Справа № 581/668/20
Провадження № 1-кп/581/83/20
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

11 вересня 2020 року

Липоводолинський районний суд Сумської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому розгляді в залі суду в сел. Липова Долина кримінальне провадження №0000119, внесене до ЄРДР 23 червня 2020 року, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця с.Ярунь Новоград - Волинського району Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , з професійно-технічною освітою, офіційно непрацевлаштованого, невійськовозобов`язаного, розлученого, проживаючого із жінкою однією сім`єю без реєстрації шлюбу, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, з професійно-технічною освітою, інвалідності не маючого, раніше судимого: 25 червня 2007 року засуджений вироком Коростишівського районного суду Житомирської області за вчинення злочинів передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна (звільнився 10 лютого 2016 року по відбуттю строку покарання),

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

1. На початку квітня 2020 року, у невстановлені в ході досудового розслідування дату та час, у ОСОБА_4 виник умисел на крадіжку майна із господарства по АДРЕСА_3 , власником якого є ОСОБА_5 , жителька АДРЕСА_4 , в господарстві якого ОСОБА_4 неодноразово перебував та достовірно знав, що власник господарства вдома відсутній. На початку квітня 2020 року, в невстановлену в ході досудового розслідування дату та час, ОСОБА_4 , діючи умисно, таємно, повторно, переслідуючи корисливу мету, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, через хвіртку проник на територію господарства по АДРЕСА_3 , належного потерпілій ОСОБА_5 , після чого через незачинені вхідні двері зайшов до напівзруйнованого господарського приміщення, де в подальшому здійснив крадіжку 5 металевих лонжеронів, вагою 30 кг. кожний, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, а саме переніс до свого господарства по АДРЕСА_2 , а потім продав ОСОБА_6 , жителю АДРЕСА_5 . Висновком судово - товарознавчої експертизи № 19/119/11/1-1631е від 03 липня 2020 року встановлено, що ринкова вартість станом на квітень 2020 року одного кілограму брухту чорних металів могла складати - 3 грн. 47 коп., загальна сума завданої матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_5 становить 520 грн. 50 коп.

Позиція обвинуваченого щодо сутності пред`явленого обвинувачення

2. Допитаний обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні, провину у вчиненні вищенаведеного кримінального правопорушення (злочину) визнав повністю та підтвердив під час допиту в судовому розгляді всі фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, повністю погодившись із сутністю сформульованого йому обвинувачення. Додатково суду показав про те, що він дійсно одного дня на початку квітня 2020 року, точну дату він не пам`ятав, в обідній денний час зайшов на територію огородженого й недоглянутого нежилого домоволодіння померлого батька потерпілої ОСОБА_5 та її рідного брата на ім`я ОСОБА_7 (його прізвище він не пам`ятає) в АДРЕСА_2 та в одному господарському приміщенні (у дерев`яному сараї площею біля 15 кв.м., двері якого були відчинені), він відшукав раніше продемонстровані йому сусідом ОСОБА_7 п`ять металевих лонжеронів із частково наявними на них певними металевими елементами-залишками від фіксаторів тощо, які розташовувалися поряд із дерев`яними стінами сараю, при цьому певна частина лонжеронів була вкопана у своїй основі у землю, інша частина прив`язана до дерев`яних стінок сараю (зазначені лонжерони були схожі на металеві швелера п-подібної форми в ширину та у висоту конусоподібної форми різною довжиною від 1,5 метри і дещо більше, максимальна ширина швелера в його основі дорівнювала біля 25 см., їх верхня частина мала меншу ширину біля 15 см.). Ці лонжерони він самостійно повиймав із землі в сараї та відділив від стін (останній після їх виймання із землі конструктивних пошкоджень не зазнав та його технічний стан не погіршився), їх не розпилював на місці, а в подальшому виніс їх із зазначеного домоволодіння та одноособово відніс до власного господарства, яке розташовано через одне домоволодіння в с.Синівка по вулиці Лебединській, а в подальшому збув ці непошкоджені ним металеві частини приватному приймальнику металобрухту в с.Синівка на ім`я ОСОБА_8 , отримавши за це біля 260-270 гривень готівкою (загальна вага кожного лонжерону складала біля 25-30 кг, вартість одного кілограму брухту цього виду металу складала біля 2,60-2,70 грн.); отримані кошти він того дня витратив на придбання засобів гігієни та харчування для двох малолітніх дітей. Усних дозволів від потерпілої ОСОБА_5 та її брата ОСОБА_7 на збут цих лонжеронів він не отримував; зазначав, що у лютому 2020 року рідний брат потерпілої позичив у нього 280 грн. та тривалий час не повертав борг, взагалі залишивши місце свого проживання в с.Синівка, а раніше, до квітня 2020 року, він перебував у господарстві батька потерпілої та її брат ОСОБА_7 пропонував щось йому придбати у нього для власного господарства, тоді він бачив зазначені п`ять лонжеронів та багато іншого майна. Проте у квітні 2020 року у зв`язку із запровадженням карантинних обмежень на території України він протягом місяця не мав можливості виїхати до м.Києва на неофіційну роботу для отримання коштів на утримання сім`ї, тимчасова та належно оплачувана робота на території с.Синівка у нього відсутня, а тому у нього виник намір заволодіти в рахунок погашення виключно боргу брата потерпілої ОСОБА_5 зазначеними п`ятьма лонжеронами, збувши їх в якості металобрухту, задовольнивши у такий спосіб існуючу на той час мінімальну потребу сім`ї у грошових коштах. Підтвердив, що він компенсував потерпілій ОСОБА_5 400 грн. у рахунок відшкодування завданих крадіжкою лонжеронів збитків. Додатково показав, що він розкаюється у вчиненому, діючи вимушено через відсутність грошових коштів, він не оспорює вартість викраденого майна, зазначений злочин вчиняв він сам, ніхто йому не допомагав виносити із нежитлового приміщення майно потерпілої.

