Справа № 727/1990/20
Провадження № 1-кп/727/168/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2020 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі колегії

Головуючого, судді ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретар судового засідання ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої

обвинуваченої ОСОБА_7 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці клопотання прокурора про продовження, застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Чернівці на розгляді перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000278 від 26.04.2017 року, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченої за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, який було передано на розгляд колегії суддів, в порядку визначеному ст. 35 КПК України.

В судовому засіданні прокурором прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 заявлено клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання сторони обвинувачення мотивовано тим, що органом досудового розслідування установлено, що в період часу з 17.08.2016 року по 18.10.2016 року ОСОБА_7 та члени організованої злочинної групи, матеріали відносно яких виділено в окреме кримінальне провадження, на території Першотравневого та Шевченківського районів м. Чернівці, шляхом підбору ключів, проникали до квартир громадян та заволодівали їх майном. Всього майна було викрадено на загальну суму 1 005 515,66 грн. Зазначили, що 19.12.2016р., ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Прокурор зазначає, що 20.12.2016р. слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Чернівці стосовно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави у розмірі 60 000 грн. 22.12.2016р. підозрювану ОСОБА_7 було звільнено з-під варти на підставі внесення застави в сумі 60 000 грн. та покладено ряд обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України. 24.02.2017 р. ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, ч.4 ст. 185 КК України та 14.04.2017р. останній було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України. 24.04.2017 року. Підозрювану ОСОБА_7 було оголошено в розшук.

Доводи клопотання окрім наведеного обгрунтовані і тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 5 ст. 185 КК України, які відповідно, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів. На думку сторони обвинувачення, продовжують мати місце ризики, а саме: переховування обвинуваченої від суду, у разі перебування на волі, її впливу на потерпілих, свідків, та ризик вчинення нових кримінальних правопорушень. Прокурор вважає, що вказані ризики не зменшилися, оскільки під час досудового розслідування справи мало місце переховування ОСОБА_7 від слідства, її було оголошено в розшук. Просив клопотання задовольнити та не визначати обвинуваченій альтернативний запобіжний запобіжний захід у вигляді застави.

Заслухавши доводи клопотання прокурора, думку обвинуваченої ОСОБА_7 , яка просила визначити при продовженні їй запобіжного заходу заставу, в її інтересах захисника ОСОБА_8 , яка позицію своєї підзахисної підтримала, колегія суддів зважає на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, якщо судове засідання не було завершене до його спливу.

За матеріалами справи, установлено, що 19.12.2016року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. 20.12.2016р. Шевченківським районним судом м. Чернівці стосовно підозрюваної ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави в розмірі 60 000 грн. 22.12.2016р. підозрювану ОСОБА_7 звільнено з-під варти на підставі внесення застави в сумі 60 000 грн. та покладено ряд обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України. 24.02.2017 р. ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, ч.4 ст. 185 КК України. 14.04.2017р. було повідомлено про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України та 24.04.2017 року ОСОБА_7 оголошено в розшук. Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01.02. 2020 року змінено ОСОБА_7 , раніше застосований запобіжний захід у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ухвали суду від 25.06.2020 року, справу вищенаведену призначено до судового розгляду та застосовано судом до обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Даний запобіжний захід на підставі ухвали колегії суддів відповідно було продовжено, строком дії до 23.08.2020 року.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду, і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. Підставою застосування (продовження) запобіжного заходу згідно з ч. 2 ст. 177 КПК є наявність обґрунтованої підозри (обвинувачення) у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, національні суди повинні з`ясувати, чи є тримання особи під вартою до судового розгляду справи єдиним запобіжним заходом, який забезпечив би належну процесуальну поведінку особи та виконання нею процесуальних обов`язків, а також чи є можливість обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого (альтернативного) запобіжного заходу. При цьому береться до уваги, що «ризик втечі або уникнення правосуддя» зменшується з часом, адже включення строку запобіжного ув`язнення до строку покарання, якого мав підстави боятися заявник, зменшує це побоювання і його наміри втекти. При цьому на користь звільнення свідчать відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, роботи, усталений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя (Справа ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії»).

