ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №621/863/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/2798/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,
- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
- при секретарі ОСОБА_5 ,
- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження №11кп/818/2798/20 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 29 січня 2020 року, -
УСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоний Донець Ізюмського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 14.07.2010 року Зміївським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, на 6 місяців арешту;
- 17.06.2011 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч.1 ст.309 КК України на 2 місяці арешту;
- 21.11.2012 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.2 ст.309 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки;
- 16.07.2013 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.190, ч.2 ст.289 КК України, на 5 років 2 місяці позбавлення волі. Звільнений умовно-достроково на невідбуту частину покарання 1 рік 7 місяців 5 днів;
- 14.08.2018 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.309 КК України на 3 роки позбавлення волі;
- 13.05.2019 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі. Вироком Харківського апеляційного суду від 17.09.2019 року вирок суду першої інстанції скасовано та призначено ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України 3 роки 6 місяців позбавлення волі,-

засуджено за ч.3 ст.185 КК України 3 роки 3 місяці позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеного за вироком Харківського апеляційного суду від 17.09.2019 року, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

Як установив суд, у середині грудня 2018 року, в денний час, точної дати та часу в ході судового розслідування встановити не виявилося за можливе, у ОСОБА_7 перебуваючи по вул. Зарічна с. Чемужівка, Зміївського району, Харківської області виник умисел направлений на таємне викрадення майна ОСОБА_8 ..
З метою реалізації свого умислу, ОСОБА_7 у той же день та час в середині грудня 2018 року більш точної дати та часу в ході судового розслідування встановити не виявилось за можливе, через хвіртку зайшов на територію домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_8 , де переконавшись, що його дії ніким помічені не будуть, протиправно проник до житлового будинку, звідки, діючи повторно, з корисливих мотивів, таємно, з метою наживи, викрав телевізор LED «SAMSUNG» UE 28 FAW, бувший у вжитку, вартістю 1911 грн., що належить потерпілому ОСОБА_8 .
Викраденим майном ОСОБА_7 розпорядився на свій розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на вищевказану суму.

В апеляційній скарзі, в редакції внесених доповнень, обвинувачений посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Зазначив, що суд при призначенні покарання не врахував, що він щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, визнав вину в повному обсязі, потерпілому відшкодовано завдані збитки, а він потребує лікування. Наголосив, що суд необґрунтовано відмовив йому у зарахуванні у строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року), із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Просить вирок суду скасувати або пом`якшити призначене йому покарання, і застосуванням ст.69 КК України, та зарахувати у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року), із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, про законність та обґрунтованість вироку, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про можливість призначення ОСОБА_7 , на підставі ст.69 КК України більш м`якого покарання, безпідставні.

За змістом ч.1 ст.69 КК України суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин, лише за наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Як убачається із матеріалів провадження, суд визнав пом`якшуючими покарання обставинами щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Однак, яким чином ці пом`якшуючі покарання обставини та дані про особу обвинуваченого істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, в апеляційній скарзі не наведено і в матеріалах провадження відсутні.

Яких-небудь нових даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 чи про наявність обставин, які б пом`якшували покарання та істотно знижували ступінь тяжкості вчинених злочинів, в апеляційній скарзі не наведено.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, вину свою визнав повністю, щиро розкаявся, за місцем проживання характеризується, як такий у відношенні якого скарг не надходило, не працює, неодружений, на диспансерному обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

Судом також враховано і обставини, які пом`якшують покарання щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення, активне сприяння розкриттю злочину, а також обставину, яка обтяжує покарання рецидив злочинів.

Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_7 раніше шість разів притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі за вчинення умисних корисливих злочинів, раніше звільнявся від відбування покарання з випробуванням та умовно-достроково, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення останньому покарання за ч.3 ст.185 КК України та остаточного покарання за ч.4 ст.70 КК України у виді і розмірі, який колегія суддів вважає необхідними та достатніми для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання є справедливим і підстав для його пом`якшення, як про це просить у скарзі обвинувачений, не вбачає.

Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого на відшкодування завданих збитків потерпілому є безпідставними, оскільки відповідно до заяви потерпілого ОСОБА_8 викрадене майно було повернуто йому співробітниками поліції, а не обвинуваченим (а.с.73).

Згідно ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року) зарахування судом строку попереднього ув`язнення провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення.

Відповідно до п.п. «а», «б», «в», «г», «ґ» ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року, у строк попереднього ув`язнення включається строк: затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатрічної експертизи; перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Законом №2046-VIII від 18 травня 2017 року внесені зміни до ч.5 ст.72 КК України, згідно яким попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Цей Закон №2046-VIII набув чинності 20 червня 2017 року.

Відповідно до ч.2 ст.4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, що міститься в постанові від 29 серпня 2018 року по справі №663/537/17, якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII), тобто один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 вчинив злочин у середині грудня 2018 року, а за вироком Харківського апеляційного суду від 17.09.2019 року його засуджено за злочини, вчинені 07 січня 2018 року та 15 вересня 2018 року, тобто коли приписи ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року) уже втратили чинність і застосуванню не підлягали.

Тому доводи скарги обвинуваченого про необхідність зарахування йому попереднього ув`язнення у строк відбування покарання із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі, на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року), є необґрунтованими.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неповноту судового розгляду, які б могли бути підставами для скасування вироку не встановлено.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого - колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407,409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Вирок Зміївського районного суду Харківської області від 29 січня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: