Справа № 760/724/17-к
Провадження1-кп/991/162/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року м. Київ

Вищий антикорупційний суд колегією суддів у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участі

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_12

заставодавця ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_13 у кримінальному провадженні, унесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003550 від 26 березня 2016 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у м. Оратів Вінницької області, проживає у АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 382, ч. 4 ст. 368 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, який народився у м. Шепетівка Хмельницької області, проживає у АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 368 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, який народився у с. Пищики Сквирського району Київської області, проживає у АДРЕСА_3 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 368 КК України,

ВСТАНОВИВ:
1. Історія провадження
11 листопада 2019 року до Вищого антикорупційного суду з Печерського районного суду м. Києва в порядку, передбаченому пп. 4 п. 20-2 розд. ХІ «Перехідні положення» КПК України, надійшли матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 382, ч. 4 ст. 368 КК України, ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 368 КК України, ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 368 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, згідно положень ч. 3 ст. 35 КПК України, для розгляду кримінального провадження визначено колегію суддів Вищого антикорупційного суду у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 12 листопада 2019 року у цьому кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання, а ухвалою від 08 січня 2020 року судовий розгляд.

25 серпня 2020 року на адресу Вищого антикорупційного суду надійшла заява заставодавця ОСОБА_13 про повернення застави.

2. Зміст заяви та позиції учасників судового засідання
Вимоги заяви обґрунтовані тим, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 21 листопада 2016 року до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покладено ряд обов`язків. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14 грудня 2016 року, застосований раніше до ОСОБА_8 запобіжний захід, змінено на тримання під вартою та визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в сумі 5 002 140 грн, яка була повністю внесена 19 грудня 2016 року ОСОБА_13 .

Печерський районний суд ухвалою від 22 грудня 2017 року змінив обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід на особисте зобов`язання з покладенням на обвинуваченого передбачених кримінальним процесуальним законом обов`язків.

Зазначеною ухвалою не було вирішено питання про повернення застави, у зв`язку з чим Апеляційний суд м. Києва та територіальне управління державної судової адміністрації України відмовили ОСОБА_13 в поверненні коштів, унесених в якості застави.

Оскільки, на думку ОСОБА_13 , відсутні підстави для звернення застави в дохід держави, а також ураховуючи зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 із застави на особисте зобов`язання, сума внесеної застави підлягає поверненню.

У судовому засіданні ОСОБА_13 вимоги поданої раніше заяви підтримав та пояснив, що вже три роки як змінено запобіжний захід, однак внесені ним кошти досі не повернені, що обмежує його право на розпорядження ними.

Обвинувачений ОСОБА_8 , в інтересах якого вносилась застава, вимоги заяви підтримав та пояснив, що відмова Апеляційного суду м. Києва та Територіального управління Державної судової адміністрації України в поверненні застави була мотивована саме відсутністю відповідного судового рішення.

Обвинувачений ОСОБА_7 заяву ОСОБА_13 про повернення застави підтримав та зазначив, що лише Вищий антикорупційний суд може прийняти рішення про повернення застави, оскільки справа знаходиться на стадії судового розгляду у вказаному суді. Окрім того, зазначив, що для повернення коштів, унесених в якості застави, має бути визначена особа, якій такі кошти повертаються, та спосіб їх повернення.

Обвинувачений ОСОБА_6 поклався на розсуд суду при вирішенні заяви ОСОБА_13 про повернення застави.

Адвокат ОСОБА_10 зазначила, що на її думку, вимоги заяви ОСОБА_13 підлягають задоволенню, оскільки дане питання підсудне Вищому антикорупційному суду, внесена застава раніше заставодавцеві не поверталась, а строк дії запобіжного заходу у вигляді застави припинився.

Адвокат ОСОБА_11 зазначив, що відсутні будь-які правові підстави для подальшого утримання застави, оскільки запобіжний захід змінений на особисте зобов`язання, а тому застава підлягає поверненню заставодавцеві.

Адвокат ОСОБА_9 , посилаючись на п. 11 ст. 182 КПК України, пояснив, що 22 грудня 2017 року запобіжний захід у вигляді застави змінено на особисте зобов`язання, а тому відсутні підстави для подальшого утримання застави. Окрім того, ОСОБА_13 зазнає матеріальних збитків у звязку з неможливістю повернути внесені ним кошти.

Адвокат потерпілого ОСОБА_14 ОСОБА_12 заперечив проти повернення застави, оскільки Печерський районний суд м. Києва прийняв рішення про зміну запобіжного заходу, однак не прийняв рішення про повернення застави, тому, на думку адвоката, відсутні правові підстави для зміни вказаного судового рішення. Застава це запобіжний захід, який діє безстроково, у звязку з чим, на думку адвоката ОСОБА_12 , відсутні правові підстави для скасування застави до вирішення цієї справи.

