У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000110

за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_5 на вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 04 жовтня 2019 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Виноградний Яр Арбузинського району Миколаївської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 25.03.2019 р. Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 150 годин, покарання відбув повністю;

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

потерпілий ОСОБА_5 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 04 жовтня 2019 року ОСОБА_6 засуджений ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.2 статті 76 КК України на нього покладені обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирішено питання про речові докази.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Потерпілий ОСОБА_5 просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Потерпілий ОСОБА_5 вважає, що вирок підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що не погоджується із зазначеною в обвинувальному акті вартістю кабелю. Він заявляв клопотання про повернення прокурору обвинувального акта, але йому було необґрунтовано відмовлено.

Посилається на те, що судом першої інстанції не у повній мірі враховано обставини вчинення обвинуваченим злочину. Також, суд першої інстанції не прийняв до уваги його доводи про викрадення обвинуваченим у нього куртки шкіряної, чоловічих кросівок та ДВД-плеєра. Визначена судом першої інстанції вартість викраденого майна не відповідає дійсній.

Висловлює незгоду з призначеним ОСОБА_6 покаранням. На думку апелянта, суд першої інстанції неправильно не врахував вимоги ст. 65 КК України та безпідставно звільнив ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України. На його думку, не достатньо враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а саме що останній не працює і доходу не має, завдану шкоду не відшкодував, раніше судимий.
Встановлені судом першої інстанції обставини.

Наприкінці листопада 2018 року ОСОБА_6 , перебуваючи в с.Благодатне Арбузинського району Миколаївської області, маючи умисел на вчинення крадіжки, діючи умисно, через хвіртку заднього подвір`я незаконно проник на територію домоволодіння ОСОБА_5 , яке розташоване по АДРЕСА_2 . У подальшому незаконно проник до житлового будинку, звідки таємно таємно викрав камуфляжну кофту ОСОБА_5 вартістю 200 грн.

Після цього ОСОБА_6 незаконно проник всередину господарського приміщення домоволодіння ОСОБА_5 , звідки таємно викрав електродвигун пральної машини марки "Донбас 3-0" вартістю 300 грн.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно. Його дії кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Обвинувачений ОСОБА_6 належним чином повідомлений про апеляційний розгляд, про що свідчить його розписка про отримання поштового повідомлення, його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілого на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення вироку без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджені дослідженими судом першої інстанції доказами, які правильно оцінені та обґрунтовано покладені судом першої інстанції в основу вироку. Його дії правильно кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_5 оспорює перелік викраденого майна та його вартість, але такі апеляційні доводи є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Перелік викраденого майна у потерпілого ОСОБА_5 судом першої інстанції встановлено правильно, а саме суд визначив, що обвинуваченим ОСОБА_6 таємно викрадено у потерпілого ОСОБА_5 камуфляжну кофту вартістю 200 грн та електродвигун пральної машини "Донбас 3-0" вартістю 300 грн.
Суд першої інстанції правильно визнав недоведеним викрадення ОСОБА_6 70 метрів електричного кабелю ПВС 3х1.5 вартістю 5 грн за 1 метр (загальною вартістю 350 грн) у потерпілого ОСОБА_5 .

Даний висновок ґрунтується на показаннях потерпілого ОСОБА_5 , який з приводу викрадення кабелю надав суперечливі показання. Так, потерпілий пояснив, що у нього був викрадений кабель товщиною не 3х1.5, як зазначено в обвинувальному акті, а 6х2.5, тобто ОСОБА_5 пояснював про викрадення кабелю, який за своїми характеристиками не співпадає з тими, які викладені у його заяві про вчинення злочину.

Крім того, в заяві про вчинений злочин міститься виправлення стосовно характеристики кабелю, оскільки в заяві зазначено про викрадення трьохжильного кабелю, тобто товщиною 3х1.5, а в суді потерпілий зазначав про викрадення шестижильного кабелю, тобто товщиною 6х2.5 м. Окрім того, потерпілий стверджував, що вартість викраденого кабелю значно вища ніж та, що зазначена в обвинувальному акті.

До суду потерпілий не надав даних, які б підтверджували, що викрадений кабель довжиною 70 м, та щодо його вартості. Про відсутність таких даних потерпілий повідомив і при апеляційному розгляді.

Тому, суд першої інстанції з висунутого ОСОБА_6 обвинувачення правильно виключив обвинувачення про викрадення у ОСОБА_5 70 м електричного кабелю ПВС 3х1.5, оскільки викрадення саме такого виду кабелю у потерпілого стороною обвинувачення не доведено.

Крім того, суд першої інстанції правильно зазначив, що доводи потерпілого ОСОБА_5 про викрадення у нього куртки шкіряної, чоловічих кросівок та ДВД-плеєра є неприйнятними, оскільки таке обвинувачення не висувалося ОСОБА_6 .

Рішення суду першої інстанції в цій частині ґрунтується на вимогах ст.337 КПК України, відповідно до якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

За такого, судом першої інстанції правильно визначена вартість викраденого у потерпілого ОСОБА_5 майна, а саме вартість електродвигуна до пральної машини «Донбас 3-0» (вживаного) становить 300 грн /а.п. 94/, вартість камуфляжної кофти HANYU LIN (вживаної) становить 200 грн /а.п.95/.

Що стосується доводів потерпілого ОСОБА_5 про неправильне призначення покарання ОСОБА_6 , то суд вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України, та визначивши покарання у виді позбавлення волі та у розмірі, що не є мінімальним, суд першої інстанції достатньо врахував ступінь тяжкості злочину, який є тяжким злочином, дані про особу винного, який задовільно характеризується за місцем проживання, не працює.

Також суд першої інстанції врахував досудову доповідь органу пробації у відношенні ОСОБА_6 , який прийшов до висновку, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній, виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк не становить високої небезпеки для суспільства, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування спеціальних виховних заходів, які необхідні для його виправлення

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд першої інстанції визнав щире каяття. Обставини, які обтяжують покарання, не встановлені.

Суд вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Суд погоджується також з висновком суду першої інстанції про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Таке рішення відповідає особі обвинуваченого ОСОБА_6 , ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, наявності обставини, яка пом`якшує покарання, - щирого каяття.

За такого, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407,424,425, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 04 жовтня 2019 року у відношенні ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3