Справа № 357/999/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.02.2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 7 міста Біла Церква Київської області, кримінальне провадження № 0003753, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 грудня 2019 року, відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Петрівка, Комінтернівського району, Одеської області, громадянки України, із професійно-технічною освітою, не працюючої, розлученої, маючої на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України,

сторони та інщі учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_5 ,
захисник ОСОБА_6 ,
обвинувачена ОСОБА_3 ,
У С Т А Н О В И В:

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області надійшла угода про визнання винуватості укладена 27 січня 2020 року між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_5 та підозрюваною ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_6 .

Відповідно до угоди та обвинувального акту, досудовим розслідуванням встановлено:

згідно до ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» до правоохоронних органів відносяться органи внутрішніх справ, інші органи, які здійснюють правозахисні та правоохоронні функції.

Згідно зі ст.2 Закону України «Про Національну поліцію» основними завданнями поліції є: забезпечення публічної безпеки і порядку, охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидія злочинності, надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Підпунктами 3 та 5 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено основні повноваження поліції, згідно яких поліція відповідно до покладених на неї завдань: вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення та здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

Так, 11 грудня 2019 року поліцейський взводу тактико - оперативного реагування БПП у м. Біла Церква, УПП в Київській області ДПП Національної поліції сержант поліції ОСОБА_7 , призначений на посаду наказом ДПП НПУ від 03.06.2019 №399 о/с, з поліцейським цього ж підрозділу ОСОБА_8 з 08 год. у складі екіпажу «КОМЕТА Т1», несли службу на службовому автомобілі Мітсубісі д.н.з. НОМЕР_1 , у форменному одязі, патрулюючи м. Біла Церква.

Цього ж дня, близько 18 год. 55 хв., працівники УПП екіпажу «Комета Т1» ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , засобами радіозв`язку отримали повідомлення про необхідність надання допомоги працівникам поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, на контрольному стаціонарному пункті БПП у м. Біла Церква, що на 78 кілометрі автодороги «Київ -Одеса».

Прибувши на виклик близько 19 год. 00 хв., поліцейські ОСОБА_10 , ОСОБА_9 виявили працівників БПП у м. Біла Церква ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також громадян ОСОБА_13 , ОСОБА_3 та ОСОБА_14 , при цьому останній знаходився у стані алкогольного сп`яніння, поводив себе неадекватно, на вимоги працівників поліції, щодо припинення правопорушення, зокрема припинення спілкування нецензурною лайкою та перешкоджання роботі поліцейських не реагував, продовжував вчиняти протиправні дії, зокрема вибігати на проїжджу частину, створюючи при цьому небезпеку для учасників дорожнього руху та для себе особисто.

Після чергового зауваження працівника УПП, ОСОБА_14 продовжив виражатися в бік працівників поліції нецензурною лайкою, ігноруючи при цьому встановлені норми поведінки. На зауваження працівників поліції ОСОБА_14 не реагував і продовжив свої дії, спрямовані на приниження честі та гідності працівника поліції, перебуваючи при цьому в громадському місці.

З метою припинення неправомірних дій ОСОБА_14 , поліцейський взводу тактико - оперативного реагування БПП у м. Біла Церква, УПП в Київській області ДПП Національної поліції сержант поліції ОСОБА_7 наблизився до правопорушника з метою припинення вчинення останнім хуліганських дій, відповідальність за які передбачена ст.173 КУпАП, із застосуванням фізичної сили, відповідно до ст.44 ЗУ «Про Національну Поліцію», затримав ОСОБА_14 , застосувавши прийом рукопашного бою, повалив останнього на землю та у відповідності до підпункту «г», пункту «а» ч.3 ст.45 Закону України «Про Національну поліцію», з метою недопущення завдання шкоди здоров`ю правопорушником самому собі, почав одягати на останнього спеціальний засіб - кайданки.

В цей час, у присутньої на місці події ОСОБА_3 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із працівниками поліції, виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесного ушкодження працівнику поліції ОСОБА_7 , який виконував свої службові обов`язки. Реалізуючи свій злочинний умисел, скориставшись тим, що поліцейський ОСОБА_7 був зосереджений на одяганні кайданок на ОСОБА_14 , ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з метою протидії законній діяльності поліцейського, передбачаючи протиправний характер своїх дій та бажаючи при цьому настання відповідних наслідків, умисно нанесла удар правою ногою у праву частину голови ОСОБА_7 , внаслідок чого спричинила йому тілесні ушкодження у виді синця на лобі справа, який відповідно до висновку експерта відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

В подальшому протиправні дії ОСОБА_3 були припинені працівниками правоохоронного органу.

