У Х В А Л А
Справа № 285/1397/20

провадження № 1-кс/0285/290/20

13 квітня 2020 року м. Новоград-Волинський

Слідчий суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора…………………....... ОСОБА_3

підозрюваного………………… ОСОБА_4

захисника………………………. ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду,

клопотання слідчого Слідчого відділення Новоград-Волинського відділу поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області,

погоджене прокурором Новоград-Волинської місцевої прокуратури,

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, який не працюює, не одруженого, раніше судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Слідчий 13.04.2020 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 строком на 60 діб.

Із клопотання слідує, що 11.04.2020 близько 15 год. ОСОБА_4 із застосуванням фізичної сили вчинив відкритий напад на ОСОБА_6 по місцю її проживання в АДРЕСА_1 , заподіявши їй тілесні ушкодження та заволодівши її грошовими коштами.

За даним фактом 11.04.2020 розпочато кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України (далі Злочин).

Підставою для внесення клопотання стало те, що в діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки Злочину, і під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1,3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали з підстав, зазначених у ньому.

Захисник заперечив проти задоволення клопотання, подав скаргу в порядку ст.206 КПК України, яка мотивована тим, що повідомлення про підозру у вчинені злочину його підзахисному оголошено не уповноваженою особою, а відтак статусу підозрюваний ОСОБА_4 не набув і відповідно запобіжний захід до нього не може бути застосовано.

ОСОБА_7 при вирішенні клопотання послався на розсуд суду, просив застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, при цьому свою причетність до скоєння інкримінованого йому діяння не заперечив.

Вислухавши думки сторін захисту та обвинувачення, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.
11.04.2020 о 20 год. ОСОБА_4 затримано на підставі п.2 ч.1 ст.208 КПК України та наступного дня 12.04.2020 йомуповідомлено про підозру у вчиненні Злочину.
Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких визначено ст.177 КПК України та не підлягає розширеному тлумаченню.

Встановлено, що в провадженні органу досудового розслідування перебувають матеріали кримінального провадження за ознаками Злочину, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000335 від 11.04.2020.

Як свідчить практика Європейського Суду з прав людини, «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б могли переконати об`єктивного, неупередженого спостерігача у тому, що відповідна особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину. В своїх рішеннях у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства», «Мюррей проти Об`єднаного Королівства», Європейський суд зазначає, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.
Сукупність матеріалів судової справи, наданої суду стороною обвинувачення під час розгляду зазначеного клопотання, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, в якому ОСОБА_4 підозрюється, та застосування щодо нього запобіжного заходу. Так, він обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи років; він ніде не працює, не має постійного місця проживання та реєстрації, характеризується негативно та вчинив злочин, маючи непогашену судимість.

Прокурором обґрунтовано потреби досудового розслідування для такого втручання у права і свободи особи, як взяття під варту, та зібрані докази вказують на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування; незаконно впливати на потерпілу та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення).

Тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

В судовому засіданні ні підозрюваним, ні його захисником не було наведено існування факторів, обставин чи моральних цінностей, які можуть свідчити про те, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, не порушуватиме покладених на нього процесуальних обов`язків та не займатиметься злочинною діяльністю.
Таким чином, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 , докази, на які посилається у клопотанні прокурор, вважаю, що на даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід, як взяття під варту, зможе дієво запобігти ризикам, встановленим ч.1 ст.177 КПК України, що виключає собою можливість застосування відносно підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.184 КПК України та в ньому доведено наявність обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, а тому підлягає до задоволення.

Враховуючи те, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , був вчинений із застосуванням насильства, приходжу до висновку про відсутність підстав для визначення підозрюваному розміру застави.

Будь-яких порушень прав ОСОБА_4 , на які вказував у своїй скарзі захисник, в судовому засіданні встановлено не було. Стороною захисту було доведено існування передбачених законом підстав для затримання ОСОБА_4 та оголошення йому підозри у вчиненні Злочину уповноваженою особою, перевищення граничного строку утримання особи в ізоляторі тимчасового тримання місця не мало, як і відсутності зволікання у доставленні ОСОБА_4 до суду.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193, 194, 196, 205, 309 КПК України, - слідчий суддя

УХВАЛИЛА:
Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) діб.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання, тобто з 20 год. 11 квітня 2020 року.
Визначити строк дії даної ухвали до 20 год. 10 червня2020 року включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Житомирського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1