Справа № 720/2556/19
Провадження № 1-кп/720/39/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2020 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця кримінальне провадження № 0000157 від 28 травня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, молдованина, одруженого, з середньою освітою, пенсіонера, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

27 травня 2019 року приблизно о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_7 знаходячись по вул. Озерна в с. Малинівка Новоселицького району Чернівецької області, на ґрунті раніше виниклих неприязнених відносин в ході словесного конфлікту із ОСОБА_5 , переслідуючи умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень останньому, взявши до рук з багажного відділення свого автомобіля марки «ВАЗ 2104» державний номерний знак НОМЕР_1 , металічну сапу із дерев`яною ручкою, навмисно наніс ОСОБА_5 один удар гострою металевою частиною сапи по долоні правої руки, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що призвели до тривалого розладу здоров`я у виді рани по долонній поверхні правої кисті по центру, розриву сухожилки згинача ІІІ-го пальця правої кисті.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 122 ч. 1 КК України, а саме умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_7 винним себе не визнав та показав, що з потерпілим ОСОБА_5 він перебуває у неприязнених відносинах, які виникли між ними ще років 15 назад. 27 травня 2019 року близько 17 години він перебував по вул. Озерна біля власної земельної ділянки в с. Малинівка Новоселицького району. В цей час по дорозі ішов ОСОБА_5 та він зробив зауваження останньому з приводу випасання овець біля його будинку, у зв`язку із чим між ними виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_5 взяв в руки дерев`яну табуретку та вчинив спробу вдарити його. Захищаючись він схопив металеву сапу із деревинною ручкою з багажника свого автомобіля та піднявши її до гори прийняв удари табуреткою від ОСОБА_5 , які прийшлися в ручку сапи, від чого вона зламалася. Далі ОСОБА_5 вдарив його декілька разів ніжкою від табуретки, після чого пішов на ферму. В цей час він кричав на допомогу, в тому числі сусідові ОСОБА_8 , який побачив дану подію. Повернувшись через 5 хвилин, ОСОБА_5 знову його побив на тому ж місці, після чого пішов до дому та повернувшись через деякий час із сином, показав йому зламаний палець та повідомив, що він іде в лікарню. Він ОСОБА_5 не вдарив та передбачає, що останній міг отримати тілесні ушкодження сам від ніжки табуретки, коли наносив удари йому. Оскільки, не вважає себе винним, просив виправдати його.

Не дивлячись на невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, його вина у навмисному спричиненні потерпілому тілесних ушкоджень середньої тяжкості повністю доказана показами потерпілого, свідків та письмовими доказами справи.

Так, потерпілий ОСОБА_5 показав, що перебуває у неприязнених відносинах із обвинуваченим. 27 травня 2019 року близько 17 години він ішов по дорозі на ферму, коли останній зробив йому зауваження з приводу випасання його овець. Він зупинився та підійшов до обвинуваченого з метою з`ясування обставин зробленого йому зауваження. Одночасно, він дорікнув обвинуваченому, що останній без його згоди за горілку скуповує бринзу у пастухів. В цей час обвинувачений підійшов до багажника автомобіля, звідки взяв до руки сапу із дерев`яною ручкою та несподівано для нього замахнувся та хотів вдарити його по голові, однак він поклав праву руку та удар металевою частиною сапи прийшовся об долоню та палець. Далі обвинувачений ще наніс декілька ударів, однак він взяв табуретку, на яку сидів останній та нею захищався, від чого вона поламалася. Намагаючись заспокоїти обвинуваченого він наніс йому у відповідь декілька ударів ніжкою від табуретки по тулубу, після чого пішов на ферму, а далі в лікарню. Обвинувачення відносно ОСОБА_7 підтримує, оскільки обвинувачений не визнає свою провину та не розкаявся у вчиненні протизаконних дій.

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 показали суду, що вони стали очевидцями того як 27 травня 2019 року приблизно о 17 годині обвинувачений наніс удар сапою по руці потерпілого, після чого бив його даною сапою, а останній захищався від дій обвинуваченого табуреткою. В ході нанесення обвинуваченим ударів сапою об табуретку, металева частина сапи відламалась від дерев`яної ручки. Діями обвинуваченого потерпілому була спричинена рана долоні та пальця. У відповідь після отримання пошкодження, потерпілий наніс декілька ударів обвинуваченому ніжкою від табуретки по тулубу.

Свідок ОСОБА_11 показала, що 27 травня 2019 року після обіду вона поверталася до дому та почула, що між потерпілим та обвинуваченим біля земельної ділянки останнього сталася сварка, під час якої вони голосно кричали.

