Номер провадження: 11-кп/813/1098/20
Номер справи місцевого суду: 503/1448/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кодимського районного суду Одеської області від 01 листопада 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000064 від 18.03.2019 року відносно

ОСОБА_7 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Загнітки, Кодимського району Одеської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Кодимського районного суду Одеської області від 23.10.2015 року за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

- вироком Кодимського районного суду Одеської області від 14.06.2016 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70, ч.ч. 1, 4 ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ухвали Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29.03.2018 року умовно-достроково на 1 рік 6 місяців 9 днів,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 395 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Кодимського районного суду Одеської області від 01 листопада 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.395 КК України та призначено покарання у виді чотирьох місяців арешту.

На підставі частин 1 та 4 ст.71, ч.4 ст.81 КК України, до покарання призначеного за вказаним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Кодимського районного суду Одеської області від 14.06.2016 року та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання за правилами, передбаченими ч.1 ст.72 КК України, у виді 1 (одного) року 8 (восьми) місяців позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою та взято під варту в залі суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 встановлено відраховувати з моменту затримання, тобто з 01.11.2019 року.

Оскаржуваним вироком встановлено, що постановою Кодимського районного суду Одеської області від 15.01.2019 року відносно ОСОБА_7 був встановлений адміністративний нагляд строком на 1 (один) рік та встановлено наступні обмеження: заборонено залишати постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 20 год. 00 хв. до 04 год. 00 хв., за винятком часу знаходження на роботі; заборонено знаходитись в об`єктах громадського харчування, де дозволено вживання та/або продаж алкогольних напоїв на розлив; заборонено виїзд за межі Кодимського району Одеської області без дозволу начальника Кодимського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області; зобов`язано прибувати для реєстрації в Кодимський ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області два рази на місяць у визначений час.
ОСОБА_7 , будучи ознайомленим із вказаною постановою та взятим на облік Кодимським ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області, умисно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, самовільно залишив місце свого проживання в АДРЕСА_1 та виїхав до м. Києва і в подальшому, в період з 09.03.2019 року до 07.06.2019 року, за місцем проживання не знаходився та на реєстрацію до Кодимського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області не з`являвся.

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржуваний вирок скасувати.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що вирок є незаконним та несправедливим, оскільки суд першої інстанції не врахував, що він навмисно адміністративний нагляд не порушував, а лише поїхав в інше місто на заробітки.

Крім цього, обвинувачений вважає, що приєднана до матеріалів кримінального провадження його негативна характеристика, видана головою Загнітківської сільської ради є неправдивою,та такою, що не відповідає дійсності.

Також, обвинувачений вказав на те, що зазначені в оскарженому вироку рапорти дільничного інспектора, який нібито приїжджав до місця його мешкання майже кожен день є неправдивими, оскільки приїжджав інспектор лише один раз і два рази телефонував його матері.

Перед початком апеляційного розгляду від захисника ОСОБА_8 надійшла заява, в якій він просив провести апеляційний розгляд без його участі, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 просив задовольнити.

ОСОБА_9 у своїй апеляційній скарзі не заявляв клопотання про його бажання брати участь під час апеляційного розгляду.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_7 без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_9 у своїй апеляційній скарзі наполягав на тому, що додані до матеріалів кримінального провадження характеристика та рапорти дільничного інспектора є неправдивими та не відповідають дійсності.

Разом з тим ч.3 ст.404 КПК України передбачено, що за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Однак, у своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не заявляв клопотанням про повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, що відповідно до вимог ч.3 ст.404 КПК України, унеможливлює таке дослідження судом апеляційної інстанції за власної ініціативи.

В свою чергу, дослідивши оскаржуваний вирок суду першої інстанції апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, аналізу та належної правової оцінки наявних в матеріалах кримінального провадження доказів дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст.395 КК України.

Так, відповідно до оскаржуваного вироку суду першої інстанції вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який його визнано винуватим, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, з якого вбачається, що 18 березня 2019 року було зареєстроване кримінальне провадження на підставі рапорту ДОП Кодимського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 про порушення ОСОБА_7 правил адміністративного нагляду;

- постановою Кодимського районного суду Одеської області від 15.01.2019 року (справа №503/62/19), якою ОСОБА_7 був встановлений адміністративний нагляд строком на 1 (один) рік із застосуванням обмежень. Із вказаною постановою ОСОБА_7 був ознайомлений 15.01.2019 року;

- зобов`язанням ОСОБА_7 від 15.01.2019 року в якому його ознайомлено з постановою Кодимського районного суду Одеської області про встановлення відносно нього адміністративного нагляду, також роз`яснено встановлені обмеження та попереджено про відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду;

- листом від 18.01.2019 року про проведення бесіди з піднаглядним ОСОБА_7 , в ході якої йому було роз`яснено про необхідність чесно працювати, не допускати порушень та встановлених обмежень адміністративного нагляду;

- планом роботи по виконанню адміністративного нагляду від 15.01.2019 року відносно ОСОБА_7 в якому зазначені дії необхідні для здійснення контролю за поведінкою та способом життя піднаглядного ОСОБА_7 ;

- реєстраційними листами Кодимського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області, згідно яких ОСОБА_7 не з`явився для реєстрації до Кодимського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області 08.05.2019 року, 22.05.2019 року та 03.06.2019 року;

- графіком здійснення перевірок працівниками Кодимського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області, згідно яких ОСОБА_7 13.03.2019 року, 22.03.2019 року, 28.03.2019 року, 02.04.2019 року, 14.04.2019 року, 19.04.2019 року, 23.04.2019 року, 05.05.2019 року, 13.05.2019 року, 20.05.2019 року, 27.05.2019 року та 06.06.2019 року був відсутній за місцем свого проживання;

- рапортами ДОП Кодимського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , згідно яких ОСОБА_7 був відсутній за місцем свого проживання 17.03.2019 року, 19.03.2019 року, 20.03.2019 року, 21.03.2019 року, 22.03.2019 року, 24.03.2019 року, 25.03.2019 року, 28.03.2019 року, 29.03.2019 року, 30.03.2019 року, 31.03.2019 року, 01.04.2019 року, 02.04.2019 року, 09.04.2019 року, 14.04.2019 року, 19.04.2019 року, 21.04.2019 року, 22.04.2019 року, 23.04.2019 року, 05.05.2019 року, 06.05.2019 року, 09.05.2019 року, 12.05.2019 року, 14.05.019 року, 15.05.2019 року, 16.05.2019 року, 19.05.2019 року та 06.06.2019 року;

- заявами ОСОБА_7 від 14.02.2019 року та 26.02.2019 року до Кодимського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області про зміну місця проживання, які свідчать про обізнаність ОСОБА_7 щодо необхідності отримання дозволу на зміну місця проживання.

Апеляційний суд вважає, що викладені у вироку та дослідженні в ході судового розгляду в суді першої інстанції докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ст.395 КК України та доведеності його вини у вчиненні цього злочину.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції дав належну правову оцінку всім доказам, що є у кримінальному провадженні, не тільки з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, а й з точки зору їх узгодженості, взаємозв`язку та системності, і вважає, що вони в своїй сукупності взаємодоповнюють один одного і були достатніми для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні щодо винуватості ОСОБА_7 .

При цьому, апеляційний суд критично оцінює доводи ОСОБА_7 про те, що він навмисно адміністративний нагляд не порушував.

На думку апеляційного суду, твердження обвинуваченого ОСОБА_7 щодо відсутності умислу на вчинення інкримінованого йому злочину спростовуються фактичними обставинами кримінального провадження, встановленими судом першої інстанції.

Відповідно до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд першої інстанції призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, враховував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, не одружений, не працює, схильний до вживання алкогольних напоїв та вчинення крадіжок, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий.

При цьому суд врахував обставину, яка пом`якшує покарання ОСОБА_9 , його щире каяття у вчиненому.

Обставини, передбачені статтею 67 КК України, які б обтяжували покарання ОСОБА_7 судом встановлені не були.

Апеляційний суд враховує, що ОСОБА_7 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, вчинив злочин під час іспитового строку за вироком Кодимського районного суду Одеської області від 14.06.2016 року, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність та явне небажання вести законослухняний спосіб життя, а тому, на думку апеляційного суду, його виправлення і перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Крім цього суд першої інстанції обґрунтовано застосував положення частин 1, 4 ст.71, ч.4 ст.81 КК України, та до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднав невідбуте покарання за вироком Кодимського районного суду Одеської області від 14.06.2016 року та остаточно призначив ОСОБА_7 покарання, за правилами, передбаченими ч.1 ст.72 КК України, у виді 1 року 8 місяців позбавлення волі.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що покарання у виді позбавлення волі на строк 1 року 8 місяців буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 , попередження вчинення ним нових злочинів, тобто таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.407 КПК України, суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції має право залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржуваний вирок суду без змін.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Кодимського районного суду Одеської області від 01 листопада 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000064 від 18.03.2019 року, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбачено ст.395 КК України - залишити без змін.

Ухвала Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4