Справа № 478/950/20 Провадження № 1-в/478/194/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 червня 2020 року. Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
представника Казанківської ВК № 93 ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Казанка в режимі відеоконференції з Казанківською виправною колонією № 93 Миколаївської області спільне подання начальника Казанківської виправної колонії № 93 та голови спостережної комісії при Казанківській райдержадміністрації Миколаївської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, раніше судимого,
В с т а н о в и в:
Начальник Казанківської виправної колонії № 93 та голова спостережної комісії при Казанківській РДА звернулися до суду з спільним поданням про умовно-дострокове звільнення від покарання, вказуючи на те, що засуджений ОСОБА_5 фактично відбув 2/3 призначеного строку покарання, позитивно ставиться до праці, за що має ряд заохочень та довів своє виправлення.
Представник спостережної комісії в судове засідання не прибула, просила суд розглянути подання без її участі.
Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника Казанківської ВК № 93, засудженого та думку прокурора, які підтримали подання, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст.81 КК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Виходячи з вказаної норми закону, умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.
В силу ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
З матеріалів особової справи засудженого судом встановлено, що вироком Врадіївського районного суду Миколаївської області від 12.06.2015 року, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.121, ч.1 ст.309, ч.2 ст.185, ч.1 ст.263 КК України та на підставі ст.ст.70, 71 КК України призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі.
Вироком Врадіївського районного суду Миколаївської області від 05.11.2015 року, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та на підставі ч.4 ст.70 КК України призначено покарання у вигляді 9 років 2 місяців позбавлення волі.

На момент розгляду клопотання невідбутий строк покарання засудженого складає 2 роки 11місяців 24 дні.

З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 вбачається, що останній з 02.10.2016 року відбуває покарання у ДУ «Казанківська виправна колонія (№93).
Так, згідно матеріалів особової справи засудженого, за період відбування покарання засуджений ОСОБА_5 має чотири заохочення: сумлінне ставлення до праці (від 30.07.2019 року, 30.10.2019 року, 16.01.2020 року, 16.04.2020 року) та чотири стягнення: догана, попередження, 10 діб ДІЗО (від 09.09.2015 року, 17.02.2016 року, 25.02.2016 року), які на даний час погашенні.
З витягів з протоколів № 13 від 23.06.2017 року, № 25 від 26.11.2018 року, засідання адміністративної комісії Казанківської ВК №93 з питань застосування до засуджених заохочувальних норм, встановлення адміністративного нагляду вбачається, що комісією прийнято рішення про відмову засудженому ОСОБА_5 в застосуванні ст.101 КВК України, ст.82 КК України як такому, що не довів свого виправлення.
Відповідно до характеристик які містяться в матеріалах справи, за період відбування покарання з 2015 року по кінець 2018 року, засуджений загалом характеризувався негативно, до роботи ставився посередньо, не приділяв увагу до дбайливого ставлення до майна установи та предметів, якими користувався. Безвідповідально відносився до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань. У скоєному злочині розкаювався частково, загальноосвітній рівень не підвищував, на заходи виховного впливу реагував посередньо. Участі в програмах диференційованого виховного впливу не приймав. У колективі засуджених скритний, брехливий, дружні стосунки підтримував з особами різної спрямованості
Будь-яких характеризуючих матеріалів щодо ОСОБА_5 за період відбування покарання у 2019 році по травень 2020 року, матеріали особової справи не містять, у зв`язку з чим, суд не може прослідкувати динаміку змін в його поведінці, ставленні до праці тощо.
Згідно характеристики від 16.06.2020 року, яка міститься в матеріалах подання, засуджений ОСОБА_5 на даний час працює, до роботи ставиться добре, приділяє увагу до необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується. Відповідально ставиться до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань. У скоєному злочині розкаюється повністю, на профілактичному обліку не перебуває. У відносинах з представниками адміністрації ввічливий, тактовний, виконує законні вимоги без контролю.
Як вбачається з довідки від 30.04.2020 року, засуджений ОСОБА_5 з 19.06.2019 року почав приймати участь в програмі диференційованого виховного впливу «Духовне відродження».
Судом береться до уваги, що засуджений почав ставати на шлях виправлення, про що свідчать наявність 4 заохочень, проте, період протягом якого відбулись ці зрушення, є занадто нетривалим, з огляду на загальний строк відбутого покарання засудженим.
Наведені обставини в сукупності із встановленими судом даними про особу, його поведінкою та ставленням до праці за весь час відбуття покарання, дає підстави вважати про неготовність його на даний час до сприйняття встановлених в суспільстві норм та правил поведінки.
При цьому, сам по собі факт відсутності дисциплінарних стягнень у певному періоді не може бути самостійною та єдиною підставою для протилежного висновку.
З огляду на викладене, суд вважає, що спільне подання про умовно-дострокове звільнення від покарання засудженого ОСОБА_5 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд,

П о с т а н о в и в:
В задоволенні спільного подання начальника Казанківської виправної колонії № 93 та голови спостережної комісії при Казанківській РДА про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з моменту її проголошення через Казанківський районний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Казанківського районного суду
Миколаївської області ОСОБА_1