Провадження № 1-кс/344/5593/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2020 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , яке погодженого з прокурором відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0001126 від 21.03.2018,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, 17.11.2020 року звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого покликався на те, що відділом розслідування особливо важливих злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліціїв Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001126 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 366 КК України, за підозрою ОСОБА_7 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що директор

ТОВ «Івано-Франківськавтодор» ОСОБА_4 у 2018 році діючи умисно в супереч інтересам служби за попередньою змовою із заступником директора ТОВ «Івано-Франківськавтодор» ОСОБА_7 , реалізовуючи спільний протиправний умисел направлений на отримання неправомірної вигоди під час капітального ремонту міжбудинкових проїздів та прибудинкової території на вул. Стуса, 7, 9, АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 привласнили бюджетні кошти у сумі 171 450,62 грн, чим заподіяли збитки Департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради.

Також встановлено, що директор ТОВ «Івано-Франківськавтодор» ОСОБА_4 діючи умисно, реалізовуючи протиправний умисел направлений на привласнення бюджетних коштів під час капітального ремонту міжбудинкових проїздів та прибудинкової території на вул. Стуса, 7, АДРЕСА_4 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , у червні 2018 року склав, підписав та видав офіційні документи - акти приймання виконаних будівельних робіт № 1 (форми КБ-2В) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт (форми КБ-3), в які вніс завідомо неправдиві відомості, а саме завищив об`єми фактично виконаних будівельних робіт.

29 жовтня 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено завищення об`ємів фактично виконаних будівельних робіт з метою привласнення бюджетних коштів Івано-Франківської міської ради, що згідно висновку будівельно-технічної експертизи від 25.03.2020 № 1404/1407-1411/19-22 становить 171 450,62 грн, чим Івано-Франківській міській раді заподіяно збитки.

Встановлено, що підозрюваному ОСОБА_4 на праві власності належить: однокімнатна квартира загальною площею 42,8 м2, житлова площа 21,2 м2, що знаходиться за адресою АДРЕСА_5 ; двокімнатна квартира загальною площею 98,6 м2, житлова площа 35,3 м2, що знаходиться за адресою АДРЕСА_6 ; автомобіль Renault Captur 1197? (2015), бежевий, номер двигуна НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 .

Слідчий в судовому засіданні просив клопотання задовольнити, зазначивши, що таке подане з метою забезпечення вимог цивільного позову, який може бути поданий в даному кримінальному провадженні.

Власника майна та його захисник заперечили щодо клопотання, на обґрунтування зазначили, зокрема щодо квартир, які зазначені в клопотанні, то одна з них ще з 2013 року не є власністю підозрюваного, а інша - є спільною сумісною власністю подружжя (без визначення часток). Автомобіль є у заставі банку і придбаний на кредитні кошти цього ж банку. Окрім того, цивільний позов не пред`явлено і Департамент житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради (як замовник робіт) пред`являти наміру немає, згідно листа від 20.11.2020 року. Просить при розгляді клопотання також застосувати ч.6, ч.8 ст.170 КПК України.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши подане клопотання, вважаю, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.6 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

А згідно ч.8 ст. 170 КПК України, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Із матеріалів справи вбачається, 29 жовтня 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № від 22.10.2020 ОСОБА_4 являється власником нерухомого майна, а саме: квартири, за адресою: АДРЕСА_5 , що придбала в період шлюбних відносин до розірвання шлюбу, однак щодо квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_6 , власником майна з 2013 року є інша особа. А тому, питання арешту майна може стосуватись тільки квартири по АДРЕСА_7 , яка є спільною сумісною власністю подружжя.

Крім того як вбачається з наданих суду до матеріалів справи доказів він є власником автомобіль Renault Captur 1197 (2015), бежевий, номер двигуна НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 . Проте згідно договору застави № 21/2585295 від 04.03.2016 року даний транспортний засіб перебуває у заставі банку.

Відповідно до ч.7 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

За змістом ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Слідчим суддею встановлено, що цивільний позов не пред`являвся в даному кримінальному провадженні. При цьому, не береться до уваги слідчим судом поданий адвокатом лист Департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради від 20.11.2020 року, оскільки збитки можуть бути завдані і Івано-Франківській міській раді, яка вправі також була заявляти цивільний позов.

Водночас згідно ч.8 ст.170 КПК України, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

А тому слідчим не подано доказів, що вартість автомобіля є спів мірною до заявленої шкоди в сумі 171 450,62 грн., вартість якого становила понад 558 тис.грн. на час придбання. Яка ж вартість на час подання клопотання, слідчий доказів не надав. Аналогічно, відсутні будь-які дані слідчого щодо вартості квартири підозрюваного на вул..Пасічній, і що така вартість є спів мірною до завданої шкоди, розмір якої не визначено експертним висновком.

Зважаючи на вищезазначене та керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0001126 від 21.03.2018 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст складено 23.11.2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1