справа № 462/4989/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2021 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

представник потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Львова, українець, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в :

01.06.2019 року близько 22:30 годин, ОСОБА_4 перебуваючи на сходовій клітці, яка веде до приміщення піцерії «Челентано», що по АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_5 , маючи умисел на заподіяння умисного тілесного ушкодження, умисно завдав ОСОБА_5 два удари кулаком лівої руки в область голови та обличчя, та лівим коліном ноги два удари в область голови та обличчя, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження, а саме: струс головного мозку, синець та забій (опух) м`яких тканин лобної ділянки голови зліва, садно слизової оболонки верхньої губи справа, крайовий дефект коронки першого зуба верхньої щелепи справа. Синець та садно відносяться - до легкого тілесного ушкодження, струс головного мозку - до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

У судовому засіданні ОСОБА_4 , вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та відмовився давати покази.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 , в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали фактичні обставини та правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 , кваліфіковані вірно, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а саме як вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України є щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України не встановлені.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що є кримінальним проступком, вчиненим умисно, особу винного, що відповідно до ст.89 КК України є не судимим, на наркологічному та психоневрологічному обліках не перебуває, нейтральну характеристику та інші в сукупності обставини, які характеризують особу винного.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе при призначенні йому покарання у виді громадських робіт. Зазначене на переконання суду відповідатиме меті покарання, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності і захистом інтересу потерпілого.

Цивільний позов по справі не заявлений. Процесуальні витрати по справі відсутні. Долю речових доказів, слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України. Запобіжний захід по справі не обирався.

Керуючись ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.125 КК України та призначити покарання у вигляді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Речовий доказ диск DVD-R, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя (підпис). З оригіналом згідно.

Суддя: