справа № 208/705/20
№ провадження 1-кп/208/440/20
ВИРОК
Іменем України
16 липня 2020 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002298 від 11.12.2019 року відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянки України, яка навчається в КЦППРК № 15, гр. МТК-20 за спеціальністю «Продавець-касир», зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , судимої 06.09.2019 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин, покарання відбуте 03.07.2020 року, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, -

встановив:
ОСОБА_4 засуджено 06 вересня 2019 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин. 29.10.2019 року до Заводського РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області на виконання надійшли розпорядження та вирок відносно засудженої ОСОБА_4 , який набрав законної сили 07.10.2019 року.

На виконання вимог Наказу МЮУ № 272/5 від 29.01.2019 року «Про затвердження Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі» 05.11.2019 року ОСОБА_4 було роз`яснено порядок відбування покарання у вигляді громадських робіт, а також про відповідальність за ухилення від відпрацювання громадських робіт та роз`яснено, що у разі ухилення від відбування покарання вона може бути притягнута до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України, також роз`яснено порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт, передбачені ч. 1 ст. 37 Кримінально-виконавчого кодексу України, а саме: вона зобов`язана додержуватись встановлених законодавством порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначеному об`єкті і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, а також попереджено про наслідки ухилення від відбування вказаного виду покарання, передбачені ч. 1 ст. 40 Кримінально-виконавчого кодексу України, про що остання дала письмову підписку.

15.11.2019 року засудженій ОСОБА_4 належним чином роз`яснені зміст ст. 36 - 40 Кримінально-виконавчого кодексу України та ч. 2 ст. 389 КК України та видане направлення для відбування покарання в адміністрацію Заводського району з 18.11.2019 року.

22.11.2019 року від адміністрації Заводського району надійшла інформація про те, що засуджена ОСОБА_4 18.11.2019 року та 19.11.2019 року до відбування покарання у вигляді громадських робіт не приступила, того ж дня засуджена ОСОБА_4 була викликана до Заводського РВ з питань пробації для з`ясування причин неявки.

28.11.2019 року засуджена ОСОБА_4 прибула до Заводського РВ, де надала пояснення, в якому зазначила, що вона з 18.11.2019 року по 28.11.2019 року не приступила до відбування покарання у вигляді громадських робіт через поганий стан здоров`я, але документів, підтверджуючих поважну причину неявки, не надала.

У зв`язку з відсутністю поважних причин невиходу для відбування громадських робіт, що є порушенням порядку відбування покарання у вигляді громадських робіт, 28.11.2019 року засудженій ОСОБА_4 за неявку 18.11.2019 року та 19.11.2019 року до адміністрації Заводського району для відбування покарання у виді громадських робіт було винесено офіційне застереження у формі письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України у випадку подальшого ухилення від відбування покарання та повторно роз`яснено порядок відбування покарання у виді громадських робіт.

Також, 28.11.2019 року ОСОБА_4 надала розписку, в якій зазначила, що зобов`язується 02.12.2019 року прибути до адміністрації Заводського району для відбування покарання у виді громадських робіт.

04.12.2019 року від адміністрації Заводського району надійшла інформація про те, що ОСОБА_4 02.12.2019 року та 03.12.2019 року до відбування покарання у вигляді громадських робіт не приступила. Отже, починаючи з 18.11.2019 року, засуджена ОСОБА_4 , реалізовуючи злочинний умисел щодо ухилення від відбування призначеного судом покарання, діючи з мотивів зневаги до судового вироку, умисно, без поважних причин, до адміністрації Заводського району для відбування покарання не з`явилася.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 КК України, а саме ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 провину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала повністю, суду пояснила, що дійсно була засуджена за крадіжку, певний час відбувала покарання у виді громадських робіт, потім хворіла та гуляла, була попереджена про кримінальну відповідальність за ухилення від означеного покарання. Щиро кається у вчиненому.

Дане кримінальне провадження розглянуто судом згідно вимог ч. 3 ст. 349 КПК України без дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинуваченій та іншим учасникам судового провадження зрозуміло зміст цих обставин, чи є їх позиція добровільною та істинною. Судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони позбавляються права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку. У звязку з цим, докази судом не досліджувалися і їх оцінка судом не проводилаcя.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в судовому засіданні вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, а саме ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, встановлена і доведена та її дії кваліфіковані правильно за ч. 2 ст. 389 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, суд, відповідно до вимог ст. 50 КК України, враховуючи, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`і (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Враховуючи вищевикладене, суд, вирішуючи питання щодо призначення обвинуваченій покарання, враховує наступні обставини:

- ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме - згідно ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України, класифікується як злочин невеликої тяжкості (на момент його вчинення). Згідно ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння;

- особу винуватої, яка раніше судима за кримінальне правопорушення проти власності, за місцем проживання характеризується задовільно, навчається, неперебування її на обліку лікарів нарколога та психіатра, наявність обставини, що пом`якшує покарання щирого каяття, наявність обставини, що обтяжує покарання рецидиву злочинів.

Таким чином, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі. В той же час суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без відбування покарання, призначеного їй вироком суду, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням і встановленням їй іспитового строку, при цьому суд враховує її щире каяття та намір стати на шлях виправлення, отримання освіти та повне відбуття попереднього покарання у виді громадських робіт.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити їй покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного їй покарання, якщо вона впродовж іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не скоїть нового злочину та виконає покладені на неї відповідно до ст. 76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1