Номер провадження: 11-кп/813/1652/20
Номер справи місцевого суду: 522/7099/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 10.06.2020 року у кримінальному провадженні №0000003, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.01.2020 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пасіцели, Балтського району, Одеської області, громадянина України, неодруженого, з незакінченою середньою освітою, працюючого в кафе «Спрут», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених слідчим суддею.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10.06.2020 року постановленою під час проведення підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні №0000003, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.01.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, останньому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08.08.2020 року з визначенням розміру застави 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів громадян, тобто 42040 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за ч. 3 ст. 185 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавленням волі строком до 6 років.
На думку суду існують ризики передбачені п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки судом не допитані свідки та наразі ОСОБА_7 притягується до відповідальності за вчинення іншого кримінального правопорушення, тобто має інше повідомлення про підозру, а тяжкість вчиненого злочину, зважаючи на суспільний інтерес у забезпечені швидкого, ефективного та об`єктивного кримінального провадження щодо злочинів проти власності є реальним ризиком передбаченим п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим.

Доводи обґрунтовує тим, що обвинувачений раніше не судимий, має місце реєстрації у м. Балта та тимчасове проживання в м. Одесі. Вказує, що ні в клопотанні прокурора, ні в ухвалі судді не вмотивовано, на підставі яких наявних у справі фактичних даних можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного. Зазначає, що суддя поклав в основу продовження ОСОБА_7 строку перебування під вартою формальні дані, зокрема тяжкість кримінального правопорушення, можливість останнього ухилятися від суду й слідства, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Обставини, встановлені суддею під час розгляду клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу.
Досудовим розслідуванням ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що він 01.01.2020 року приблизно о 01:15 годин, більш точного часу в ходу досудового розслідування не встановлено, шляхом пошкодження віконного отвору, проник до будівлі Армянського культурного центру розташованого по вул. Гагарінське плато, 5/4 в м. Одесі, звідки викрав грошові кошти та інше майно на загальну суму 23600 гривень.

Захисник обвинуваченого, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення апеляційного розгляду, в судове засідання апеляційного суду не з`явився, але до початку судового розгляду подав заяву про розгляд апеляційної скарги за її відсутність та за участі обвинуваченого.

З`ясувавши позицію обвинуваченого та прокурора, які не заперечували щодо можливості розгляду апеляційної скарги за відсутності захисника, явка якого не є обовязковою, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 401 та ч. 4 ст. 405 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги прокурора за відсутності захисника.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого, який підтримав доводи апеляційної скарги захисника та просив обрати йому більш м`який запобіжний захід; пояснення прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги захисника та вказала на неможливість оскарження апеляційної скарги в зв`язку з відсутністю можливості оскарження такого судового рішення, яке визначено Рішення Конституційного суду України; вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Стосовно можливості розгляду апеляційним судом апеляційної скарги захисника на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу під час проведення підготовчого судового засідання.
Рішенням №4-р/2019 у справі за конституційною скаргою ОСОБА_9 від 13.06.2019 року Конституційний Суд України визнав неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Разом з тим, верховний суд в своїй постанові № 459/3502/19 від 11.03.2020 року зазначив, що виходячи зі змісту диспозицій ст. ст. 177, 178. 194, 196, 199 КПК України терміни «обрання запобіжного заходу» та «продовження запобіжного заходу» використовуються як синонімічні, за своїм правовим значенням. Крім того, обрання є первинним при застосуванні запобіжного заходу, який обирається на певний строк, а продовження вторинна стадія, яка наступає, за певних умов, коли строк тримання під вартою закінчується.
Та обставина, що в рішенні Конституційного Суду України, зазначено «продовження строку тримання особи під вартою», а не «обирання» не може слугувати підставою для відмови у відкритті провадження за апеляційною скаргою та обмежує право особи на доступ до правосуддя.
Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постановлена під час підготовчого судового засідання ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 10.06.2020 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченому ОСОБА_7 підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
Приписами ст.23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку статтями 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст.331 КПК України.
Тобто, апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши обвинувальний акт, а також оскаржувану ухвалу суду щодо продовження запобіжного заходу та копії журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких інших доказів.
Окрім того, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом, а тому питання обґрунтованості обвинувачення на даній стадії не є предметом розгляду апеляційного суду, в тому числі з огляду на те, що ОСОБА_7 вже пред`явлене обвинувачення, яке є твердженням про вчинення особою інкримінованого злочину, а не обґрунтованим припущенням, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, що мало місце коли остання перебувала у процесуальному статусі підозрюваного.
За таких обставин апеляційний суд не переглядає наявність обґрунтованості висунутого ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність ризиків.
Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.

З матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 є громадянином України, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрований в м. Балта Одеської області, є не судимою особою, однак його оголошено у розшук Балтським ВП ГУНП в Одеській області у іншому кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 289 КК України, за яким він є підозрюваним.
Вказані обставини свідчать про існування значного ступеню ризику можливого перешкоджання кримінальному провадженню шляхом переховування обвинуваченого від суду.

На це також вказують встановлені апеляційним судом обставини особистого життя обвинуваченого та дані про його особу, який в тому числі не має постійного місця проживання та роботи в м. Одесі, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків у місці проживання, що з урахуванням обізнаності останнім про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує в разі визнання його винуватим вказує на можливість здійснення останнім спроб переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому тяжкий злочин.

Посилання обвинуваченого на те, що він не був обізнаний про оголошення його у розшук Балтським ВП ГУНП в Одеській області апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до пояснення самого обвинуваченого він був обізнаний про притягнення його до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.289 КК України, зареєстрований у м. Балті за місцем мешкання свого батька, що надавало йому можливість повідомлення органу досудового розслідування про своє місцезнаходження.

Існування зазначеного ризику також підтверджується поведінкою обвинуваченого безпосередньо після вчинення інкримінованого йому органом досудового розслідування протиправних дій, яка свідчить про зникнення з місця вчинення правопорушення для уникнення від кримінальної відповідальності.

Також у кримінальному провадження продовжує існувати незначний ступінь ризику незаконного впливу на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, схиляючи їх до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки на даний час у судовому засіданні не допитані всі свідки по даному кримінальному проваджені.

Апеляційний суд погоджується з доводами суду першої інстанції, що на теперішній час вбачається реальний ризик можливого вчинення ОСОБА_7 іншого правопорушення, оскільки він не працює та шляхи надходження його доходів для життєдіяльності не відомі.

Разом з тим апеляційний суд не приймає доводи обвинуваченого про постійне місце проживання у м. Одесі, оскільки будь-яких доказів на підтвердження факту постійного проживання стороною захисту не надано, що унеможливлює обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Таким чином апеляційний суд не погоджується із доводами захисника щодо необґрунтованості ризиків, оскільки зазначені обставини районним судом свідчать про існування встановлених вище ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Апеляційний суд вважає, що прокурором доведені заявлені ризики у кримінальному провадженні, що знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого апеляційний суд визнає необґрунтованими.
Інших доводів на спростування вищенаведеного апеляційному суду не надано.

Висновки апеляційного суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має в тому числі право:1) залишити ухвалу без змін; 2) змінити ухвалу; 3) скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу або закрити кримінальне провадження; 4) скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок суду, що необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу обвинуваченого у вчиненні ним тяжкого злочину, дають підстави вважати, що на даний час існують зазначені районним судом ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою. Застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки такий запобіжний захід не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку обвинуваченого та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.
Апеляційним судом не встановлено обставин, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Керуючись ст. ст. 183, 196, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Дубровської, діючої в інтересах захисту обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 10.06.2020 року у кримінальному провадженні №0000003, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.01.2020 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4