справа № 208/2842/19
провадження № 1-кп/208/244/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2020 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

педагога ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представника ОСОБА_6

законного представника ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

законного представника ОСОБА_11

неповнолітнього, який

не досяг віку кримінальної

відповідальності ОСОБА_12 .

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янське клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0000479 від 26 лютого 2019 року до неповнолітнього, який не досяг віку кримінальної відповідальності:

ОСОБА_12 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець місто Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, українець, громадянин України, навчається в 7-му класі СЗШ №6, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

26.02.2019 року, близько 07.40 год. ОСОБА_10 разом з ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходились в гостях у своєї знайомої - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем мешкання останньої, за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому ОСОБА_10 та ОСОБА_12 вступили між собою у попередню змову на відкрите, із корисливого мотиву, викрадення у знайомого ОСОБА_13 - потерпілого ОСОБА_5 належного йому мобільного телефону «Lenovo A760».

В цей же день, близько 09.00 год. до ОСОБА_13 в гості прийшов її знайомий ОСОБА_5 , у якого в користуванні знаходився мобільний телефон «Lenovo A760» ІМЕІ НОМЕР_1 , чорного кольору, вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 19/12.1/263 від 25.03.2019 складає 1099,67 грн., в якому знаходились карта пам`яті на 32 ГБ, вартістю 200 грн. та сім-карти № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 , що матеріальної цінності для ОСОБА_5 не мають. Пройшовши до спальні вказаної квартири, де у цей час перебували ОСОБА_10 та ОСОБА_12 потерпілий зняв куртку та протягом 15 хвилин продовжував з ними спілкуватись.

Реалізуючи свій злочинний умисел. 26.02.2019 року, близько 09.15 год., перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , діючи згідно попередньої домовленості, ОСОБА_10 з потерпілим ОСОБА_5 вийшли зі спальні, а ОСОБА_14 цим часом заховав куртку потерпілого, аби останній не зміг швидко залишити квартиру.

У свою чергу ОСОБА_10 , спираючись на підтримку ОСОБА_12 , підійшов до потерпілого ОСОБА_5 та почав душити його обома руками за шию, вимагаючи віддати їм мобільний телефон, але ОСОБА_5 своє майно не віддавав та гучно кричав, чинив опір. ОСОБА_12 вимагав від потерпілого припинити кричати та віддати їм телефон. Тоді ОСОБА_10 наніс потерпілому три удари кулаком в обличчя та бризнув у очі ОСОБА_5 із газового балончика, таким чином застосувавши до останнього насилля, що не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого. Після цього потерпілий ОСОБА_5 затулив очі обома руками та не чинив опору протиправним діям. У цей час ОСОБА_10 витяг із лівого карману брюк потерпілого належний йому мобільний телефон, таким чином відкрито заволодівши майном останнього.

Заволодівши майном ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 вибігли із квартири за адресою: АДРЕСА_2 , та покинули місце вчинення кримінального правопорушення, та розпорядились викраденим майном на власний розсуд.

Вина малолітнього ОСОБА_12 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, що має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України повністю підтверджується зібраними в ході досудового слідства доказами: допитом потерпілого ОСОБА_5 , протоколами проведення слідчих експериментів з потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_10 , допитом ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , підозрюваного ОСОБА_10 , протоколами огляду та вилучення речей та грошових коштів, протоколом пред`явлення потерпілому ОСОБА_5 та свідку ОСОБА_17 особи ОСОБА_12 для впізнання за фотознімками.

Жадан вперше вчинив суспільно-небезпечне діяння, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.

Дніпродзержинською місцевою прокуратурою в порядкуст.292 КПК України направлено в суд для розгляду матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000479 від 26 лютого 2019 року відносно неповнолітнього ОСОБА_12 , для вирішення питання про застосування до нього примусових заходів виховного характеру, так як на момент скоєння суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_12 не досяг віку, з якого можлива кримінальна відповідальність, а його подальше виправлення можливе із застосуванням примусових заходів виховного характеру.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, зазначивши, що ОСОБА_12 вчинив суспільно-небезпечне діяння, що має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України. На момент вчинення зазначеного суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_12 не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за ч.2 ст.186 КК України, оскільки станом на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння останньому виповнилося 12 років, а отже відповідно до ч.2 ст.97 КК України до останнього можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру, передбачені ч.2 ст.105 КК України. З урахуванням характеризуючих особу ОСОБА_12 обставин, а саме: посередньої характеристики за місцем навчання, існування умов для життя і навчання за місцем проживання, наявність можливості у матері утримувати дитину та здійснювати на нього вплив, прокурор вважав за можливе застосувати до ОСОБА_12 примусові заходи виховного характеру, передбачені п.п. 1,3 ч.3 ст.105 КК України, як такі, що зможуть позитивно вплинути на поведінку ОСОБА_12 та забезпечити його виправлення і упередження вчинення ним нових правопорушень та застосувати щодо ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачу неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_11 строком на 1 рік.

Неповнолітній ОСОБА_12 підтвердив обставини вчинення суспільно-небезпечного діяння, які викладені в клопотанні, у скоєному щиро розкаюється. Просить суд не застосовувати надмірно суворих заході виховного характеру. Він усвідомив, що вчинив суспільно-небезпечні діяння, жалкує за вчинене, винить себе в цьому.

Захисник ОСОБА_9 у судовому засіданні вважав за можливе застосування примусових заходів виховного характеру до ОСОБА_12 у виді застереження та передачу неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_11 строком на 1 рік.

Законний представник ОСОБА_12 його мати ОСОБА_11 не заперечувала проти застосування примусових заходів виховного характеру, запевнила суд, що буде більше уваги приділяти вихованню сина.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив обставини викладені в клопотання та розповів суду, що він був в квартирі знайомої дівчини ОСОБА_18 . Там були ОСОБА_19 та ОСОБА_20 . Линько напав на нього, хотів забрати мобільний телефон «Леново», той сказав якщо він не відасть телефон він його відлупцює, втече і йому нічого не буде. Линько його бив бризнув з газового балончика, газ потрапив в обличчя. Око було червоне, напухло. Мобільний телефон забрав саме ОСОБА_19 . Жадан це бачив. Жадан його не бив, не кричав, він продав його мобільний телефон. Линько та ОСОБА_20 разом вибігли з квартири Він пішов до дому вмиватися. Він до дому повернувся без курточки, курточка залишилася у Віолетти вдома, її повернули працівники поліції.

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 суду вказала, що потерпілий ОСОБА_21 її син, він інвалід з дитинства другої групи, у нього розумова відсталість. Син прийшов до дому і розповів, що його побили та забрали мобільний телефон дома у Віолети. Син ходив до неї в гості, вони товаришували. У сина були пошкодженні очі, червоні, без куртки. Вона побігла до Віолети, мобільного телефона та куртки не було. Віолетта їй розповіла що вона була у ванній кімнаті, почула який то шум, що була бійка, коли вийшла ОСОБА_19 та ОСОБА_20 в її квартирі вже не було. Куртку, шапку, флешку повернули, мобільний телефон не повернули Її син завжди говорить лише правду. Син наразі суду розповів так як і їй розповідав. Вона з сином просить не карати суворо ОСОБА_19 та ОСОБА_20 . Цивільний позов вона не заявляє, матеріальну шкоду їй відшкодовано грошима ОСОБА_10 .

Потерпілий та законний представник та представник потерпілого не заперечували проти задоволення вказаного клопотання.

Відповідно до вимог ст.. 500 КПК України до судового засідання викликалися представники служби у справах дітей Камьянської міської ради і інспектори з ювенальної превенції Камьянського ВП. , заперечень проти клопотання не надали.

За правилами ч.1 ст.22 КК України кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення злочину виповнилося шістнадцять років.

Судом встановлено, що на момент вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.186 КК України ОСОБА_12 виповнилося лише 12 років. Тому відповідно до ст.18 КК України він не є суб`єктом злочину.

Згідно ст.498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність вчинила суспільно - небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з вимогами ч.2 ст.97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" № 2 від 15.05.2006 р. звернуто увагу судів на те, що передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Питання про передачу неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють суд повинен вирішувати з урахуванням даних, що їх характеризують. Неприпустимо передавати неповнолітнього під нагляд батька чи матері, які позбавлені батьківських прав, а також батьків чи інших осіб, котрі через свою поведінку не здатні позитивно впливати на нього.

Суд, розглянувши клопотання, вислухавши учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Приймаючи зазначене рішення суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.97 КК України, до осіб вищезазначеної категорії застосовуються примусові заходи виховного характеру, передбачені ч.2 ст.105 КК України.

Діяння, що має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, дійсно мало місце, вчинено ОСОБА_12 .

ОСОБА_12 вчинив зазначене діяння у віці від 12 років та на момент його вчинення не досяг віку кримінальної відповідальності, відповідно до ст.22 КК України, що підтверджується свідоцтвом про його народження.

Крім того, судом вивчені обставини, що підлягають встановленню в кримінальному провадженню щодо неповнолітнього.

Так, згідно медичної довідки ОСОБА_12 стан його здоров`я є задовільним, на диспансерному обліку не спостерігався, будь-яким хронічними, психічними захворюваннями не страждає, на обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває.

Згідно характеристики КЗ «Середня загальноосвітня школа № 6 Кам`янської міської ради ОСОБА_12 у школі навчається з першого класу. Має навчальні досягнення середнього рівня. Не дуже дисциплінований, навчається не в повну міру своїх сил. Потребує постійного контролю. До виконання громадських доручень ставиться дбайливо, працелюбний. Мати недостатньо приділяє уваги вихованню сина, хоча цікавиться його шкільним життям.

Згідно акту обстеження умов проживання малолітній ОСОБА_12 , проживає разом з матір`ю та молодшою сестрою по АДРЕСА_1 . У дітей окремі спальні місця, постільна білизна, речі першої необхідності, їжа. Для дітей створені мінімальні умови для проживання та розвитку. За місцем мешкання скарг відносно ОСОБА_12 не надходило.

Дорослих підбурювачів до вчинення ОСОБА_12 суспіль-небезпечного діяння не встановлено.

До ОСОБА_12 , з урахуванням умов його проживання, навчання та виховання доцільно застосувати примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачу неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_11 оскільки, ОСОБА_12 вперше вчинив дане суспільно небезпечне діяння невеликої тяжкості у віці 12 років, щиро розкаявся у його вчиненні, про що свідчить його критичне ставлення до скоєного.

На підставі викладеного, з врахуванням виконання всіх визначених законодавством необхідних обставин, керуючись ст.ст. 97, 105 КК України, 498, 500-501 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, задовольнити повністю.

Застосувати відносно ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачу неповнолітнього ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 під нагляд матері ОСОБА_11 , строком на 1 рік.

Роз`яснити неповнолітньому ОСОБА_12 наслідки його дій, оголосити осуд за ці дії, попередити про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки за вчинення нового злочину.

Копію даної ухвали вручити всім учасникам судового провадження.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту її проголошення, через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська.

Суддя ОСОБА_1