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При вирішенні клопотання про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_7 , колегія суддів враховує наявність ризиків, регламентованих п. 1, п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а також оцінює сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України та особу обвинуваченої; сталими на даний період судового розгляду справи є такі ризики, як: ризик переховування обвинуваченої ОСОБА_7 від суду; дієвість цього ризику обумовлена тим, що під час досудового розслідування остання порушила процесуальні обов`язки, що були покладені на неї ухвалою слідчого судді, була оголошена в розшук; - ризик впливу ОСОБА_7 на потерпілих, свідків, які безпосередньо в судовому засіданні не були допитані; за матеріалами справи, ОСОБА_7 знайомилася з кримінальним провадженням, а отже їй відомі адреси місця проживання, як потерпілих, так і свідків, - ризик вчинення обвинуваченої, у разі перебування на волі нових злочинів та, з урахуванням особи ОСОБА_7 , її злочинної спрямованості, обумовленої тим, що раніше обвинувачена притягувався до кримінальної відповідальності за умисні корисливі злочини та підвищену суспільну небезпечність, з урахуванням того, обвинувачена ніде офіційно не працює, не має міцних соціальних звязків, колегія суддів вважає, що слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 до 60 діб., який не виходить за межі визначені КПК України та є необхідною мірою за наявності передумов регламентованих пп. 1-3 ч. 1 ст. 194, ст. 199 даного Кодексу та більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення запобігання наведених вище ризиків; судом, при цьому, не встановлено об`єктивних даних, які б вказували на неможливість перебування під вартою обвинуваченої.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, який у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Рішення ЄСПЛ (за скаргою № 26772/95 від 6 квітня 2000 року) по справі «Лабіта проти Італії», п. 152 визначає, що "…відповідно до практики Суду, на питання про те, чи є розумним строк тримання під вартою, не можна відповісти абстрактно…; передусім національні судові органи мають забезпечити, щоб у будь-якому конкретному випадку досудове тримання обвинуваченої особи під вартою не перевищувало розумного строку…."

Тримання особи під вартою, завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи і в яких визначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину (рішення у справі «Москаленко проти України»).

Згідно правової позиції Європейського суду у справі "Марченко проти України", при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.

При вирішенні клопотання обвинуваченої про застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, підтримане заисником і проти якого заперечував прокурор, колегія суддів бере до уваги, що ОСОБА_7 вчинено кримінальне правопорушення в період не знятої та не погашеної судимості; остання обвинувачується у вчиненні декількох епізодів особливо тяжкого злочину, на протязі майже трьох років переховувалась від органу досудового розслідування, не повідомляла про зміну місця проживання, була оголошена в розшук та ОСОБА_7 достеменно були відомі обставини кримінального провадження, а тому є високим ризик того, що обвинувачена, перебуваючи на волі, може продовжити переховуватися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджаючи кримінальному провадженню іншим чином; ризики вищенаведені на даний час розгляду клопотання, є дієвими і сталими.

Колегія суддів вважає, що в задоволенні клопотання (усно заявленого) захисником в інтересах обвинуваченої про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу альтернативного не пов`язаного з триманням під вартою слід відмовити.

Таким чином, на підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 21, 31 ч.2, 284, 176-178, 194, 199, 331 ч. 3 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання прокурора про продовження, застосованого запобіжного заходу до обвинуваченої ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою задовольнити

Продовжити, застосований судом запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України на строк до 60 діб - до 08 жовтня 2020 року, без визначення застави.

В задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_7 про обрання їй запобіжного заходу не пов"язаного з триманням під вартою заставу відмовити.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченій для відома та направити до ДУ Чернівецький слідчий ізолятор - для виконання.

Ухвала суду підлягає оскарженню в установленому законом порядку.

Головуючий, суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2