Таким чином, встановлено достатньо доказів для підозри ОСОБА_3 в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легкого тілесного ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службового обов`язку, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується, в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легкого тілесного ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службового обов`язку, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

Відповідно до умов угоди про визнання винуватості від 27 січня 2020 року, прокурор ОСОБА_5 та підозрювана ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0003753 від 11 грудня 2019 року за спільною ініціативою та обопільною згодою, відповідно до ст.ст. 468, 469, 472 КПК України уклали дану угоду про визнання винуватості, в якій виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч.2 ст.345 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, беззастережне визнання обвинуваченою своєї винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, а також узгодили призначення покарання обвинуваченій за ч.2 ст.345 КК України у вигляді позбавлення волі строком на один рік. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Також, у даній угоді зазначені роз`яснення обвинуваченій про наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки її невиконання.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені статтею 472 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченою своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода обвинуваченої на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, дата її укладення та підписи сторін.

Під час судового провадження ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_6 підтвердили суду, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор, захисник під час судового провадження просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Обвинувачена ОСОБА_3 під час судового провадження просила вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, дала згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, обвинувачена цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Крім цього, умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, зокрема, вимогам ст.ст. 50-52 КК України та інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, та при цьому обвинувачена ОСОБА_3 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Суд погоджується з наведеними в обвинувальному акті, як пом`якшуючі покарання обставини та визнає відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання: щире каяття.

Відповідно до ч.2 ст.66 КК України суд також визнає як пом`якшуючі покарання обставини те, що обвинувачена ОСОБА_3 має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст. 67 КК України суд також визнає як обтяжуючі покарання обставини те, що обвинувачена ОСОБА_3 вчинила злочин у стані алкогольного сп`яніння.

Дослідивши угоду про визнання винуватості, вислухавши доводи учасників судового провадження, суд вважає, що укладена між прокурором і обвинуваченою угода відповідає вимогам КПК України, суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинено умисне заподіянні працівникові правоохоронного органу легкого тілесного ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службового обов`язку, та правильно кваліфіковано її дії за ч.2 ст.345 КК України.

Сторони уклали угоду добровільно, обвинувачена може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України.

Судові витрати по кримінальному провадженні відсутні.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

Установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченої немає з огляду на відсутність таких клопотань в учасників кримінального провадження та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.345, ст.ст.50-52, 65-67, 75, 76 КК України, ст.ст.8-11, 22, 24, 26, 27, 100, 374, 376, 394, 468, 469, 472-476 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 27 січня 2020 року, у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0003753 від 11 грудня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.345 КК України, укладену між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 та підозрюваною ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.345 КК України та призначити їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 27 січня 2020 року покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, строком на один рік, якщо вона протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу засудженій ОСОБА_3 не обирати.

Речові докази по справі: матеріали відеозапису, що зберігаються на оптичному носії інформації DVD-R на якому барвником чорного кольору, нанесено рукописний текст наступного змісту: «№ 940 від 12.12.19 Тілесні Клярському 1-2», зокрема файли: НОМЕР_2 розширенням .mov, розміром байт 192 348 160; розширенням .mov, розміром байт 10 518 528; розширенням .mov, розміром байт 113 278 976; розширенням .mov, розміром байт 491 618 304; розширенням .mov, розміром байт 420 052 992; розширенням .mov, розміром байт 365 232 128; розширенням .mov, розміром байт 68 747 264; розширенням .mov, розміром байт 164 102 144; розширенням .mov, розміром байт 379 518 976; розширенням .mov, розміром байт 258 605 056; розширенням .mov, розміром байт 87 982 080; розширенням .mov, розміром байт 337 575 936; розширенням .mov, розміром байт 311 001 088; розширенням .mov, розміром байт 1 138 786 304. Матеріали відеозапису, що зберігаються на оптичному носії інформації DVD-R на якому барвником чорного кольору, нанесено рукописний текст наступного змісту: «№ 940 від 12.12.19 Тілесні Клярському 2-2», зокрема файли: НОМЕР_3 розширенням .mov, розміром байт 901 251 072; розширенням .mov, розміром байт 771 915 776, залишити на зберіганні при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області ОСОБА_1