Справа № 138/2506/19
Провадження №11-кп/801/237/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2020 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000521 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 02.12.2019, яким засуджено

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Могилева-Подільського Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше судимого вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 19.12.2018 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,
- за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 19.12.2018 та остаточно призначено покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання рахується з моменту звернення вироку до виконання та затримання ОСОБА_7 .
Скасовано арешт на майно, вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Згідно вироку суду, на початку липня 2019 року в пізній час доби ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що в підвальному приміщенні, який розташований в будинку АДРЕСА_2 , яким користується ОСОБА_9 , можуть знаходитись речі, які можна викрасти та розпорядитись на власний розсуд, у останнього виник умисел на таємне викрадення чужого майна та звернення його на свою користь. У подальшому ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, перебуваючи біля вікна вказаного підвального приміщення, переконавшись, що за його діями не спостерігають сторонні особи, зламав металеву решітку, яка знаходилась на вікні підвального приміщення, після чого таємно проник у середину даного приміщення, звідки умисно, з корисливих мотивів вчинив крадіжку металевої драбини «B.I.G», що належить ОСОБА_9 . Після вчиненого ОСОБА_7 з місця події зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Згідно висновку експерта за результатами товарознавчої експертизи № 5751/19-21 від 28.08.2019 ринкова вартість з урахуванням зносу драбини станом на 07.08.2019 при умові незмінності товарного стану та робочого стану останньої становила 475,41 грн.

Таким чином ОСОБА_7 завдав ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 475,41 грн.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи осіб, які їх подали.
Обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок суду першої інстанції та звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що призначене покарання є надто суворим та не відповідає тяжкості скоєного злочину та відомостям про особу обвинуваченого.

Зазначає, що суд першої інстанції не врахував дані про його стан здоров`я, оскільки він, починаючи з березня 2017 року, перебуває на обліку в Могилів-Подільському туб кабінеті, після проведеного курсу лікування знятий з активного обліку, але рахується на обліку як «перехворівший», щорічно проходить обстеження.

Окрім того, перебуває у обліку у сімейного лікаря із діагнозом цироз печінки та потребує стаціонарного лікування, на підтвердження чого надав відповіді із медичних установ.

З огляду на незадовільний стан здоров`я, просить змінити вирок суду.

Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, адвоката, який просив призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції з тих підстав, що суд не врахував наявні у обвинуваченого захворювання та те, що він має лікуватися, прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів дійшла наступного.

Мотиви Суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Згідно ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 раніше судимий вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 19.12.2018 за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 скоїв злочин у липні 2019 року, тобто під час відбування іспитового строку, а тому остаточне покарання має бути призначене за сукупністю вироків згідно правил ст. 71 КК України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 щодо стану його здоров`я не дають суду підстав для призначення покарання всупереч п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», оскільки новий злочин скоєно у період відбування іспитового строку.

На думку колегії суддів, постановляючи оскаржуваний вирок суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність призначення обвинуваченому остаточного покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки і 3 місяці, оскільки відповідно ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Вимоги ст. 65 КК України місцевим судом також виконано, підстав для призначення більш м`якого покарання немає.

Порядок звільнення від відбування покарання за хворобою передбачений ст. 84 КК України, а звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням неможливе із наведених вище причин.

З огляду на вказане, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Зважаючи на викладене, керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 02.12.2019 щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4