Справа № 282/665/18
Провадження № 1-кп/0274/704/20
06.11.2020 м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у судовому засіданні в межах кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за пунктом 7 ч. 2 ст. 115 КК України, клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою,
Запобіжний захід до обвинуваченого застосовано ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира відж 05.02.2018 у виді тримання під вартою. Строк дії запобіжного заходу було неодноразово продовжено, останній раз до 08.11.2020 року ухвалою Житомирського апеляційного суду від 10.09.2020 року.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями, справу було передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючої судді ОСОБА_7 , суддів ОСОБА_8 та ОСОБА_1 .
Згідно довідки станом на 06.11.2020 року головуюча суддя у справі ОСОБА_7 перебуває на лікарняному з 23.10.2020 року.
03.11.2020 року до суду надійшло клопотання прокурора Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , який здійснює повноваження процесуального керівника досудовим розслідуванням у даному кримінальному провадженні, про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 діб, без визначення розміру застави.
Відповідно до п. 20-5 Перехідних положень КПК України, тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), встановлено особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження.
Так, у відповідності до абз. 5 вказаного пункту Перехідних положень, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально.
Враховуючи, що Постановою кабінету міністрів України №641 від 22.07.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на території України до 31.12.2020 року встановлено карантин; головуюча суддя у даній справі ОСОБА_7 перебуває на лікарняному з 23.10.2020 року у зв`язку з чим розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , у встановлений КПК строк, не представляється можливим, а тому клопотання було передано на розгляд іншому судді зі складу колегії суддів ОСОБА_1 .
В обґрунтування клопотання про продовження строку тримання під вартою прокурор вказав, що підставою для продовження зазначеного запобіжного заходу є наявність ризиків, які були враховані судом при обранні ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. На переконання прокурора, вказані ризики не зменшились та не зникли.
Крім того прокурор вказав, що враховуючи міру покарання, яка загрожує обвинуваченому, особу обвинуваченого, який є раніше судимим та вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку, останній може переховуватися від суду та продовжити злочинну діяльність, а тому існує необхідність в продовженні виняткового запобіжного заходу тримання під вартою. В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Обвинувачений та його захисник адвокат ОСОБА_5 , який був залучений в порядку ст. 53 КПК України, заперечили щодо продовження строку тримання під вартою, просили змінити запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Представник потерпілого підтримав клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.
Заслухавши думки прокурора, представника потерпілого, захисника та обвинуваченого, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно частини 3 даної норми незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю мотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
При цьому відповідно до частини 2 даної статті КПК вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обовязків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Положеннями ст.194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у інкримінованому вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх обставин: підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.
З приписів ч. 5 ст. 199 КПК України вбачається, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені в ч.3 ст.199 КПК України виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених в ст. 184 КПК України, повинно містити:1) виклад обставин які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Згідно ж ч.5 зазначеної норми, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені в ч.3 ст.199 КПК України виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Приписами статті 177 КПК України встановлено, що підставою як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.
Згідно положень ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при розгляді питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою аргументами на користь такого рішення є, у тому числі: серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке відповідно до п.7 ч. 2 ст.115 КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі. Враховуючи дані щодо особи ОСОБА_4 , який є раніше судимий і вчинив злочин, будучи звільненим від відбування попереднього покарання з випробуванням, що свідчить про те, що обвинувачений належних висновків для себе не зробив та може продовжувати протиправну (злочинну) діяльність, тобто вчиняти нові злочини, а також з огляду на тяжкість покарання переховуватись від суду. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 до затримання офіційно не працював, є неодруженим, тобто ступінь його соціальних зв`язків не є такою, яка б утримувала його в с. Провалівка Любарського району Житомирської області. За місцем проживання в громадських місцях поводив себе задовільно, схильний до вживання спиртних напоїв. Таким чином, існують реальні ризики того, що під час розгляд у провадження він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом своєчасної неявки або неявки до слідчого, прокурора, суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Викладене свідчить про наявність ризиків, зазначених у ч.1 ст.177 КПК України. Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що зазначені ризики зменшились, або ж відпали наразі відсутні, тому підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який - відсутні, а обрання йому більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить запобігання вищезазначеним ризикам.
З огляду на викладене, клопотання прокурора про продовження терміну даного запобіжного заходу щодо обвинуваченого підлягає задоволенню.
У відповідності до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, з врахуванням того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке спричинило загибель людини, суд вважає недоцільним визначати обвинуваченому розмір застави.
На підставі наведеного, керуючись статтями 314-317, 369, 372 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесяти) днів з дня постановлення ухвали без визначення розміру застави.
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1