Провадження №11-кп/824/1930/2020 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
04 червня 2020 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 13 лютого 2020 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Нікополя Дніпропетровської області, мешканця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше судимого: вироком Оболонського районного суду м. Києва від 13.06.2019 року за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень; вироком Святошинського районного суду м. Києва від 26.07.2019 року за ч.1 ст.185; ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ст.70 КК України, до покарання у виді позбавлення на строк 2 роки; на підставі ст.75 КК України, звільненого від відбування покарання, з встановленням іспитового строку в 2 роки; вироком Оболонського районного суду м. Києва від 10.01.2020 року за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України, до покарання у виді арешту на строк 5 місяців; вирок Святошинського районного суду м. Києва від 26.07.2019 року виконується самостійно,
визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч.2 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України, та призначено покарання: за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців; за ч.2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, ст.72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 26.07.2019 року, у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Цим же вироком у строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 зараховано строк його перебування під вартою з 05 серпня 2019 року по 06 серпня 2019 року та вирішено питання щодо речових доказів,
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку суду І-ї інстанції, ОСОБА_8 05.08.2019 приблизно о 14 год. 35 хв., знаходячись в торгівельному залі гіпермаркету «Ашан-Сосніних», розташованого по вул. С.Сосніних, 17 в м. Києві, в якому здійснює свою господарську діяльність ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет», вирішив повторно таємно викрасти чуже майно, яке належить ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет».
Виконавши всі дії, які ОСОБА_8 вважав необхідними для доведення злочину до кінця, а саме: винести викрадене майно та розпорядитися ним на власний розсуд, не розрахувавшись на касі, о 14 год. 45 хв. направився до виходу з гіпермаркету, однак, був зупинений працівниками охорони гіпермаркету «Ашан» разом з наявним при ньому товаром.
Крім цього, ОСОБА_8 14.09.2019 приблизно о 23 год. 15 хв., перебуваючи біля будинку № 2-В по вул. Чаадаєва в м. Києві, помітив раніше незнайомого йому ОСОБА_9 , який явно перебував в стані алкогольного сп`яніння, та який мав при собі сумку. Не маючи постійного місця роботи та інших джерел заробітку, а також відчуваючи потребу в грошових коштах, ОСОБА_8 вирішив повторно таємно викрасти чуже майно.
Крім цього, ОСОБА_8 , 22.10.2019 приблизно о 17 год. 25 хв., перебуваючи в приміщенні торгівельного залу магазину «Велика Кишеня», розташованого по просп. Л.Курбаса, 6-Г в м. Києві, вирішив повторно таємно викрасти чуже майно, яке належить ТОВ «Фудком».
З метою виконання свого злочинного умислу, спрямованого на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , продовжуючи знаходитись в приміщенні торгівельного залу супермаркету «Велика Кишеня», розташованого по просп. Л. Курбаса, 6-Г в м. Києві, користуючись тим, що його дії не викликали підозру у оточуючих, проходячи вздовж торгових полиць взяв чуже майно, яке належить ТОВ «Фудком», а саме: шоколад «Мілка», вагою 300 г, артикул 1136960, у кількості 3 шт., на загальну суму 237 грн 12 к. (без ПДВ).
Сховавши вказані товари в кишені власної куртки, ОСОБА_8 , продовжуючи знаходитись в приміщенні торгівельного залу супермаркету «Велика Кишеня», приблизно о 17 год. 35 хв., не розрахувавшись за сховані в кишенях куртки товари, безперешкодно прослідував через зону розташування кас самообслуговування та направився з вищевказаним товаром до виходу з супермаркету, виконавши таким чином всі дії, що вважав необхідними для доведення злочину до кінця. Однак, довести свій злочинний умисел до кінця він не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівниками охорони разом з наявним при ньому чужим майном, яке належить ТОВ «Фудком».
Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України, а саме: у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненому повторно, та таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно.
Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, та ухвалити новий вирок, яким призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки та, на підставі ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 26.07.2019 року, остаточно призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Вважає вирок суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і не відповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, через надмірну суворість.
Зазначає, що він не оспорює вирок в частині фактичних обставин кримінального правопорушення, кваліфікації його дій та доведеності вини.
Звертає увагу суду, що при призначенні покарання суд І-ї інстанції не врахував його щире каяття у вчиненні злочинів, активне сприяння їх розкриттю; ті обставини, що він мав місце роботи, де працював неофіційно; не маючи батьків, отримав вищу освіту; позбавився наркотичної залежності; за місцем проживання характеризується добре; заподіяна ним матеріальна шкода є незначною і потерпіла особа не заявляла цивільний позов та не наполягала на позбавленні його волі. Крім того, він страждає на гепатит С та потребує постійного медичного лікування.
Вислухавши доповідь судді, пояснення захисника в підтримку вимог та доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який вважає вирок суду законним та обґрунтованим, дослідивши докази та перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Суд першої інстанції розглянув дане кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд першої інстанції з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
За змістом ч.2 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути серед іншого невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно зі ст.414 цього ж Кодексу невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Згідно статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Цих вимог закону, на думку колегії суддів, судом І-ї інстанції було дотримано в повній мірі.
Так, призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції врахував характер та тяжкість вчинених злочинів, які відповідно до ст.12 КК України належать до категорії злочинів середньої тяжкості; ступінь завершення їх вчинення; обставину, яка пом`якшує покарання; особу винного, який неодноразово судимий за корисливі злочини та вчинив нові злочини, не відбувши покарання; за місцем проживання характеризується посередньо; до затримання не мав місця роботи; є неодруженим; з 11.06.2018 року перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом та на обліку у лікаря-психіатра не перебуває.
Відповідно до ст.66 КК України суд І-ї інстанції визнав обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_8 , його щире каяття у вчиненому.
Обставин, які обтяжують покарання, місцевим судом не встановлено.
Пленум Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року роз`яснює, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Враховуючи вищевикладене, на думку колегії суддів, під урахуванням особи винного повинно передбачатись врахування судом позитивних і негативних характеристик особи, які мають кримінально-правове значення.
Місцевий суд, дотримуючись положень ст.65 КК України, в повній мірі врахував тяжкість злочину, його суспільну небезпечність, а також особу винного, який вчинив нові корисливі злочини, не відбувши покарання.
Суд І-ї інстанції у вироку досить обґрунтовано навів мотиви призначення саме покарання у вигляді позбавлення волі.
Доводи апеляційної скарги є голослівними та не ґрунтуються на матеріалах провадження.
За таких обставин, призначене судом І-ї інстанції покарання у вигляді позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч.2 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України, відповідає характеру та тяжкості вчинених злочинів, особі обвинуваченого, є справедливим, достатнім та необхідним для виправлення винної особи та недопущення вчинення ним аналогічних кримінальних правопорушень.
Порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, колегією суддів під час апеляційного розгляду не встановлено, у зв`язку із чим вирок суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст. 376, ч. 1 ст. 404, ст.ст.405, 407, ч.2 ст.409, ст. 419 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 13 лютого 2020 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії судового рішення.
Судді:
Провадження №11-кп/824/1930/2020 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
04 червня 2020 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 13 лютого 2020 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Нікополя Дніпропетровської області, мешканця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше судимого: вироком Оболонського районного суду м. Києва від 13.06.2019 року за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень; вироком Святошинського районного суду м. Києва від 26.07.2019 року за ч.1 ст.185; ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ст.70 КК України, до покарання у виді позбавлення на строк 2 роки; на підставі ст.75 КК України, звільненого від відбування покарання, з встановленням іспитового строку в 2 роки; вироком Оболонського районного суду м. Києва від 10.01.2020 року за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України, до покарання у виді арешту на строк 5 місяців; вирок Святошинського районного суду м. Києва від 26.07.2019 року виконується самостійно,
визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч.2 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України, та призначено покарання: за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців; за ч.2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, ст.72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 26.07.2019 року, у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Цим же вироком у строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 зараховано строк його перебування під вартою з 05 серпня 2019 року по 06 серпня 2019 року та вирішено питання щодо речових доказів,
В С Т А Н О В И Л А:
Оскільки складання повного тексту ухвали вимагає значного часу, колегія суддів, відповідно до ст. 376 КПК України, вважає за можливе обмежитись складанням і оголошенням її резолютивної частини.
Керуючись ст. 376, ч. 1 ст. 404, ст.ст.405, 407, ч.2 ст.409, ст. 419 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 13 лютого 2020 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії судового рішення.
Повний текст ухвали суду буде проголошений об 11 годині 00 хвилин 09 червня 2020 року.
Судді: