У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000240.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
представник потерпілого ОСОБА_8 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді в задоволенні клопотання ОСОБА_5 про накладення арешту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 000240, з метою забезпечення цивільного позову відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на установку сушильну 3ВЗ-ОІ-РЦІ,2-09НК-2І та розпилювач відцентровий Ц-ВІ,5-36.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Представник потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 зазначає, що під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.02.2019 р. накладений арешт на майно, яке знаходиться у володінні ОСОБА_9 , та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: установку сушильну ЭВЗ-ОШ-РЦІ, 2-09НК-2І; розпилювач відцентровий Ц-ВІ,5-36, шляхом заборони їх перетворення та відчуження. Підставою для накладення арешту стало те, що арештоване майно визнано речовими доказами та те, що установка сушильна ЭВЗ-ОШ-РЦІ, 2-09НК-2І та розпилювач відцентровий Ц-ВІ,5-36 відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч. 1 ст. 170 цього Кодексу. Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 20.03.2019 р. відмовлено в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_9 .
Разом з тим, ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.12.2019 р. арешт скасовано, що фактично ставить під сумнів проведення в подальшому розслідування вказаного кримінального провадження.
В рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_5 поданий відповідний позов про стягнення з ОСОБА_9 шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у сумі 429 000 грн.
Відмічає, що постановою від 25.11.2019 р. старший слідчий СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області призначив експертизу щодо зазначених речових доказів.
ОСОБА_9 20.03.2019 р. під час розгляду апеляційної скарги надані документи щодо вказаних вище речових доказів, наслідком чого стало внесення відомостей до ЄРДР за фактом використання завідомо підроблених документів.
12.03.2019 р. установка сушильна ЭВЗ-ОІ-РЦІ,2-09НК-2І та розпилювач відцентровий Ц-ВІ,5-36, на які ухвалою слідчого судді накладено арешт, передані на зберігання ОСОБА_9 .
В матеріалах кримінального провадження наявна зберігальна розписка, відповідно якої ОСОБА_9 зобов`язався зберігати майно до прийняття рішення у кримінальному провадженні.
24.06.2019 р. слідчим Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області проведено обшук з метою вилучення установки сушильної ЭВЗ-ОІ-РЦІ,2-09НК-2І та розпилювача відцентрового Ц-ВІ,5-36. Потерпілого ОСОБА_5 та його представника не залучено до проведення обшуку, в результаті чого ОСОБА_9 ввів в оману слідчого, що призвело до розукомплектування та пошкодження установки сушильної ЭВЗ-ОІ-РЦІ,2-09НК-2І під час обшуку та вилучення лише деяких складових частин установки сушильної ЭВЗ-ОІ-РЦІ,2-09НК-2І.
З приводу пошкодження установки сушильної ЭВЗ-ОІ-РЦІ,2-09НК-2І складено протокол огляду, допитаний потерпілий ОСОБА_5 та свідок ОСОБА_10 . Інші невід`ємні складові частини установки сушильної ЭВЗ-ОІ-РЦІ,2-09НК2І (вентилятор; засувка з флаконом; циклон; калорифер системи охолодження; запасні частини згідно з відомістю 8911 ЗИ: вакуум-насос) після обшуку залишились в приміщенні, яке орендував ОСОБА_9 , після проведення обшуку ОСОБА_9 приховав їх та відмовлявся повідомити їхнє місцезнаходження.
Без зазначених складових частин не можливо користуватись установкою сушильною ЭВЗ-ОІ-РЦІ,2-09НК-2І. Майно ОСОБА_5 фактично пошкоджено та знецінено, ОСОБА_5 завдано майнової шкоди.
Таким чином ОСОБА_9 пошкодив та приховав майно, на яке накладено арешт, при цьому він є особою, якій це майно ввірено. В діях ОСОБА_9 наявний склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, та відповідні відомості внесені до ЄРДР.
Вважає, що не накладення арешту на речові докази призведе до неможливості виконання завдань кримінального процесу, визначеного ст. 2 КПК України.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт на установку сушильну ЭВЗ-ОІ-РЦІ, 2-09НК-21 та розпилювач відцентровий Ц-ВІ,5-36, з метою забезпечення цивільного позову, у зв`язку тим, що неправомірними діями ОСОБА_9 йому ( ОСОБА_5 ) завдано майнової шкоди на суму 429 000 грн.
Під час розгляду клопотання встановлено, що слідчим відділом Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0000240, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
Потерпілим у вказаному кримінальному провадженні 29.07.2019 р. залучено ОСОБА_5 .
06.06.2019 р. ОСОБА_5 у кримінальному провадженні звернувся з цивільним позовом до ОСОБА_9 про відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в розмірі 429 000 грн.
Слідчий суддя, з урахуванням положень ст. 170, ч. ч. 1, 3 ст. 171 КПК України дійшов висновку, що підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №000240, відсутні з урахуванням того факту, що ОСОБА_9 в цьому кримінальному провадженні не має статусу підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, представника потерпілого на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши надані матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Зі змісту ст. 173 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При постановленні оскаржуваної ухвали, слідчий суддя вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався.

Як вбачається з матеріалів клопотання, до ЄРДР за № 0000240 внесені відомості за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.01.2019 р. про внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_5 від 05.01.2019 р. щодо вжиття заходів до ОСОБА_9 , який у червні 2018 року шляхом обману заволодів його майном, яке знаходилось за адресою: АДРЕСА_1 , чим завдав йому матеріальну шкоду у великих розмірах.
ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні має статус потерпілого та подав позов про стягнення з ОСОБА_9 шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у сумі 429 000 грн.
13.12.2019 р. ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно у зазначеному кримінальному провадженні з метою забезпечення цивільного позову.

Проте, як вбачається з вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, обов`язковою умовою накладення арешту на майно з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільного позову), є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.
Матеріали клопотання не містять даних про те, що ОСОБА_9 має статус підозрюваного у даному кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного, на думку апеляційного суду, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає, а відтак відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000240, залишити без змін, а апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

____________________ ____________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3