Справа № 466/8208/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/442/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя м.Львова, на ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 25 березня 2020 року про продовження останньому строку тримання під вартою із визначенням розміру застави у кримінальному провадженні про його обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

встановила:

вищевказаною ухвалою продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів з 05 квітня 2020 року до 03 червня 2020 року включно. У відповідності до положень ст. ст.182,183 КПК України визначено обвинуваченому ОСОБА_6 заставу у двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 40 540 грн. У разі внесення застави у вищевказаному розмірі покладено на обвинуваченого ОСОБА_6 такі обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; прибувати до суду за першою вимогою; повідомляти суд та прокурора про зміну місця свого проживання; не спілкуватися з особами, які проходять свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції,обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 25 березня 2020 року скасувати.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог обвинувачений покликається на те, що при вирішенні питання продовження запобіжного заходу суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що він сам добровільно зізнався працівникам поліції у вчиненому кримінальному правопорушенні, добровільно повернув вкрадені речі, жодним чином не намагався втекти з місця події, та один із потерпілих не має жодних претензій.

Заслухавши доповідача, адвоката на підтримання поданої обвинуваченим апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних вимог, перевіривши матеріали провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення.
Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Згідно з ч.1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Частиною 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, на розгляді Шевченківського районного суду м. Львова знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
У межах даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова від 10 квітня 2019 року до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого неодноразово було продовжено.
Підставами для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інші кримінальні правопорушення, а також перешкоджати встановленню істини по справі.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що з моменту взяття ОСОБА_6 під варту та до моменту вирішення клопотання прокурора, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого не зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися та не зменшилися.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, та вважає, що інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти наявним ризикам.

Усупереч доводам апеляційної скарги, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому дотримався вимог кримінального процесуального закону, розглянув питання доцільності продовження тримання під вартою та постановив ухвалу у відповідності до вимог чинного законодавства, на підставі повної і об`єктивної оцінки наявних у суду матеріалів, а тому доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Ураховуючи вищенаведене, оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною й обґрунтованою, відтак підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:
ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 25 березня 2020 року про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою із визначенням розміру застави у кримінальному провадженні про його обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, залишити без змін, його апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4