Справа № 645/2841/20
Провадження № 1-кс/645/919/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року м. Харків

Слідчий суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Фрунзенського районного суду м. Харкова клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000876 від 29.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367, ч.1 ст. 366, ч.2 ст. 191 КК України,,-

в с т а н о в и в :

Прокурор Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з клопотанням про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000876 від 29.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367, ч.1 ст. 366, ч.2 ст. 191 КК України, в якому просив накласти арешт на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 43,6 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4 ; та заборонити вчинення дій направлених на її розпорядження та відчуження для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

В обґрунтування клопотання зазначено, що у провадженні СВ Немишлянського ВП ГУ Національної поліції в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000876 від 29.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367, ч.1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України, а саме за фактом: неналежного виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом державним інтересам (службова недбалість), за фактом службового підроблення офіційного документу та видачі підробленого документу та за фактом привласнення чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, яке виділене з матеріалів кримінального провадження №0000770 від 09.08.2019 року.

З клопотання вбачається, що в ході проведення досудового розслідування встановлено, що інженер з технічного нагляду ОСОБА_5 , будучи службовою особою, в порушення вимог Порядку здійснення технічного нагляду під час будівництва об`єкта архітектури, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 року № 903 та в порушення вимог договору №б/н від 08.04.2019 про надання послуг з технічного нагляду, укладеного з Чепільською сільською радою в особі голови ОСОБА_6 , за яким Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується здійснювати технічний нагляд за роботами «Капітальний ремонт сільського клубу с. Чепіль, вул. Миру, 29, Балаклійського району Харківської області, внаслідок неналежного виконання своїх службових обов`язків, через несумлінне ставлення до них, вчинив службову недбалість, а саме не виконував належним чином умови договору, та не перевірив достовірність виконаних робіт, та не проконтролював належним чином дотримання підрядником ТОВ «Стройтрансавто» під час будівництва умов, передбачених Державними будівельними нормами і правилами України та відповідність робіт договорам від 01.03.2019 та від 20.12.2019, що призвело до наслідків у вигляді завдання шкоди охоронюваним законом державним інтересам в особі Чепільської сільської ради Балаклійського району на суму 151 865,18 грн.

За даним фактом 30.04.2020 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 367, ч.1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України.

З клопотання вбачається, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №209404998 від 19.05.2020 вбачається, що квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 43,6 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) належить на праві приватної власності ОСОБА_5 ..

Проте, у подальшому підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення накладання на майно, яке належить йому арешту, відшкодування збитків, завданих Чепільській сільській раді Балаклійського району Харківської області, 23.06.2020 року на підставі договору дарування, серія та номер 720 подарував квартиру ОСОБА_4 (відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №213887011 від 25.06.2020).

Посилаючись на положення п.п. 1,4 ч. 2 ст. 170 КПК України прокурор наголосив, що з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) необхідно накласти арешт на вищевказану квартиру, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , оскільки невжиття таких заходів може призвести до негативних наслідків (зміни власника нерухомого майна, розпорядження, відчуження майна), які можуть перешкодити кримінальному провадженню та відшкодуванню шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання в повному обсязі та просив його задовольнити.
Дослідивши вказане клопотання слідчого та долучені до нього матеріали, слідчий суддя приходить наступного висновку.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно положень ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні суб`єкта, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170 - 173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Прокурор звернувся з вказаним клопотанням про арешт майна, обгрунтовуючи його необхідність забезпеченням подальшого відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) (п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України).
Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, тобто з метою забезпечення цивільного позову, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Втім, прокурор просить накласти арешт на майно ОСОБА_4 , якій на даний час належить зазначена в клопотанні квартира на праві власності.
Разом з тим, слідчому судді не надано даних, чи відноситься власник цього майна до переліку осіб, визначених ч. 6 ст. 170 КПК України, на майно яких може бути накладено арешт.
В ході розгляду клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_4 , виходячи з її прізвища та по батькові, є, імовірно, донькою підозрюваного ОСОБА_5 , проте даних, які б дали підстави слідчому судді з`ясувати, чи належить вказана особа власник майна, до кола осіб, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, не надано.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в тому числі і арешт майна, має неухильно дотримуватися вимог закону. При накладенні арешту на майно, слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності даних, які відповідно до діючого законодавства дають підстави для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.
З урахуванням викладеного, слідий суддя не вбачає правових підстав для задоволення клопотання прокурора.
Керуючись ст. ст. 167-169, 170, 171, 309, 310, 395 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000876 від 29.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367, ч.1 ст. 366, ч.2 ст. 191 КК України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1