Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/2313/20
Провадження № 1-кс/273/192/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року слідчий суддя Баранівського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Баранівського ВП Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000260 від 10.10.2020 року, за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В :
10.10.2020 близько 02 год. 25 хв. до приймального відділення КНП «Баранівська ЦРЛ» доставлено з тілесними ушкодженнями ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку м. Баранівка, Житомирської області. Попередній діагноз ЗЧМТ, перелом основи кісток черепа, кома.

10.10.2020 за вказаним фактом слідчими СВ Баранівського відділення поліції Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000260, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

В ході розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуваючи в смт. Полянка, Баранівського району, Житомирської області рухалася в напрямку м. Баранівка по проїжджій частині, під час руху зупинила автомобіль марки «VOLKSWAGEN» моделі «GOLF» реєстраційний номер НОМЕР_1 Після спілкування з водієм даного автомобіля, автомобіль різко рушив та поїхав у напрямку м. Баранівка, а ОСОБА_4 впала на асфальтобетонне покриття та отримала тілесні ушкодження.

10.10.2020 під час огляду місця події вилучено автомобіль марки«VOLKSWAGEN» моделі «GOLF» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , жительці АДРЕСА_1 .

Цього ж дня, даний транспортний засіб визнаний речовим доказом.

Слідчий СВ Баранівського ВП Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 подав заяву про розгляд клопотання без його участі, на його задоволенні наполягав.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання про арешт майна.

У зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та дослідивши додані до нього матеріали кримінального провадження, оцінивши в сукупності всі обставини, дійшов висновку про задоволення клопотання.

Слідчим суддею встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000260 від 10.10.2020 були внесені відомості про кримінальне правопорушення за кваліфікацією за ч. 1 ст. 121 КК України.

10.10.2020 автомобіль марки «VOLKSWAGEN» моделі «GOLF» реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано речовим доказом у межах даного кримінального провадження.

За положеннями ч. 1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.

Частиною 7 ст. 237 КПК України визначено, що при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити виготовляти відбитки та зліпки,оглядати і вилучати речі і документи,які мають значення для кримінального провадження. Вилучені в ході проведення огляду речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Положеннями п.1 ч.2 ст.167КПК України визначено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Згідно ч.1 ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій є речовими доказами.

Відповідно до п. 7 ч.2, ч.1 ст.132КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема, арешт майна.

Положеннями п.1 ч. 2 ст.170КПК України визначено, що з метою забезпечення збереження речових доказів допускається арешт майна.

Статтею 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Крім того,ч.1 ст. 170 КПК України визначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Слідчим суддею в ході розгляду клопотання також взято до уваги практику Європейського суду з прав людини, оскільки згідно зі статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV від 23 лютого 2006 року, практика цього суду застосовується при розгляді справ як джерело права.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенціїз правлюдини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Відповідно до вимог ст.173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту. Відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна повинно мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

Беручи до уваги те, що для всебічного, повного та неупередженого розслідування необхідно з`ясувати всі обставини кримінального правопорушення, а також те, що вказані речі є речовими доказами, які відіграють важливу роль в кримінальному провадженні, з метою їх збереження, проведення відповідних експертиз, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.167,170,173 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити .

Накласти арешт на автомобіль марки «VOLKSWAGEN» моделі «GOLF» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , жительці АДРЕСА_1 та залишити його на зберіганні на території спеціального майданчику ГУНП в Житомирській області, що за адресою м.Новоград-Волинський, вул.Шепетівська, 2-А, до вирішення питань по суті.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

У відповідності до ст.175КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно.

Слідчий суддя ОСОБА_1