У Х В А Л А
про залишення касаційної скарги без руху

02 лютого 2021 року
м. Київ

Справа № 613/53/19
Провадження №51-5119ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду (далі - Суд):

головуюча ОСОБА_1 ,
судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 29 листопада 2019 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року,
в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернувся до Суду з касаційною скаргою, в якій виклав вимогу про скасування вказаних судових рішень і закриття кримінального провадження.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Засуджений ОСОБА_4 , висловлюючи незгоду з вказаними судовими рішеннями, має вказати у чому полягають допущені, на його думку, порушення, які відповідно до ст. 438 КПК України є підставами для скасування або зміни оскаржуваного рішення, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.

При цьому, засудженим не враховано положення ч. 1 ст. 433 КПК України, якою передбачені межі перегляду кримінального провадження судом касаційної інстанції.
Так, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Крім того, засуджений, в частині вимоги до Суду зазначає про скасування вироку суду першої інстанції та вироку суду апеляційної інстанції, однак, як убачається із доданих засудженим до касаційної скарги судових рішень, вирок щодо нього судом апеляційної інстанції не ухвалювався.
Водночас ч.2 ст.8 Кримінально-виконавчого кодексу України засудженому гарантується право на правову допомогу, для одержання якої він може користуватися послугами адвокатів.
Відповідно до вказаної норми закону засуджений ОСОБА_4 має право звернутися через адміністрацію виконавчої установи до відповідного Центру безоплатної допомоги з метою отримання кваліфікованої правової допомоги для оскарження судових рішень у касаційному порядку.
Отже, касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху і встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати 15 днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Керуючись ст. 429 КПК України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 29 листопада 2019 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 рокузалишити без руху і встановити строк, що становить 15 днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу, для усунення недоліків касаційної скарги.

Касаційна скарга підлягає поверненню в разі, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3