Справа № 742/1751/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/121/20
Категорія - ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000559 від 24 квітня 2019 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 вересня 2019 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прилуки Чернігівської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, проживав по АДРЕСА_1 , раніше засуджувався :

1) 23 жовтня 2013 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

2) 25 лютого 2016 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

3) 24 травня 2016 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі;

4) 26 травня 2017 року Ічнянським районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі; 01 лютого 2019 року звільнений ухвалою Уманського міськрайонного суду умовно-достроково на невідбуту часину покарання 1 рік 5 місяців 27 днів,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднане невідбуте покарання за попереднім вироком Ічнянського районного суду від 26 травня 2017 року і за сукупністю вироків, остаточно призначене покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обчислюється з часу затримання, з 24 квітня 2019 року.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь держави 628 грн 04 коп. процесуальних витрат на залучення експертів.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішене у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Судом визнано доведеним, що 24 квітня 2019 року, в нічний час, ОСОБА_6 , перебуваючи в АДРЕСА_2 в багатоповерховому будинку, відімкнув замок на дверях із грат, проник у тимчасове сховище речей, звідки таємно, повторно, викрав велосипед «TITAN EXPERT 26», вартістю 4 422,65 грн, який належав ОСОБА_9 , чим завдав потерпілій матеріальних збитків.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати, призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, мотивуючи тим, що судове рішення недостатньо обґрунтоване та невмотивоване, що призвело до суттєвих порушень вимог ст.ст. 410, 411, 412 КПК України.

Зазначає про те, що суд не взяв до уваги його правдиві показання та ухвалив вирок на підставі недостатніх доказів.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили про скасування вироку з підстав неповноти судового розгляду, прокурора, який заперечував проти доводів сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, потерпіла ОСОБА_10 зберігала свій велосипед на міжсходинковому майданчику, відгородженого гратами, з дверима також з грат, які замикалися навісним замком, що підтверджується даними протоколу огляду місця події та фототаблицями до нього, проведеного 24.04.2019 о 09 год. 15 хв. На час огляду працівниками поліції навісний замок, а також велосипед були відсутні, а уламок ключа знайдений поряд ( а. с. 51-53).

Цього ж дня, о 21 годині 50 хв. в м. Ічня, по вул. Святопреображенська, 18, у присутності понятих обвинувачений ОСОБА_6 видав велосипед спортивний з рамою закритого типу з написом номеру « THL 7L 210», що вбачається з протоколу добровільної видачі від 24.04.2019 ( а. с. 54-57).

Потерпіла ОСОБА_9 впізнала виданий ОСОБА_6 велосипед TITAN EXPERT 26», як свій за номером та кольором, одержала велосипед під розписку до вирішення кримінального провадження по суті.

Версія обвинуваченого, що він придбав велосипед у наглядно знайомого на ім`я ОСОБА_11 , не знав, що велосипед крадений, ретельно перевірялася судом першої інстанції і спростована наведеними у вироку доказами.

Так, свідок ОСОБА_12 , яка була понятою під час добровільної видачі велосипеда, у судовому засіданні пояснювала, що ОСОБА_6 зізнавався, що викрав велосипед у м. Прилуки, відірвавши замок у сховищі на дев`ятому поверсі будинку. Аналогічні показання надав допитаний в якості свідка другий понятий добровільної видачі велосипеда ОСОБА_13 .

Прибиральниця під`їзду будинку, де був викрадений велосипед, свідок ОСОБА_14 підтвердила наявність сховища на дев`ятому поверсі будинку, виготовленого з металевих грат з дверима, які замикалися на замок і за увесь час її роботи до 24.04.2019 в сховище ніхто не проникав. Мешканці будинку завжди зберігали в ньому дитячі коляски, санчата, велосипеди.

Отже, доводи сторони захисту про відсутність сховища, в яке було здійснене проникнення, про купівлю велосипеда у особи, яка невідомо де проживає, не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються наданими стороною обвинувачення доказами.

Навпаки, наявність викраденого велосипеда у обвинуваченого ОСОБА_15 та його видача, повідомлення в присутності понятих про здійснення крадіжки велосипеда в м. Прилуках із сховища на верхньому поверсі багатоповерхового будинку, відсутність у обвинуваченого роботи і джерела доходу, щоб придбати велосипед за 500 грн. та доплатити ще 1000 грн. невідомій особі, впізнання виданого велосипеда потерпілою, поза розумним сумнівом доводять правильність висновків суд про винуватість ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, з проникненням у сховище та правильну оцінку його дій як злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання про призначення міри покарання обвинуваченому, суд першої інстанції врахував обставини та тяжкість вчиненого злочину, особу винного, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі і за вчинення злочинів проти власності, негативну характеристику, ставлення до своїх дій і обрав покарання за сукупністю вироків мінімально допустиме кримінальним законом.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 вересня 2019 року щодо ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а для засудженого, який перебуває під вартою, в той же строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_16 ОСОБА_17 ОСОБА_18