Справа № 390/702/20
Провадження № 1-кп/390/280/20
УХВАЛА

"27" липня 2020 р. Колегія суддів Кіровоградського районного суду Кіровоградської області

у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_9 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_10 ОСОБА_11 ,

обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницький кримінальне провадження №0000217 по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, перебуває в незареєстрованому шлюбі, не маючого утриманців, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 09.07.2019 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.1 ст.187 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, перебуває в незареєстрованому шлюбі, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не маючого судимості,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, перебуває в незареєстрованому шлюбі, не маючого утриманців, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_3 , раніше судимого:

- 24.04.2009 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 307, ч.1 ст.185, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 04.02.2020 року Приморським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.2 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
На розгляді Кіровоградського районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.2 ст.309 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 строком на 60 днів, обґрунтовуючи клопотання наявністю ризиків, передбачених пунктами 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, вважає, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить викнання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків.

Потерпілий ОСОБА_12 у в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляд повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 заперечили щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просили змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешту.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 заперечили щодо задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо їх підзахисних, просили змінити на запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 заперечила проти клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та в свою чергу подала до суду клопотання про зміну запобіжного заходу відносно її підзахисного, яке обґрунтовує тим, що згідно ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, окрім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей у обвинуваченого. ОСОБА_8 є особою, яка не має судимості, до затримання неофіційно працював, має постійне місце проживання, має батьків, брата, співмешканку та дитину. Відповідно до характеристики з селищної ради, ОСОБА_8 зарекомендував себе виключно з позитивного боку. Наведені факти свідчать про те, що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, має житло, має родину, що вказує на відсутність необхідності переховуватись від суду. Окремо звертає увагу суду на стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_8 , який має тяжкі хронічні захворювання після отриманих численних тілесних ушкоджень та по декілька переломів обох ніг, внаслідок потрапляння ним у ДТП у 2014 році та, як наслідок, неодноразові стаціонарні лікування та оперативні втручання протягом 2014-2020 років. ОСОБА_8 потребує постійного приймання знеболювальних препаратів, антибіотиків та дієтичного харчування. Однак, його лікування з приводу загострення хвороб та абсцесу лівого стегна після неприживання імплантів, який декілька місяців знаходився в стадії ремісії, а в теперішній час загострився, в лікування умовах СІЗО неможливе. Обвинувачений позбавлений можливості отримувати лікування не те, щоб у повному обсязі, а навіть хоча б у вигляді елементарної медичної допомоги, що ускладнює тяжкі наслідки захворювання та може призвести до гангрени чи інших негативних (аж до летальних) наслідків. До клопотання долучила відповідні медичні документи та характеристику.

Як зазначено в Постанові № 14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2014 р. «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» врахування стану здоров`я обвинуваченого у разі необхідності стаціонарного лікування у зв`язку з тяжкими хронічними захворюваннями в багатьох випадках зумовлює необхідність зміни запобіжного заходу. Однією із вагомих підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є належне врахування стану здоров`я обвинуваченого та визначення можливості отримувати медичну допомогу в умовах СІЗО. Так, суди в багатьох випадках не враховували наявність певних хвороб у обвинувачених під час розгляду клопотань про обрання, продовження строку тримання під вартою через подання до суду із СІЗО відповідних довідок про можливість надання медичної допомоги в умовах перебування в СІЗО. В інших випадках суди не враховували доводи сторони захисту про необхідність зміни або недоцільність продовження запобіжного заходу у зв`язку з погіршенням стану здоров`я через відсутність підтверджуючих медичних документів. Отже, питання щодо неможливості застосування тримання під вартою до обвинуваченого за медичним критерієм досить часто є підставою для зміни запобіжного заходу.

Таким чином, врахування стану здоров`я обвинуваченого при вирішенні питання про обрання, продовження або зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має важливе значення для забезпечення гарантування права особи на свободу і права на життя.

Приймаючи до уваги мету та підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, особу обвинуваченого, його незадовільний стан здоров`я, враховуючи практику ЄСПЛ, сторона захисту вважає, що продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде жорстоким поводженням з ним та катуванням в світлі ст.3 Конвенції про права людини, а виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігання ризиків, передбачених ст.177 КПК України, можливе без застосування до нього такого суворого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Враховуючи вищенаведене, вважає, що на даний час відпала потреба у продовженні ОСОБА_8 саме такого виду запобіжного заходу як тримання під вартою, і є всі підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, а тому просить змінити запобіжний захід відносно ОСОБА_8 з тримання під вартою на інший альтернативний запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема, нецілодобовий домашній арешт.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матерали кримінального провадження, в межах заявленого клопотання, колегія суддів виходить з наступного.

Під час досудового розслідування обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 27.07.2020 року.
Згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Відповідно ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , колегія суддів вважає доведеним існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, так як ОСОБА_6 , та ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк на від семи до дванадцяти років. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Крім того, судом взято до уваги існування ризиків, передбачених п. 3-5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , перебуваючи на волі, матимуть можливість впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення. Також колегію суддів прийнято до уваги те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення в період відбування іспитового строку, що свідчить про їх суспільну небезпеку.

Матеріали кримінального провадження свідчать, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_10 не мають стійких соціальних зв`язків, не працюють, проживають у незареєстрованому шлюбі, не мають утриманців. Розгляд кримінального провадження по суті не розпочато. За таких обставин, колегія суддів вважає, що застосування до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_10 інших більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою на даній стадії процесу не забезпечить попередження ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Вирішуючи питання щодо клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 колегія суддів вважає, що воно підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1-3, ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 4 ст. 194 КПК України встановлено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_8 обрано запобіжний захід в виді тримання під вартою, який є винятковим запобіжним заходом та має застосовуватись виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно Рішення Конституційного Суду України №1-р/2017 від 23.11.2017 року запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження, лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод.
Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу обвинуваченому, суд враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справах «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується суд при вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Крім того, однією із підстав порушення п. 1 ст. 5 Конвенції у справі «Барило проти України» (рішення ЄСПЛ від 16.05.2013) стало те, що у заявниці було наявне тяжке захворювання (третя група інвалідності), у зв`язку з чим вона потребувала спеціального лікування, дієти і постійного медичного нагляду.

Враховуючи вищенаведене, зважаючи на доводи сторін кримінального провадження, з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_8 , який має постійне місце проживання, де проживає разом з батьками та цивільною дружиною виховують неповнолітнього сина, отже має соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем проживання, враховуючи стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_8 , який має хронічні захворювання, та потребує постійного приймання ліків та дієтичного харчування, за відсутності поданих суду доказів порушення обвинуваченим процесуальних обов`язків під час досудового розслідування та доказів недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні прокурора, тому колегія суддів не вбачає підстав для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою і вважає можливим змінити ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодовий домашній арешт.

Враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, на підставі ч.4 ст.183 КПК України, коллегія суддів суд не визначає розмір застави обвинуваченим ОСОБА_6 , та ОСОБА_10 .
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 194, 331, 372, 376 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
В задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 відмовити.
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_13 - задовольнити частково.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодововий домашній арешт на строк два місяці, з 11.00 год. 27.07.2020 року до 11.00 год. 24.09.2020 року.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на строк до 11.00 год. 24.09.2020 року наступні обов`язки:

1) не залишати місце свого постійного проживання АДРЕСА_2 ,

2) прибувати до суду за першою вимогою;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватись від спілкування з потерпілими, свідками у даному кримінальному провадженні;

5) надавати можливість працівникам органу Національної поліції безперешкодно з`являтись у житло за адресою: АДРЕСА_2 , - з метою контролю за його поведінкою.

6) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 з-під варти негайно.
Роз`яснити обвинуваченому, що працівники поліції мають право з`являтись у його житло з метою контролю за його поведінкою і отримання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням, покладених на нього судом зобов`язань.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід.

Контроль за виконанням ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків покласти на Кропивницький ВП Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області.

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_10 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів з 11.00 год. 27 липня 2020 року по 11.00 год. 24 вересня 2020 року.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів з 11.00 год. 27 липня 2020 року по 11.00 год. 24 вересня 2020 року.

Строк дії ухвали, в частині продовження строку дії запобіжного заходу, визначити до 11.00 год. 24.09.2020 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору та направити начальнику ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор», для виконання.

Відкласти судове засідання на 11.00 год. 26.08.2020 року, для виклику потерпілого.

Ухвала може бути оскаржена, в частині продовження строку тримання підвартою, протягом семи днів з моменту її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали до Кропивницького апеляційного суду через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області.

Повний текст ухвали виготовлено 30 липня 2020 року.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3