Позиція потерпілої по справі

3. Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, повідомила про відсутність будь-яких претензій майнового характеру до обвинуваченого.

Висновки суду

4. З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі-КПК України), суд дійшов висновку про недоцільність досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про цього не заперечували присутні учасники судового провадження, які підтвердили, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, а тому суд обмежився допитом обвинуваченого та оголошенням зібраних даних, які характеризують його особу, а також дослідження доказів у підтвердження добровільного відшкодування шкоди потерпілій й процесуальних витрат по справі.

5. Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження в межах скороченого порядку дослідження доказів, керуючись законом, оцінюючи досліджені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, у даному провадженні вважає, що стороною обвинувачення доведена та судом установлена:

подія кримінального правопорушення та всі елементи складу нижчекваліфікованого складу злочину та об`єкта посягання, зокрема час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, суб`єкт злочину, які встановлені судом із показань обвинуваченого та матеріалів обвинувального акту;

винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини у виді прямого умислу та корисливий мотив його протиправних дій.

6. Ураховуючи показання обвинуваченого, співставивши їх із фактичними обставинами справи, викладеному в обвинувальному акті, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, пересвідчившись в істинності такої позиції сторін кримінального провадження, суд уважає, що факт вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення (злочину), за обставин, викладених у п.1 даного вироку, є доведеним, а тому його вищенаведені дії слід кваліфікувати за частиною третьою статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно та яке поєднане з проникненням у інше приміщення.

Призначення покарання за вчинений злочин

7. При призначенні покарання ОСОБА_4 обставинами, які його пом`якшують, судом розглядаються визнання винуватості в інкримінованому йому злочині, активне сприяння розкриттю злочину (надання зізнавальних показань у ході досудового розслідування та судового розгляду, добровільне прийняття участі у слідчому експерименті на стадії досудового розслідування), щире каяття (добровільне та повне відшкодування потерпілій завданої шкоди при повному визнанні обвинуваченим винуватості в інкримінованому йому злочині, надаючи зізнавальні пояснення, висловив жаль з приводу скоєного діяння) (арк. пров.63).

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

8. Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 , суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, бере до уваги, що санкція частини третьої статті 185 КК України не передбачає альтернативних видів основних та додаткових покарань, та відповідно до статті 65 КК України враховує:

- ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі статтею 12 КК України, є тяжким злочином та форму вини у виді прямого умислу, а також наявність корисливого мотиву у вищевказаному діянні;

- наслідки та обставини вчиненого злочину (спосіб проникнення до приміщення, обставини відшукання майна потерпілого, яке знаходилось в одному нежитловому приміщенні), стадію вчинення діяння (закінчений злочин), одноепізодність злочинної діяльності, викрадення незначною за кількістю та вартістю майна потерпілого), вчинення тяжкого злочину у період незнятої та непогашеної судимості за вчинення трьох злочинів проти волі людини, майна та порушення правил експлуатації транспортних засобів, що свідчить про схильність обвинуваченого до періодичної незаконослухняної поведінки (арк. пров.31-32, 46-51);

- особу винуватого (є офіційно непрацюючим, не є особою з інвалідністю), його 37-річний вік, матеріальний та сімейний стан (не має офіційного джерела доходів, проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу із жінкою в с.Синівка, утримує трьох малолітніх дітей, при цьому, син ОСОБА_9 та дочка ОСОБА_10 народжені від обвинуваченого його фактичною дружиною), стан здоров`я (інвалідності не має, на диспансерних обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває), не є військовозобов`язаним, наявність непогашеної судимості за один нетяжкий злочин та за два тяжких злочини (арк. пров. 43-45,52-53);

- наявність в обвинуваченого постійного місця проживання без реєстрації в с. Синівка Липоводолинського району Сумської області та нейтральні характеристики по місцю його фактичного проживання в с.Синівка, наявність у нього зареєстрованого місця проживання в с. Ярунь Новоград-Волинського району Житомирської області, відсутність державних нагород і почесних звань (арк. пров. 42-43);

- установлені органом пробації високий ризик вчинення обвинуваченим повторного злочину та середній ризик його небезпеки для суспільства з рекомендацією по виправленню обвинуваченого в умовах позбавлення/обмеження його волі (арк.пров. 34-36);

- наявність вищевказаних обставин, які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого.

