Справа № 576/2200/20
Провадження № 1-кп/576/325/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2020 року м. Глухів
Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
з участю захисника - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глухові кримінальне провадження № 0000596 від 05.10.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Андріївка Хасанського району Приморського Краю РФ, громадянки України, освіта середня спеціальна, заміжня, працює на посаді молодшої медичної сестри КНП „Глухівська міська лікарня, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
У 2015 році в невстановлений час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на самовільне будівництво споруди (сараю) на самовільно зайнятій земельній ділянці, що розташована на відстані 13,07 метрів від фасадної стіни багатоквартирного одноповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , та належить територіальній громаді м. Глухів Сумської області.

Реалізуючи зазначений злочинний умисел з 2015 року і по теперішній час ОСОБА_4 у порушення вимог ч. 1 ст. 81, ч. 2 ст. 95, ч. 1 ст. 96, ч. 1 ст. 116, ч. 3 ст. 125, ст. 126, ч. 1 ст.152, ч. 1 ст. 153 Земельного Кодексу України, ч. 1 ст. 376 Цивільного Кодексу України, ч. 5 ст. 26, п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», п. 5 «Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт», затверджених Постановою КМУ від 13.04.2011 № 466, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно- небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, самовільно, без належного оформлення права власності, права користування чи оренди на землю, та їх державної реєстрації, а також відповідних документів, які дають право виконувати будівельні роботи, самостійно здійснила самовільне будівництво споруди з піно-блоку на площі 0,0016 га на самовільно зайнятій земельній ділянці, що розташована на відстані 13,07 метрів від фасадної стіни багатоквартирного одноповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , та належить територіальній громаді м. Глухів, Сумської області, без відповідного документу, що надає право виконувати будівельні роботи та без належного затвердженого проекту, тобто самочинного будівництва споруди (сараю), при цьому достовірно знаючи, що вказана земельна ділянка у встановленому законом порядку їй у власність, користування або оренду не передавалась, тобто за відсутності правовстановлюючих документів щодо цієї земельної ділянки.

Дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 3 ст. 197-1 КК України як самовільне будівництво споруди господарського приміщення на самовільно зайнятій земельній ділянці.

12 жовтня 2020 року у м. Глухів Сумської області між прокурором Глухівського відділу Шосткинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості. Відповідно до даної угоди ОСОБА_4 у присутності захисника зобов`язалась беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Зазначивши в угоді всі необхідні відомості, що визначені ст. 472 КПК України, сторони угоди погодились на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 197-1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн..

У судовому засіданні прокурор та захисник просили затвердити угоду про визнання винуватості.
Також прокурором в судовому засіданні надано заяву представника потерпілої ОСОБА_6 про відсутність заперечень щодо укладення угоди між прокурором та обвинуваченою.

Обвинувачена ОСОБА_4 свою провину у пред`явленому їй обвинуваченні за ч. 3 ст. 197-1 КК України визнала повністю. Просила затвердити угоду про визнання винуватості та не заперечувала проти призначення їй вказаного в угоді узгодженого покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою, вид покарання, їй зрозумілі. Вказала, що укладення угоди є добровільним.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно обвинувального акту встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, матеріальна шкода не завдана.

Суд з`ясував у судовому засіданні, що ОСОБА_4 ознайомлена з ч. 4 ст. 474 КПК України і цілком розуміє її зміст, при цьому суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, і обвинувачена беззастережно визнала свою винуватість у вчиненому, що правова кваліфікація злочину вірна, узгоджена сторонами угоди міра покарання відповідає характеру і тяжкості вчиненого злочину, що умови даної угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи і інтереси сторін та інших осіб.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що сторони угоди про визнання винуватості при призначенні узгодженої міри покарання ОСОБА_4 врахували відсутність попередніх судимостей, ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини його вчинення, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, позитивну характеристику за місцем проживання, здійснює опіку над неповнолітньою дитиною, відсутність тяжких наслідків та обставин, які обтяжують покарання, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази та витрати на проведення судових експертиз відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 373, ст. 374, 474, 475 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 12 жовтня 2020 року, укладену міжпрокурором Глухівського відділу Шосткинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України та призначити їй узгоджене сторонами угоди покарання у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн..

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок на підставі угоди може бути оскаржений у порядку, передбаченому КПК України, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1