ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/6255/18 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/5/20 Суддя-доповідач ОСОБА_2 Категорія: ч.2 ст.185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 21 листопада 2018 року, стосовно ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 21 листопада 2018 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Безруки Дергачівського району Харківської області, громадянин України, непрацюючий, розлучений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 14.04.2004 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання на підстав ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 1 рік;
- 26.05.2006 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;
- 03.02.2010 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
- 26.10.2011 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року 9 місяців позбавлення волі;
- 05.04.2012 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 152, ст. 71 КК Уукраїни до 4 років 6 місців позбавлення волі,
визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_7 20.09.2018 близько 15 години 30 хвилин перебував поблизу зупинки громадського транспорту, що розташована навпроти багатоповерхового житлового будинку по проспекту Л. Малої, 2-б, м. Харкова, де помітив сидячого на землі біля лавки раніше незнайомого йому ОСОБА_9 , який перебував у непритомному стані та впустив з рук на землю належний йому мобільний телефон «HUAWEI Y7 Prime 2018».
Саме в той час ОСОБА_7 вирішив вчинити таємне викрадення вказаного телефону.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення та наживи, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправність свого діяння, непомітно для ОСОБА_9 , шляхом вільного доступу, таємно заволодів вказаним мобільним телефоном, вартістю 4559,05 грн., з комплектуючими, а саме: захисне скло, вартістю 331,55 грн., чохол на мобільний телефон, вартістю 180,50 грн. та карта пам`яті «Мікро-Сіді», об`ємом 32 Гб, вартістю 192 грн., який підібрав із землі та поклав до кишені.
Після цього, ОСОБА_7 , звернувши на свою користь викрадений мобільний телефон, з місця скоєння злочину зник та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд.
В результаті протиправного діяння ОСОБА_7 завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 5263 грн. 10 коп..

Не погодившись з рішенням районного суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_7 подали на нього апеляційні скарги.

До початку апеляційного розгляду прокурор відмовилась від поданої апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 21 листопада 2018 року скасувати в частині призначеного покарання та призначити йому менш суворе покарання.
В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд при розгляді кримінального провадження порушив його право на захист та проігнорував заявлене ним клопотанням щодо призначення захисника в результаті чого ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення. Крім того зазначає на не врахування судом пом`якшуючих покарання обставин, а саме: явка з повинною, добровільну видачу співробітникам поліції мобільного телефону, наявність на утриманні малолітньої дитини.

Вислухавши доповідь судді; пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; пояснення прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо порушення його права на захист, колегія суддів вважає безпідставними оскільки матеріали в матеріалах кримінального провадження міститься заява обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він не потребує захисника (а.с. 16) .
Також обвинувачений клопотань про призначення захисника не заявляв і в судовому засіданні , про що свідчить журнал судового засідання (а.с.28-30)
Порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України обвинуваченому були роз`яснені належним чином , про що свідчить його власноручна розписка.(а.с.27)
Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.

При призначенні покарання ОСОБА_7 суд діяв з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України, а саме. Врахував, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки, відношення обвинуваченого до скоєного та особу обвинуваченого, який розлучений, не працює, неповнолітніх дітей на утриманні не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий, має постійне місце проживання та реєстрації.
Відповідно до ст. 66 КК України суд врахував обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, в тому числі за скоєння умисних корисливих злочинів, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний корисливий злочин, що свідчить про стійку антисоціальну направленість його особи та установку на особисте збагачення шляхом скоєння злочинів.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення ОСОБА_7 , а також попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства, а призначення більш м`якого виду покарання - не стане ефективним та дієвим для досягнення мети виправлення.

Такий вид і міра покарання, на думку колегії суддів, будуть достатніми для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Поряд з цим, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного обвинувального вироку, не вбачається.
Керуючись ст.ст.405,407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 21 листопада 2018 року, стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді-