Код суду 233 Справа № 233/8201/19
Вирок
Іменем України
14 січня 2020 року м. Костянтинівка
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Іркутськ Російської Федерації, громадянина України, має базову середню освіту, одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працює, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, суд -
14 листопада 2019 року приблизно о 10-00 год., точного часу не встановлено, ОСОБА_4 прийшов до свого знайомого ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , для виконання роботи за наймом.
14 листопада 2019 року приблизно о 14-00 год., точного часу не встановлено, перебуваючи на веранді за вказаною адресою у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , скориставшись тим, що ОСОБА_5 пішов з дому, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, та вони носять таємний характер, діючи умисно, з корисливих мотивів, зі стола на веранді таємно викрав майно, що належить ОСОБА_5 , а саме: мобільний телефон «Nokia» ТА 1010, imei: НОМЕР_1 , вартістю 313,33 грн.; сім-карту мобільного оператору «Водафон» НОМЕР_2 , що не становить для потерпілого матеріальної цінності, після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 313,33 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого злочину та пояснив, що ОСОБА_5 за рекомендацією спільних знайомих запросив його викласти у власному будинку за адресою: АДРЕСА_2 , цегляну піч, на що він погодився. 14 листопада 2019 року під час виконання будівельних робіт, перебуваючи в зазначеному будинку, він побачив на столі у веранді мобільний телефон «Nokia ТА1010», який належав ОСОБА_5 , і вирішив взяти цей телефон собі. Тоді він поклав телефон у кишеню и приніс додому. Спочатку він хотів подарувати цей телефон онуку, але потім вирішив повернути власнику, однак не встиг, бо до нього прийшли працівники поліції і вилучили його. У теперішній час щиро розкаявся в скоєному.
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив провести судовий розгляд без його участі.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що прокурор та потерпілий, який у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, також не оспорювали встановлені фактичні обставини, при яких скоєно злочин, і судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння злочину, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого та частково дослідивши матеріали кримінального провадження, у тому числі ті, що характеризують особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при встановлених судом обставинах, доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який є злочином середньої тяжкості, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.
При дослідженні особи обвинуваченого встановлено, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, офіційно не працює, заробляє на життя тимчасовими підробітками, має стійки соціальні зв`язки, на обліках у диспансерах м. Костянтинівка Донецької області не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Відповідно до досудової доповіді з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_4 , складеної Костянтинівським міськрайонним відділом філії ДУ «Центр пробації» в Донецькій області, рівень ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінується як середній. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становити високої небезпеки для суспільства (у т.ч. для окремих осіб).
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
При таких обставинах, суд вважає, що до обвинуваченого необхідно застосувати покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки вважає, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, і не знаходить підстав для застосування більш суворого покарання.
Під час досудового розслідування в кримінальному провадженні проведено судову експертизу фахівцями Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Витрати, пов`язані з проведенням експертного дослідження в сумі 1884,00 грн. на підставі ст. 118 КПК України включаються судом у процесуальні витрати і підлягають стягненню з обвинуваченого згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Питання про речові докази необхідно вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, в теперішній час відсутні підстави для його обрання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд ,-
ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 850 (вісімсот пятдесят) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1884 (одна тисяча вісімсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. процесуальних витрат.
Речові докази: мобільний телефон «Nokia» ТА 1010, imei: НОМЕР_1 , повернутий під розписку ОСОБА_5 , - вважати повернутими власнику.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1