печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2020 року суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за заявою ОСОБА_3 про відвід слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у міста Києві, ОСОБА_4 від участі у кримінальному провадженні № 0001600,

В С Т А Н О В И В :
26.10.2020 до Печерського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_3 , яка передана слідчому судді ОСОБА_1 того ж дня, про відвід слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001600.

Заявлений відвід мотивований тим, що слідчим не здійснено слідчих (розшукових) та процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити після початку досудового розслідування, що викликає, на думку заявника, сумніви в неупередженості слідчого.

В судовому засіданні ОСОБА_3 заяву про відвід підтримав та просив задовольнити.

Особа, якій заявлено відвід - слідчий ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду заяви повідомлений належним чином. Жодних заяв чи клопотань на адресу суду не надходило.

Відповідно до ст. 81 КПК України неявка слідчого не є перешкодою для розгляду заяви про відвід, у зв`язку з чим слідчим суддею ухвалено проводити розгляд заяви за його відсутності.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження.

Вивчивши заяву, заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали заяви, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0001600.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є в т. ч. охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення повного розслідування, з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до частини другої статті 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Однією з загальних засад кримінального провадження згідно з пунктом другим частини першої статті 7, частиною першою статті 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок, суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Так, відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України, ч.5 ст.21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», завданням слідчого судді є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою.

На національному рівні, у ч. 2 ст. 80 КПК України законодавчо закріплено право осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, заявляти відвід прокурору, слідчому з підстав передбачених ст. 77 КПК України.

Зміст п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України визначає одну з підстав для застосування відводу прокурора, слідчого існування обставин, які викликають обгрунтовані сумніви в його неупередженості. В свою чергу, термін «неупередженість» є структурним елементом такого базового принципу кримінального провадження, як законність (ст. 9 КПК України).

Вимога щодо неупередженого дослідження обставин кримінального провадження є головним обов`язком прокурора, слідчого, що зафіксовано в ч. 2 ст. 9 КПК України.

Розглядаючи заяву, слідчий суддя виходить з того, що підстави для відводу слідчого визначені ч. 1 ст. 77 КПК України, відповідно до якої прокурор, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Європейський суд з прав людини, у справі "П`єрсак проти Бельгії" ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами проявів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду (прокурора, слідчого) слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді (прокурора, слідчого) для відсторонення його від справи. Суддя (прокурор, слідчий) вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Оцінюючи доводи, викладені в заяві про відвід в їхній сукупності, слідчий суддя вважає, що вказане заявником, який був вільний у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачений КПК України, та наданні на підтвердження своєї позиції належних та допустимих доказів, є непереконливим, оскільки ці доводи не випливають зі співіснування достатньо чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто не кореспондуються з нормами ст. 77 КПК України, а особиста безсторонність слідчого презюмується, поки не надано доказів протилежного, наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року), що застосовується при оцінці доказів.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги вичерпний перелік підстав для заявлення відводу слідчому, вивчивши матеріали заяви, слідчий суддя вважає, що заява ОСОБА_3 про відвід слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001600 є необгрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 77, 80, 81, 83 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :
Заяву залишити без задоволення.

Ухвала судді не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1