Єдиний унікальний номер 728/1736/20
Номер провадження 1-кп/728/254/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року місто Бахмач

Бахмацький районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого - судді - ОСОБА_1

за участі:
секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмачі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000319 від 19 травня 2020 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Бахмач Чернігівської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , учень 1 курсу Ніжинського аграрного професійного ліцею, не одружений, раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 125 та частиною другою статті 263 Кримінального кодексу України (далі КК), -

за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника адвоката ОСОБА_5
законного представника обвинуваченого ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
законного представника потерпілого ОСОБА_8

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним.

1. У невстановлену дату у невстановленому місці ОСОБА_3 придбав кастет, який носив при собі в кишені одягу, не маючи передбаченого законом дозволу, чим здійснював дії по переміщенню холодної зброї з порушенням правил обороту (користування населенням) вогнепальної і холодної зброї.

2. 18 травня 2020 року під час огляду місця події на території господарства, що розташоване в АДРЕСА_3 , було виявлено та вилучено металевий предмет овальної форми, схожий на кастет, що належить ОСОБА_3 та є холодною зброєю ударно-дробильної дії кастетом виготовленим саморобним способом.

3. Крім цього, 18 травня 2020 року близько 18 години 00 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи на перехресті вулиць Гайдамацької та Поштової м. Бахмач, під час сварки з ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс не менше 2-х ударів кастетом в область голови ОСОБА_7 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, яка виражалась струсом головного мозку та забійною раною тім`яно-потиличної ділянки голови з ушкодженням сухожильного апоневрозу, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, строком не більше 21 дня.

ІІ. Позиція обвинуваченого.

4. Обвинувачений ОСОБА_3 , допитаний у судовому засіданні, вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, погодившись з усіма фактичними обставинами справи та пояснив, що дійсно придбав і носив при собі кастет. Крім того, 18 травня 2020 року спричинив кастетом тілесні ушкодження ОСОБА_7 .
У вчиненому щиро розкаявся.

ІІІ. Позиція законного представника.

5. Законний представник неповнолітнього обвинуваченого в судовому засіданні пояснив, що обвинувачений бажає виправитись.

ІV. Позиція потерпілого та законного представника.

6. Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердив фактичні обставини справи та пояснив, що 18 травня 2020 року обвинувачений наніс йому тілесні ушкодження, в призначенні покарання послався на розсуд суду.

7. Законний представник потерпілого пояснила, що доцільно було б вирішити питання про відшкодування шкоди, понесеної на лікування потерпілого.

V. Оцінка Суду.

8. З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) Суд, вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які пояснили, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

9. Такий підхід узгоджується з міжнародними стандартами у сфері правосуддя дружнього до дитини, які орієнтують на те, що будь-яку справу неповнолітнього з самого початку слід вести швидко, не допускаючи будь-яких непотрібних затримок, а швидке здійснення офіційного судочинства у справах неповнолітніх є першочерговим завданням (більш детально див. п.п. 20.1. Мінімальних стандартних правил ООН, що стосуються відправлення правосуддя щодо неповнолітніх («Пекінські правила»)).

10. Тому в даних правовідносинах застосування частини третьої статті 349 КПК буде відповідати «якнайкращим інтересам дитини» - інтересам неповнолітніх обвинуваченого та потерпілого, оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються (див. пункт 8).

11. Враховуючи показання обвинуваченого, потерпілого, співвіднісши їх з фактичними обставинами справи, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, Суд знаходить, що дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані:
11.1. за частиною другою статті 125 КК, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я;
11.2. за частиною другою статті 263 КК, як носіння кастету без передбаченого законом дозволу.

12. Вина ОСОБА_3 у скоєному доведена у повному обсязі.

VІ. Особливості провадження щодо неповнолітнього.

13. На виконання вимог статті 485 КПК при судовому розгляді щодо неповнолітнього обвинуваченого, було з`ясовано такі обставини:

13.1. повні і всебічні відомості про особу неповнолітнього: його вік (число, місяць, рік народження), стан здоров`я та рівень розвитку, інші соціально-психологічні риси особи ;

13.2. ставлення неповнолітнього до вчиненого ним діяння;

13.3. умови життя та виховання неповнолітнього;

13.4. відсутність дорослих підбурювачів та інших співучасників кримінального правопорушення.

14. Крім того, враховуючи приписи статті 487 КПК при дослідженні умов життя та виховання неповнолітнього з`ясовано:

14.1. склад сім`ї неповнолітнього, обстановку в ній, взаємини між дорослими членами сім`ї та дорослими і дітьми, ставлення батьків до виховання неповнолітнього, форми контролю за його поведінкою, морально-побутові умови сім`ї;
14.2. обстановку в навчальному закладі, де навчається неповнолітній, його ставлення до навчання, взаємини з вихователями, учителями, однолітками, характер і ефективність виховних заходів, які раніше застосовувалися до нього;
14.3. зв`язки і поведінку неповнолітнього поза домом, навчальним закладом.

VІІІ. Призначення покарання.

15. Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 66 КК є щире каяття та вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

15.1. При цьому, Судом враховується, що щире каяття ОСОБА_3 проявилося в критичній оцінці ним свого діяння шляхом визнання вини, запевнення, що він більше подібного не вчинить і бажає виправитись.
15.2. Вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім є додатковою гарантією для дитини, яка опинилася у конфлікті із законом.

16. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 67 КК не встановлено.

17. Вирішуючи питання про призначення покарання неповнолітньому ОСОБА_3 , Суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до статті 103 КК бере до уваги:

17.1. класифікацію кримінальних правопорушень, які згідно із статтею 12 КК відносяться до кримінального проступку та нетяжкого злочину;
17.2. враховує наслідки та обставини вчинених злочинів (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності);

17.3. умови життя та виховання ОСОБА_3 , вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього;

17.4. особу винного його молодий вік, матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я;
17.5. наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують таке;
17.6. те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався;
17.7. відсутність вимог потерпілого про призначення суворого покарання;
17.8. зміст досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації, яка надана з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого.

18. В такому випадку статті 98, 100 КК допускають застосування до неповнолітнього у віці від 16 до 18 років громадських робіт на строк від тридцяти до ста двадцяти годин, що відповідає характеру даних правовідносин і буде відповідати «якнайкращим інтересам дитини».

19. При цьому Судом враховується позиція Верховного Суду, висловлена у постанові від 23 квітня 2020 року по справі № 566/1387/18, який звернув увагу на те, що:

«Якщо санкцією статті Особливої частини КК визначено тільки максимальну межу покарання, то мінімальною є та нижча його межа, що встановлена в нормах Загальної частини КК для відповідного виду покарання, а стосовно неповнолітніх мінімальний розмір покарання призначається із врахуванням особливостей, передбачених статтями 99-102 цього Кодексу.

Якщо ж санкцією статті визначено мінімальну та максимальну межі покарання, то суд може призначити особі (як повнолітній так і неповнолітній) покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією цієї статті, тільки застосувавши положення статті 69 КК, за наявності для цього правових підстав».

20. Так в даному конкретному випадку Судом було встановлено декілька обставин, що пом`якшують покарання (див. пункт 15), які з урахуванням особи винного істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень і відповідно до частини першої статті 69 КК є підставою для призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини цього Кодексу за ці кримінальні правопорушення.

21. За таких обставин, Суд доходить висновку, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання:
21.1. за частиною другою статті 125 КК із застосуванням частини першої статті 69 КК у виді 40 (сорока) годин громадських робіт;
21.2. за частиною другою статті 263 КК із застосуванням частини першої статті 69 КК у виді 30 (тридцяти) годин громадських робіт.

22. Поряд з цим призначення даного виду покарання відповідає і міжнародним стандартам у сфері правосуддя дружнього до дитини. Зокрема, згадуваним вище Мінімальним стандартним правилам ООН, що стосуються відправлення правосуддя щодо неповнолітніх («Пекінські правила»), а також Мінімальним стандартним правилам ООН щодо заходів, не пов`язаних з тюремним ув`язненням (Токійські правила), Керівним принципи ООН для попередження злочинності серед неповнолітніх (Ер-Ріядські керівні принципи) тощо.

23. Важливим є те, що призначення неповнолітньому покарання у виді громадських робіт буде сприяти його ресоціалізації, він буде залучений до праці, зможе здобути трудові навички, що з позитивної сторони вплине на його виправлення.

24. Оскільки ОСОБА_3 вчинив злочини, за жоден з яких його не було засуджено необхідно застосувати до нього положення частини першої статті 70 КК і призначити покарання за сукупністю злочинів.

25. При вирішенні питання про те, який із передбачених статтею 70 КК принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), Суд враховує крім даних про особу винного й обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують таке, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності і вважає за можливе керуватись принципом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

26. Підстав для обрання більш м`яких або тяжких покарань Суд не знаходить.

VІІІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.

27. Цивільний позов по справі не заявлявся.

28. Рішення про речові докази необхідно прийняти відповідно до статті 100 КПК.

29. Накладений по справі арешт - скасувати.

30. Процесуальні витрати по справі в розмірі 817 грн. 25 коп. (вісімсот сімнадцять гривень 25 копійок) за проведення експертизи покладаються на ОСОБА_3 відповідно до статті 124 КПК.

31. Підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_3 . Суд не вбачає.

З цих підстав,
керуючись статтями 368, 370-371, 373-374, 376, 484 Кримінального процесуального кодексу України, Суд,

У Х В А Л И В :

1. ОСОБА_3 визнати винуватим за частиною другою статті 125 та частиною другою статті 263 Кримінального кодексу України і призначити покарання:

1.1. за частиною другою статті 125 Кримінального кодексу України із застосуванням частини першої статті 69 Кримінального кодексу України у виді 40 (сорока) годин громадських робіт
1.2. за частиною другою статті 263 Кримінального кодексу України із застосуванням частини першої статті 69 Кримінального кодексу України у виді 30 (тридцяти) годин громадських робіт

2. На підставі частини першої статті 70 Кримінального кодексу України ОСОБА_3 призначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 40 (сорока) годин громадських робіт.

3. Речові докази:
3.1. кастет, який зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області - знищити.

4. Накладений по справі арешт - скасувати.

5. Стягнути з ОСОБА_3 817 грн. 25 коп. (вісімсот сімнадцять гривень 25 копійок) процесуальних витрат на користь держави за проведення експертизи.

6. Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок можуть бути подані апеляції до Чернігівського апеляційного суду через Бахмацький районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Бахмацького районного суду
Чернігівської області ОСОБА_1