» звернувся в районний суд з клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 . При цьому зазначає, що засуджений станом на 16.04.2020 року відбув строку покарання 2 роки 10 місяців, не відбута частина становить 11 місяців 05 днів.
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 травня 2020 року в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 відмовлено, з тих підстав, що засуджений не довів своє виправлення.

Не погоджуючись з рішенням районного суду, засуджений ОСОБА_8 порушує питання про скасування ухвали районного суду з тих підстав, що висновки суду першої інстанції є необ`єктивними. Зазначає, що за період перебування в СВК -92 з 2017 року, правопорушень не має, працевлаштований днювальним, свої обов`язки виконує сумлінно, тому вважає, що він заслуговує на умовно - дострокове звільнення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги засудженого, пояснення засудженого, який підтримав апеляційну скаргу та просив звільнити умовно-достроково, вивчивши матеріали клопотання, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_8 не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, про те, що основною, вирішальною ознакою умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_8 є його виправлення, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та прийняв до уваги певні позитивні зрушення у свідомості та поведінці.

З характеристики засудженого ОСОБА_8 вбачається, що останній характеризувався посередньо під час перебування в СІЗО м.Черкаси. Стягнень та заохочень не мав.
З 06.08.2017 року відбуває покарання в державній установі «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» Черкаської області. За період відбування покарання характеризується позитивно. Виконує обов`язки днювального відділення, до роботи ставиться сумлінно, приймає активну участь у суспільно-корисному житті відділення та установи, за що отримав 1 заохочення за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки. Стягнень не має. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливо ставиться до персоналу установи. На заходи виховного та профілактичного характеру реагує позитивно, робить належні висновки. Провину в скоєному злочині визнає повністю. Має заборгованості за вироком суду на користь держави судові витрати на залучення експерта у розмірі, що становить 395,98 гривень, але з державної виконавчої служби документи на утримання позовів не надходили.
27.06.2019 року засудженому ОСОБА_8 було відмовлено в переведенні до дільниці соціальної реабілітації та відповідно 19.12.2019 року було відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до вимог п.17 Постанови Пленуму ВСУ N 2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Крім того, колегія суддів враховує обставини наведені в характеристиці на засудженого ОСОБА_8 , а саме, що він неодноразово судимий, останній злочин вчинив в період умовно-дострокового звільнення, під час перебування в СІЗО м.Черкаси характеризувався посередньо, в Старобабанівській виправній колонії №92 характеризується позитивно, подяку отримав лише 03.04.2020 року, тобто перед можливим умовно-достроковим звільненням (07.04.2020 року), що слід розцінювати як намагання отримання пільги, а не щира позитивна поведінка та відношення до праці.
Зважаючи на ту обставину, що ОСОБА_8 неодноразово був засуджений, вже раніше відносно нього застосовувалося умовно дострокове звільнення, однак останній в цей період знову скоїв корисний, умисний злочин, що свідчить про стійку схильність ОСОБА_8 до вчинення умисних злочинів та небажання ставати на шлях виправлення.
Наведені обставини знайшли своє підтвердження перевіркою матеріалів справи.
Відповідно до ч.1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки.
Сумлінна поведінка і ставлення до праці враховується за весь період перебування засудженого у виправно-трудовій установі.
Крім цього не можна вважати сумлінною поведінку засудженого лише через відсутність у засудженого не знятих або погашених у порядку, встановленому статтею 134 КВК України, стягнень, оскільки дотримання вимог режиму відбування покарання є обов`язком засудженого.
Слід зазначити, що висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за найближчий час до розгляду клопотання.
Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався та належним чином вмотивував своє рішення.

Прийняття рішення про умовно дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
На думку апеляційного суду процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.
Аналізуючи наведене, наявність одного заохочення, відсутність дисциплінарних стягнень з дня відбування покарання, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції під час розгляду клопотання начальника ДУ «СВК №92» про умовно дострокове звільнення ОСОБА_8 повністю дотримався вимог кримінального закону та розділу 8 КПК України, обґрунтовано дійшов висновку про те, що застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є передчасним, з чим погоджується і апеляційний суд.
Викладені апелянтом в апеляційній скарзі обставини були в повній мірі перевірені та враховані судом першої інстанції при прийняті рішення про відмову у задоволенні клопотання начальника про умовно дострокове звільнення ОСОБА_8 , з такими висновками погоджується і апеляційний суд.
Доводи апелянта про те, що він довів своє виправлення свідчать про те, що такі дії ОСОБА_8 були викликані лише бажанням бути звільненим умовно-достроково, що також не можуть свідчити про те, що засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці довів свого виправлення.
За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною і обґрунтованою та підстав для скасування не знаходить, а тому апеляційна скарга засудженого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись статтями 404, 405, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 травня 2020 року про відмову в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя

Судді