Справа №487/6231/19
Провадження №1-кп/489/637/20
УХВАЛА
іменем України

31 липня 2020 року м.Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 , перекладача ОСОБА_11 , представника потерпілої ОСОБА_12 , розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувального акту за обвинуваченням:

ОСОБА_6 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.146 КК України
ОСОБА_9 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.146 КК України,
встановив:

Прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 через продовження існування ризиків переховування обвинуваченого від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, незаконного впливу на свідків.

Захисником ОСОБА_7 заявлено клопотання про повернення клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу.

Клопотання сторони захисту про повернення клопотання прокурора з підстав його невідповідності ч.3 ст.184 та ч.3 ст.199 КПК України не підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні обвинуваченому вручено клопотання з його перекладом на російську мову і надано визначений КПК України час для ознайомлення, до матеріалів справи долучено акт ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» від 30.07.2020 року про відмову ОСОБА_6 отримувати клопотання про продовження строку тримання під вартою, а відсутність передбачених ч.3 ст.184 КПК України додатків жодним чином не свідчить про припинення існування доведених прокурором ризиків, так як копії матеріалів на обґрунтування доводів клопотання прокурора були долучені до матеріалів кримінального провадження ще до підготовчого судового засідання і сторона захисту мала можливість з ними ознайомитися, а також у клопотанні прокурора на виконання вимог ч.3 ст.199 КПК України викладено обставини на обґрунтування того, що заявлені ризики не зменшилися.

Посилання захисника ОСОБА_8 щодо невірної кваліфікації дій обвинуваченого за ч.3 ст.146 КК України, відсутність доказів існування його боргових зобов`язань перед ОСОБА_13 , розгляд Заводським районним судом м.Миколаєва клопотання про застосування щодо ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру, перебування обвинуваченого під вартою впродовж більш ніж півтора років не перешкоджають продовженню запобіжного заходу, оскільки не спростовують доведених прокурором ризиків, а оцінка доказів на обґрунтування обставин вчинення кримінального правопорушення чи їх відсутності не є завданням вирішення питання продовження запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199, ст. 194 КПК України при продовженні строку тримання під вартою встановлюється чи заявлені раніше ризики не зменшилися та чи доведено, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки.

Наявність ризиків, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою встановлено ухвалою від 9 квітня 2020 року.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає задоволенню, оскільки через відсутність стійких соціальних зв`язків, офіційного працевлаштування, наявності зареєстрованого місця проживання на тимчасово окупованій території, наявних відомостей про неодноразову зміну власного прізвища та із урахуванням тяжкості покарання, яке загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, продовжує існувати ризик переховування обвинуваченого від суду. Також прокурором обґрунтовано доведено продовження існування ризику вчинення інших кримінальних правопорушень з огляду на відсутність у обвинуваченого стабільного та офіційного джерела доходів та кількості кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_6 . Вищевказаним двом ризикам неможливо запобігти застосуванням більш м`якого запобіжного заходу.

Дослідивши подане прокурором клопотання та вислухавши учасників судового провадження суд дійшов висновку, що заявлені ризики не зменшилися. Також суд зважає на те, що сторони судового провадження не вказували на зміну обставин, тому суд вважає, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки.

Доводи прокурора про існування ризику незаконного впливу на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні не підлягають розгляду, оскільки ним не наведено будь-яких нових обставин, які б свідчили про появу вказаного ризику, а ухвалами суду від 9 квітня 2020 року та 04 червня 2020 року встановлено відсутність такого ризику.

Оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину за ч.3 ст.146 КК України у тому числі способом, небезпечним для життя потерпілого, що супроводжувалось заподіянням йому фізичних страждань, а тому на підставі п.1 ч.4 ст.183 КПК України суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Керуючись ст. ст. 194, 331, 372 КПК України, суд

постановив:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 28 вересня 2020 року включно.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про повернення клопотання про продовження запобіжного заходу відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення і може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду в частині вирішення питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Судді