Провадження №11-сс/801/526/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 липня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участі учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 18 липня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Вінниці, який зареєстрований та проживає за адресою: будинок АДРЕСА_1 , працює на ринку "Урожай" вантажником, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.152, ч.4 ст.296 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Слідчий ОСОБА_9 звернувся до суду із вказаним клопотанням, яке погоджене з прокурором ОСОБА_6 .
Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_8 , 16 липня 2020 року, близько 22:00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на автомобілі таксі приїхав до будинку АДРЕСА_2 , де проживає його знайома ОСОБА_10 . Перебуваючи на території вказаного домоволодіння, між ОСОБА_8 з однієї сторони та ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , який в той час був у її будинку та в подальшому став на її захист з іншої сторони, виникла словесна суперечка, по завершенню якої ОСОБА_10 та ОСОБА_11 зайшли в будинок, а ОСОБА_8 залишився на подвір`ї. Будучи незадоволеним вказаною розмовою, у ОСОБА_8 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 і ОСОБА_12 та пошкодження їхнього майна.
З метою реалізації злочинного умислу, ОСОБА_8 підійшов до вікна вище вказаного будинку та зневажаючи загально прийнятими нормами поведінки й моралі в суспільстві, безпричинно, грубо порушуючи громадський порядок, із хуліганських спонукань, кулаком лівої руки розбив скло вікна будинку, після чого взяв до рук пристрій для відстрілу гумових куль «Safari» чорного кольору, спрямував його в сторону ОСОБА_11 та здійснив один постріл в результаті чого влучив останньому у передпліччя.
В подальшому, з метою доведення злочинного умислу до логічного завершення, ОСОБА_8 наніс декілька ударів по автомобілю марки «BMW» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 належного ОСОБА_11 , в результаті чого пошкодив два дзеркала заднього виду у автомобілі.
Таким чином, ОСОБА_8 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, хуліганство, - грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, якщо воно вчинене із застосуванням вогнепальної зброї.
Крім цього, ОСОБА_8 , 16 липня 2020 року, близько 23:30 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та прогулюючись поблизу колишнього училища, що розташоване по вул. Парковій в с. Якушинці Вінницького району Вінницької області, помітив раніше не знайому йому ОСОБА_13 . В цей часу, у ОСОБА_8 виник умисел на вчинення дій сексуального характеру відносно останньої.
З метою реалізації злочинного умислу, ОСОБА_8 наздогнавши ОСОБА_13 , застосовуючи фізичне насильство, яке полягало у нанесенні трьох ударів кулаком руки в область лівої сторони обличчя, повалив її на землю та затягнув у кущі, де з метою задоволення статевої пристрасті, незважаючи на відмову ОСОБА_13 у здійсненні статевого акту, ОСОБА_8 долаючи фізичний опір потерпілої, силоміць роздягнув її та утримуючи руками вступив з нею в статеві зносини природним способом всупереч її волі.
Таким чином, ОСОБА_8 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, зґвалтування, - вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи.
17 липня 2020 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 152, ч. 4 ст. 296 КК України.
Причетність підозрюваного ОСОБА_8 підтверджується зібраними доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення; протоколом огляду місця події від 17.07.2020;протоколом затримання ОСОБА_8 ; протоколом обшуку; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 , та іншими матеріалами кримінального провадження.
Слідчий зазначив, що ОСОБА_8 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 7 років, що зумовлює необхідність обрання останньому міри запобіжного заходу. При цьому існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема: що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування, здійснювати незаконний вплив на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, та продовжити вчинення злочинів, тим самим перешкоджати повному та всебічному розслідуванню кримінального провадження.
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 18 липня 2020 року клопотання слідчого задоволено.
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах досудового розслідування з моменту затримання строком 60 (шістдесят) днів, а саме: до 05:41 години 14 вересня 2020 року.
Роз`яснено, що ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення. Упродовж застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою утримувати ОСОБА_8 у Вінницькому СІЗО Вінницької установи виконання покарань №1 УДПтСУ у Вінницькій області.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 18.07.2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, обравши ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що в ухвалі слідчого судді відсутній будь-який аналіз прийняття такого запобіжного заходу, а також не біло враховано, що його підзахисний вперше вчинив кримінальне правопорушення, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні малолітню дитину, працює вантажником на ринку "Урожай", вину у вчиненому визнав та розкаюється, ризики наведенні в клопотанні слідчого та прокурором не доведені, ОСОБА_8 зобов`язується виконувати покладені на нього обов`язки, а тому вважає за необхідне застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подану апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.
Прокурор ОСОБА_6 заперечила проти задоволення апеляційної скарги захисника, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді суду першої інстанції без змін, вважає її законною та обґрунтованою.
Окрім того, апеляційному суду надана постанова від 27.07.2020 про закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 152 КК України відносно ОСОБА_8 на підставі п.7 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Захисник ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі не просив суд забезпечити особисту участь підозрюваного у розгляді її апеляційної скарги поданої в його інтересах. Апеляційним судом підозрюваний ОСОБА_7 повідомлявся через ДУ «Вінницька установа виконання покарань №1» про розгляд апеляційної скарги його захисника, однак не виявив бажання брати особисту участь у її розгляді, захисник та прокурор за таких підстав не заперечили проти розгляду апеляційної скарги у відсутність підозрюваного, а тому судовий розгляд відбувся у його відсутність, оскільки відповідно до ч.4 ст.405 КПК України зазначене не перешкоджає проведенню даного розгляду.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи захисника та прокурора, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Перевіряючи в апеляційному порядку ухвалу слідчого судді, судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону суддею дотримані.

Вирішуючи питання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.152, ч.4 ст.296 КК України. Дана підозра ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні доказах, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення; протоколом огляду місця події від 17.07.2020; протоколом затримання ОСОБА_8 ; протоколом обшуку; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 , та іншими матеріалами кримінального провадження.
В ході розгляду клопотання слідчим суддею першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_8 хоча є раніше не судимий, однак він обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких тяжке, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, а тому усвідомлюючи можливу відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, та перебуваючи на волі може спробувати переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, намагатиметься незаконно впливати на свідків, потерпілих, тому є підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним вище ризикам, а відтак до нього з огляду на положення ст. ст. 177 КПК України слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Врахувавши фактичні обставини справи, слідчий суддя прийняв за ґрунтовні доводи прокурора про те, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможуть запобігти його спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.
Вказані обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особисте зобов`язання. Оскільки осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання підозрюваним ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків відповідно до ст.194 КПК України і зобов`язалися за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу, не знайшлося, застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особиста порука не виявляється можливим.
Також слідчий суддя з урахуванням вимог ст.181 КПК України, відповідно до якої запобіжний захід у вигляді домашнього арешту полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, вважав за неможливе застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, беручи до уваги наведені вище обставини, вважав, що ОСОБА_8 зможе переховуватися від органів досудового розслідування, суду або вчинити інше кримінальне правопорушення.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.152, ч.4 ст.296 КК України, одне з яких, відповідно ст.12 КК України, віднесено до тяжких.

Це узгоджується також із з нормою п.4 ч.2 ст.183 КПК України, за змістом якої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги щодо можливості застосування відносно підозрюваного менш суворого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту,так як при розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати також і тяжкість звинувачення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Фактичні обставини інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, тяжкого злочину, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого вказують на обґрунтованість застосування саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування даного підозрюваного під вартою та в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
При цьому, наявність певних соціальних зв`язків, зокрема постійного житла, дружини та малолітньої дитини на утриманні, постійного місця роботи, та постанови прокурора Вінницької місцевої прокуратури від 27.07.2020 про закриття кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152 КК України в об`єднаному кримінальному провадженні за №0000545 про що зазначив захисник ОСОБА_8 в апеляційній скарзі та в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, що також не заперечувалось прокурором, не є безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказані обставини не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку підозрюваного, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики.
Крім того, ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_8 під вартою, або ж про інші обставини, які б переважили встановлені ризики.
Таким чином, колегія суддів вважає, що встановлені слідчим суддею обставини у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушенняз урахуванням характеру протиправних насильницьких дій, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , дають підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
З огляду на викладене, колегія суддів переконана, що слідчий суддя, розглядаючи клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, вірно оцінив у сукупності наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, обставин його вчинення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винною, а також існування викладених вище ризиків, передбачених ст.177 КПК України, з урахуванням даних про особу підозрюваного, його поведінку, встановив наявність підстав для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, та дійшов вмотивованого висновку про задоволення клопотання слідчого.
Крім того, колегія суддів також погоджується з висновками слідчого судді в частині відсутності обґрунтованих підстав для визначення розміру застави, оскільки кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_8 вчинене із застосуванням насильства відносно потерпілої ОСОБА_13 , що повністю узгоджується з вимогами п.1 ч.4 ст.183 КПК України, яким передбачено право слідчого судді не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.
Суд апеляційної інстанції вважає постановлене судове рішення законним і обґрунтованим.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді у справі не вбачається.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 18 липня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під відносно ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.152, ч.4 ст.296 КК України - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4