Сідок ОСОБА_12 показала, що є дружиною обвинуваченого. 27 травня 2019 року вона працювала на городі, а її чоловік ОСОБА_7 пішов до автомобіля, який знаходився на дорозі. Так, між ним та потерпілим стався конфлікт, під час якого потерпілий табуреткою побив її чоловіка. Подія трапилась на відстані біля 30 метрів від неї. Щоб її чоловік вдарив потерпілого не бачила.

Свідок сторони захисту ОСОБА_8 показав, що 27 травня 2019 року приблизно о 17 годині він вийшов на подвір`я свого господарства та побачив, що обвинувачений сварився із потерпілим, у зв`язку із чим, він зробив їм зауваження, щоб вони припинили сварку. Факт нанесення один одному тілесних ушкоджень він не бачив. Крім цього, він заперечував той факт, що обвинувачений кликав його на допомогу.

З протоколу усної заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27 травня 2019 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_5 звернувся в поліцію із заявою, в якій просив притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , який під час словесного конфлікту ударив його сапою по руці.
З протоколу огляду місця події від 27 травня 2019 року слідує, що на дорозі біля поштового відділення с. Малинівка Новоселицького району виявлені осколки лампочки. На тому ж місці знаходився автомобіль марки «ВАЗ 2104» державний номерний знак НОМЕР_1 , в причепі якого виявлено дерев`яну табуретку, металеву сапу із уламками дерев`яної ручки, на одній з якої наявна пляма червоного кольору, схожа на кров. Під час огляду вказані речі були вилучені та опечатані.

З протоколу слідчого експерименту та відеозапису до нього, проведеного 22 серпня 2019 року з потерпілим слідує, що останній показав на місці події обставини отримання ним тілесного ушкодження у виді рани правої руки внаслідок удару металевої частини сапи обвинуваченим.

Факт та механізм спричинення обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілому у виді рани правої руки внаслідок удару металевої частини сапи також був підтверджений свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_9 під час проведення слідчого експерименту з ними, які мали місце відповідно до протоколів від 22 серпня 2019 року та 28 листопада 2019 року.

З висновку судово-медичної експертизи № 82 екс-Н від 27 липня 2019 року вбачається, що потерпілому ОСОБА_5 були спричиненні тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що призвели до тривалого розладу здоров`я у виді рани по долонній поверхні правої кисті по центру, розриву сухожилки згинача ІІІ-го пальця правої кисті. Дані тілесні ушкодження могли виникнути в результаті травмуючої дії колючо-ріжучого предмету або удару об такий, по строку можуть відповідати обставинам справи.

Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_13 , який провів вищевказану експертизу, показав, що він отримав для проведення експертизи достатньої медичної документації, яка вказала на ступень важкості отриманого потерпілим тілесного ушкодження та механізм їх нанесення, що було розкрито у висновку експертизи, який є об`єктивним та відповідає обставинам справи.

Оглянутим в судовому засіданні речовим доказом фрагментом дерев`яної ручки, вилученої під час огляду місця події 27 травня 2019 року, довжиною 78 см, підтверджується наявність на неї плями бурого кольору схожої на кров діаметром 10 см.

З висновку судово-імунологічної експертизи № 1566 від 22 листопада 2019 року слідує, що в плямах бурого кольору на фрагменті деревини, довжиною 78 см, вилученої під час огляду місця події 27 травня 2019 року та оглянутої в судовому засіданні, знайдено кров людини та виявлено антиген Н, що не виключає походження крові від особи з групою крові О, в даному випадку від ОСОБА_5 ..

Слід зазначити, що в постанові визнання речового доказу (а.с. 31), протоколі огляду (а.с. 32) та постанові призначення судово-імунологічної експертизи (а.с. 84) довжина вказаного фрагменту дерев`яної ручки, вилученої під час огляду місця події 27 травня 2019 року, слідчим помилково зазначено 70 см замість 78 см.

Вказане підтверджується як оглядом дерев`яної ручки в судовому засіданні, так і матеріалами досудового слідства, а саме фототаблицею до протоколу огляду даного речового доказу (фото № 3 на а.с. 34) та опису речового доказу в дослідницькій частині висновку судово-імунологічної експертизи № 1566 від 22 листопада 2019 року (а.с 88).

Суд, діючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження та оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, вважає, що вина обвинуваченого у нанесенні 27 травня 2019 року тілесних ушкоджень потерпілому повністю доказана та його дії вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ст. 122 ч. 1 КК України, як спричинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Невизнання обвинуваченим свої вини у спричиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілому, суд вважає обраним ним способом захисту від пред`явленого обвинувачення, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин. А тому, суд критично оцінює покази обвинуваченого в частині того, що потерпілий сам отримав тілесні ушкодження від нанесення йому ударів ніжкою від табуретки, так як його покази в цій частині повністю спростовуються дослідженими судом доказами.

Так, допитані свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які були очевидцями події, показали, що під час сварки обвинувачений умисно розмахнувся та сапою вдарив потерпілого по руці, після чого продовжив бити його сапою по табуретці, якою від захищався.

Покази даних свідків повністю підтверджують покази потерпілого щодо обставин та механізму отримання ним тілесних ушкоджень внаслідок ударів сапою здійснених обвинуваченим.

Також, вони підтверджуються протоколами слідчих експериментів із даними свідками та висновками проведених по справі судових експертиз.

Усуваючи розбіжність між показами обвинуваченого та потерпілого щодо механізму нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, суд виходить з того, що покази потерпілого з самого початку досудового розслідування є послідовними та підтверджуються іншими дослідженими судом доказами, а тому не викликають сумнів суду, оскільки у своїй сукупності вони доповнюють один одного та підтверджують пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення.

В той же час, покази обвинуваченого суперечить як дослідженим доказам сторони обвинувачення, так і частково доказам сторони захисту.

Так, обвинувачений в судовому засіданні показав, що ніякої крові потерпілого на місце пригоди не було та останній не міг отримати пошкодження від ударів сапою.

Однак, з висновку судово-імунологічної експертизи № 1566 від 22 листопада 2019 року слідує, що на дерев`яній ручці сапи, яка була вилучена в ході огляду місця події 27 травня 2019 року, виявлені сліди крові, що не виключає походження від потерпілого.

Крім цього, всі допитані по справі свідки, в тому числі дружина обвинуваченого ОСОБА_12 , спростовують твердження обвинуваченого про те, що після конфлікту, потерпілий повернувся на місце пригоди з ферми та знову побив обвинуваченого.

Допитаний свідок захисту ОСОБА_8 заперечував покази обвинуваченого про те, що останній кликав його на допомогу та не підтвердив факт побиття потерпілим обвинуваченого на початку конфлікту.

Тому, внаслідок дослідження поданих суду доказів та оцінки їх, суд вважає неправдивими покази обвинуваченого щодо обставин отримання потерпілим тілесних ушкоджень.

Також, суд приходить до висновку про неспроможність показів допитаної як свідка дружини обвинуваченого ОСОБА_12 щодо механізму отриманих потерпілим тілесних ушкоджень, оскільки вони суперечить доказам у справі та надані з метою покриття свого чоловіка.

За вказаних обставин, посилання захисника про відсутність в діях обвинуваченого складу інкримінованого злочину, оскільки він не наносив потерпілому умисні тілесні ушкодження, є безпідставними, так як вина обвинуваченого доведена поза розумним сумнівом, оскільки сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у його скоєнні.

Одночасно, суд вважає неналежними доказами у справі наявні у кримінальному провадженні та оглянуті в судовому засіданні речові докази: дерев`яну табуретку червоного кольору та металеву сапу із дерев`яною ручкою довжиною 57 см, які були вилучені під час огляду з місця події 27 травня 2019 року, оскільки дані докази не підтверджують подію кримінального правопорушення або інші обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Так, в ході судового розгляду достеменно встановлено, що на місці події були дві дерев`яні табуретки та дві металеві сапи із дерев`яними ручками. В ході конфлікту одна табуретка була повністю поломана, а ручка однієї сапи відламалася від її металевої частини.

В той же час, надана прокурором в судовому засіданні табуретка є майже цілою, а ручка сапи поломана по середині, що свідчить про те, що дані предмети не були використані під час вчинення кримінального правопорушення, а тому є неналежними доказами у справі.

Саме про це заявив під час огляду вказаних предметів в судовому засіданні потерпілий, що повністю співпадає із дослідженими судом доказами.

При вирішенні питання про призначення покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, дані про винну особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд враховує, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, є пенсіонером, позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Відповідно до досудової доповіді щодо обвинуваченого від 23 січня 2020 року, орган пробації дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі.

При обранні обвинуваченому виду покарання, суд враховує, що санкція ч. 1 ст. 122 КК України містить декілька альтернативних мір покарання.

В той же час, суд враховує, що обвинувачений не має постійного місця роботи та є пенсіонером, а тому передбачені санкцією ст. 122 ч.1 КК України покарання у виді виправних робіт та обмеження волі йому не можуть бути призначені в силу ст.ст. 57, 61 КК України.

Зважаючи на те, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, є пенсіонером, суд вважає за доцільне призначити йому міру покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, у виді позбавлення волі та звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Підстав для застосування вимог ст.69 КК України судом не встановлено.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Речові докази по справі - табуретку, лампочку, металеву сапу та дві дерев`яні ручки, які знаходяться на зберіганні в Новоселицькому ВП СВП ГУНП, після набрання вироком законної сили, повернути власникам.

На вирок може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через райсуд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1