Прокурор ОСОБА_5 проти задоволення заяви заперечував з підстав того, що заява подана на стадії судового розгляду поза межами процедур, визначених КПК України.

3. Оцінки та мотиви суду
Вислухавши позицію учасників судового провадження, дослідивши зміст заяви ОСОБА_13 , суд дійшов до висновку про її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є, серед іншого, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також, щоб до кожного учасника була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу. Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Частиною 11 ст. 182 КПК України визначено, що застава, яка не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. Застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ураховуючи, що відповідно до п. 25 ст. 3 КПК України заставодавець відноситься до учасників кримінального провадження, на нього поширюються гарантії, визначені кримінальним процесуальним законом, в тому числі й гарантія належної правової процедури.

Як встановлено судом на підставі наданих ОСОБА_13 доказів, застава як запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_8 була припинена на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 22 грудня 2017 року.

З урахуванням положень ч. 11 ст. 182 КПК України ОСОБА_13 мав усі підстави розраховувати на застосування до нього належної правової процедури розгляду питання про скасування застави, як запобіжного заходу, яка включає в себе обов`язковий елемент застосування наслідків припинення її дії повернення застави заставодавцеві.

Однак, судом встановлено, що не зважаючи на прийняття рішення про припинення застави, питання про її повернення в ухвалі Печерського районного суду м. Києва від 22 грудня 2017 року не вирішено, що суперечить завданням кримінального провадження та порушує права заставодавця на володіння, користування та розпорядження заставленим майном грошовими коштами.

Відповідно до п. 8 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу» від 11 січня 2012 року № 15 застава повертається особі або заставодавцю у безготівковій формі на зазначений ними банківський рахунок, а у разі відсутності такого рахунка готівкою через банки або підприємства поштового звязку. Для повернення коштів, внесених як застава, особа чи заставодавець подає до територіального управління ДСА або апеляційного суду, Вищого антикорупційного суду, якому відкрито депозитний рахунок, на який було внесено заставу, такі документи:

- заява особи чи заставодавця, в якій обов`язково зазначаються реквізити банківського рахунка, на який зараховуватимуться кошти, що підлягають поверненню, а у разі відсутності банківського рахунка - відомості про банк чи підприємство поштового зв`язку;

- засвідчена судом копія ухвали слідчого судді, суду, вироку суду, в якому міститься рішення про повернення застави;

- копія платіжного або іншого документа, що підтверджує факт внесення коштів як застави.

Відповідні положення засвідчують, що для реалізації процедури з повернення застави необхідним є прийняття судом рішення про повернення застави відповідно до правил, визначених КПК України.

В той же час, судом установлено, що відносно внесеної ОСОБА_13 застави прийнято судове рішення лише про припинення її дії як запобіжного заходу без прийняття рішення про повернення застави. Також з доданих до заяви документів убачається, що ОСОБА_13 звертався до Апеляційного суду м. Києва, як до суду, на рахунок якого було внесено заставу, із заявою про її повернення. За результатами розгляду вказаної заяви суд надав відповідь, у якій роз`яснив порядок повернення коштів заставодавцеві.

Ураховуючи, що дія застави як запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_8 припинилась 22 грудня 2017 року (1), рішення про повернення застави заставодавцеві ОСОБА_13 не приймалось (2), заставодавцем вчинялись дії, спрямовані на повернення застави, які були нерезультативними без прийняття судом відповідного рішення (3), реалізуючи такі завдання кримінального провадження як охорона прав та законних інтересів учасників кримінального провадження шляхом застосування належної правової процедури, суд дійшов висновку про наявність підстав для прийняття рішення про повернення застави.

Керуючись статтями 182, 331, 369, 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву заставодавця ОСОБА_13 про повернення застави, внесеної на підставі ухвали Апеляційного суду м. Києва від 14 грудня 2016 року задовольнити.

Повернути ОСОБА_13 внесену ним на рахунок Державної казначейської служби України (розрахунковий рахунок Апеляційного суду міста Києва, код ЄДРПОУ суду 02894757, банк ГУ ДКС України в м. Києві, код ЄДРПОУ ГУ ДКСУ 37993783, МФО 820172, реєстраційний рахунок №5850) згідно з платіжним дорученням № 521298 від 19 грудня 2016 року заставу за ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0003550 у розмірі 5 002 140 (п`ять мільйонів дві тисячі сто сорок) гривень.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуюча суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3