УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_4 , захисників підозрюваного адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , яке погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000821 від 08.07.2020 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого майстром в АТ «Одесагаз», раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, досудовим розслідуванням установлено, що 7 липня 2020 року ОСОБА_7 , керуючи технічно справним легковим автомобілем марки «DODGE JOURNEY», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у світлу пору доби та в умовах необмеженої видимості здійснював рух по асфальтобетонному сухому дорожньому покриттю проїзної частини автодороги «Київ-Одеса» на 447 км, яка має три смуги для руху транспортних засобів, з боку м. Києва в напрямку м. Одеси, що в Біляївському районі Одеської області, з невстановленою швидкістю.

На зазначеній ділянці проїзної частини організований двохсторонній трьохрядний рух у кожному напрямку.

В цей же день, близько о 18:43 год., наближаючись до пішохідного переходу, який розташований на відстані +73 м від опори недобудованого шляхопроводу на с. Алтестове Біляївського району Одеської області, позначеного дорожніми знаками 5.35.1 5.35.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра», був неуважним, обрав швидкість руху керованого автомобіля, без урахування дорожньої обстановки, яка не забезпечує безпеку і не дає можливість йому постійно контролювати рух автомобіля, за дорожньою обстановкою постійно не слідкував та своєчасно не відреагував на її зміну, чим порушив вимоги п. 1.5, п/п «б» п. 2.3. «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі - «Правила дорожнього руху»), що зобов`язують водія:

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків».

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

п/п б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі».

Під час руху по проїзній частині автодороги «Київ-Одеса», наближаючись до 447 км та зазначеного нерегульованого пішохідного переходу, маючи реальну і об`єктивну можливість своєчасно виявити небезпеку для свого подальшого руху пішохода ОСОБА_9 , яка по нерегульованому пішохідному переходу перетинала проїзну частину вказаної дороги зліва направо відносно напрямку руху автомобіля, та маючи технічну можливість уникнути наїзду на пішохода, водій ОСОБА_7 , діючи з необережності, не вжив належних і своєчасних заходів до зменшення швидкості свого руху до безпечної, або до зупинки автомобіля, та не надав дорогу вказаному пішоходу, проявляючи злочинну самовпевненість, продовжив рух у зазначеному режимі, в результаті чого скоїв наїзд передньою правою частиною кузову керованого ним автомобіля марки «DODGE JOURNEY», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на пішохода ОСОБА_9 , у порушення вимог п.п. 12.3., 18.1. вказаних Правил, якими передбачено:

п.12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;

п.18.1.«Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Внаслідок даної дорожньо-транспортної події смертельно травмовано пішохода ОСОБА_9 .

Таким чином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у сукупності допустив порушення вимог п. 1.5., п/п «б» п. 2.3., 12.3., 18.1. «Правил дорожнього руху», та у його діях вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Сторона обвинувачення звертається з клопотанням, обґрунтовуючи його тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, розуміючи тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків, свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник потерпілої в судовому засіданні підтримав клопотання, вказавши, що підозра обґрунтована, ризики доведені та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, вказавши, що вина підзахисного не доведена, ризики не доведені, підозрюваний співпрацює зі слідством, має постійне місце проживання, має на утриманні дружину, двох дітей та матір похилого віку, має постійне місце роботи. Крім того, захисник долучив характеризуючи матеріали відносно підозрюваного ОСОБА_7 ..

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання та просив застосувати відносно більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, вказавши, що підзахисний співпрацює зі слідством, ризики не доведені, підзахисний визнає вину, бажає відшкодувати матеріальну шкоду.

Підозрюваний в судовому засіданні просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

08.07.2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України підтверджується: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 07.07.2020 року, схемою до нього, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 08.07.2020 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 08.07.2020 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 08.07.2020 року, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_13 від 09.07.2020 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 09.07.2020 року, та іншими матеріалами клопотання в сукупності.

При розгляді клопотанні сторони обвинувачення, слідчий суддя бере до уваги те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яке призвело до загибелі малолітньої дитини, життя та здоров`я якої визнаються найвищою соціальною цінністю. Крім того, вказане кримінальне правопорушення, відповідно до клопотання та долучених матеріалів, ОСОБА_7 ймовірно вчинив, порушуючи Правила дорожнього руху, що призвело до загибелі дитини та поставило під загрозу життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху.

Враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, те що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке призвело до тяжких наслідків, враховуючи суспільно-небезпечний характер такого кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, слідчий суддя зазначає, що відповідно до долученого до матеріалів клопотання протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 08.07.2020 року останній побачив, що в салоні автомобіля «DODGE JOURNEY», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був встановлений відеореєстратор, який зафіксований на лобовому склі. Зі слів водія ОСОБА_7 , який сказав, що відеоматеріали з моменту фіксації ДТП він покаже співробітникам поліції як доказ того, що дівчинка переходила автодорогу поза межами пішохідного переходу, але потім він подзвонив адвокату і після цього сказав, що у нього немає відеозапису і реєстратора, що свідчить про існування ризику того, що підозрюваний ОСОБА_7 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

З приводу існування ризику можливого незаконного впливу на потерпілих осіб та свідків в рамках даного кримінального провадження (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), слідчий суддя враховує, що матеріли клопотання містять протоколи допиту потерпілої та свідків, які містять анкетні дані зазначених осіб, враховуючи те, що на показаннях цих осіб на теперішній час ґрунтується обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, слідчий суддя приходить до переконання, що підозрюваний може незаконного впливати на потерпілу та свідків, схиляючи їх до надання неправдивих показань, з метою уникнення кримінальної відповідальності, які хоча і допитані на стадії досудового розслідування, однак під впливом підозрюваного можуть змінити показання під час судового розгляду.

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного в судовому засіданні встановлено не було, з огляду на обставини кримінального правопорушення, тяжкі наслідки, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді застави є неможливим з огляду на те, що кримінальне правопорушення призвело до загибелі дитини, а запобіжні заходи у вигляді домашнього арешту та особистого зобов`язання, з огляду на їх м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

У своїй практиці ЄСПЛ наголошує на тому (рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»), що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

На підставі викладеного, з урахуванням характеру, ступеню тяжкості інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, суворості покарання, що загрожує останньому в разі визнання його винуватим, даних про особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення є обґрунтованим, а відповідний запобіжний захід достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, крім того, не застосування запобіжного заходу буде негативно впливати на повноту досудового розслідування, зважаючи на характер кримінального правопорушення, яке ставиться у підозру особі.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, який спричинив загибель людини.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що кримінальне правопорушення призвело до тяжких наслідків, а саме смерті дитини, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Таким чином, з урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , яке погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000821 від 08.07.2020 року задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Одеському слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області, строком на 60 (шістдесят) днів, до 05.09.2020 року, в межах строку досудового розслідування.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1