9. У зв`язку із чим, суд уважає, що обвинуваченому з метою його виправлення та переосмислення власної протиправної поведінки й для попередження вчинення нових злочинів слід призначити покарання, яке пов`язане з його триманням в умовах ізоляції, тобто у виді арешту на строк три місяці, із переходом до іншого, більш м`якого виду покарання, не передбаченого санкцією ч.3 ст.185 КК України, застосувавши норму ч.1 ст.69 КК України.

Для призначення покарання із застосуванням ст. 69 ч.1 КК України у даному провадженні суд окремо ураховує вищеустановлені пом`якшуючі покарання обставини, також відомості про особу обвинуваченого (він є особою середнього віку, проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу із жінкою, утримує трьох неповнолітніх дітей, не має офіційної роботи, має непогашену та незняту судимість), а також наявність обставин, які істотно знижують тяжкість вчиненого злочину (незаявлення потерпілим цивільного позову у даній справі про відшкодування матеріально та моральної шкоди, незавдання нежитловому приміщенню потерпілої істотної шкоди (непошкодження дверей чи інших несучих конструктивних елементів цього приміщення без подальшої руйнації цієї будівлі), повна позасудова компенсація обвинуваченим вартості викраденого майна потерпілій, відсутність у обвинуваченого наміру викрадати інше рухоме майно потерпілої, окрім лонжеронів, яке наявне у домоволодінні її померлого батька, а також незначна вартість та кількість викраденого рухомого майна, яке перебувало у володінні потерпілої ОСОБА_5 ). При цьому, додатково суд виходить з того, що обвинуваченому у даній справі не можуть бути призначені інші види більш м`яких видів покарань у виді штрафу та виправних робіт, так як обвинувачений не є офіційно працевлаштованим на постійну роботу та у нього відсутні офіційні джерела доходів для сплати штрафу навіть в його мінімальному розмірі, визначеному ст. 53 КК України, громадські роботи, як вид покарання, також розглядається судом як неприйнятний для обвинуваченого вид державного примусу, який не забезпечить перевиховання обвинуваченого в умовах без ізоляції його від суспільства при відсутності у нього постійної офіційної зайнятості та щомісячних доходів й установленої судом схильності цієї особи до періодичного вчинення злочинів та інших протиправних діянь.

10. На думку суду, призначене за даним вироком ОСОБА_4 основне покарання є співмірним із протиправним діянням, є необхідним й достатнім для виправлення засудженого та попередження ним вчинення нових злочинів й не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи суворості, чи недостатнім для досягнення мети самого покарання. Аналогічний за своєю суттю висновок суду узгоджується із мотивом Європейського суду з прав людини з приводу подвійної мети кримінального покарання, згідно з яким «кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів (п.102 рішення цього суду у справі «Езе і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 09 жовтня 2003 року).

Інші рішення, щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

11.Цивільний позов по справі не заявлявся. Наявні процесуальні витрати по справі, які складаються з витрат на залучення експерта на стадії досудового розслідування, відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України слід стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

12. Речовий доказ, відповідно до вимог ст.100 КПК України, який передано на зберігання потерпілій, залишити останній як його власнику.

13. ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування не обирався запобіжний захід, прокурор не клопотав про обрання запобіжного заходу на стадії судового розгляду даної справи обвинуваченому з доведенням відповідних ризиків та інших підстав, а тому суд самостійно позбавлений процесуальної можливості обирати запобіжний захід на стадії ухвалення вироку.

14. Накладений ухвалою слідчого судді про арешт тимчасово вилученого майна у виді металевого лонжерону вагою 30 кг. слід скасувати у зв`язку з тим, що відпала потреба у його подальшому застосуванні.

Керуючись ст.ст. 368,370, 373,374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання за цим законом із застосуванням ч.1 ст.69 Кримінального кодексу України у виді арешту на строк три місяці.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання даного вироку законної сили у даному кримінальному провадженні не обирати.

Строк відбуття призначеного покарання рахувати з часу фактичного приведення даного вироку до виконання.

Речовий доказ: металевий лонжерон, вагою 30 кг., який зберігається у потерпілої ОСОБА_5 , залишити останній, як його законному володільцю.

Скасувати, накладений ухвалою слідчого судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 26 червня 2020 року, арешт на металевий лонжерон, вагою 30 кг.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати по залученню експерта в розмірі 490 грн. 35 коп.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Сумського апеляційного суду через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1