ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 658/3572/17 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/298/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 185, ст. 395, ч. 4 ст. 187 КК України
У Х В А Л А
іменем України
07 лютого 2020 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження №0001681 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 17.12.2019 року про продовження строку тримання під вартою-

в с т а н о в и л а:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені обставини

Цією ухвалою ОСОБА_8 обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185 ч.2, 395, 187 ч. 4 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 14.02.2020 року включно.
В обґрунтування прийнятого рішення, суд послався на те, що на даний час ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які стали підставою для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшились, фактичні обставини справи, відомості про особу обвинуваченого, характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 в їх взаємозв`язку дають суду підстави для продовження обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що забезпечить належну поведінку обвинуваченого, виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить здійснення ним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Вимоги та доводи апеляційної скарги

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений просить ухвалу скасувати, обравши йому запобіжний захід у виді домашнього арешту. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що прокурором не доведено ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які б виправдовували тримання його під вартою та не взято до уваги вимоги ст. 178 КПК України щодо обставин, які враховуються при обранні запобіжних заходів, не враховано, що сама по собі тяжкість злочину, в якому обвинувачується особа або тяжкість покарання, що їй загрожує не є достатніми підставами для застосування виняткового запобіжного заходу.

Позиції учасників апеляційного розгляду

У судовому засіданні обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу з підстав, зазначених у них.
Прокурор проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Оцінка Суду

Заслухавши суддю-доповідача, позиції сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про таке.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
13.06.2019 року рішенням Конституційного суду України №4-р/2019 року було вирішено питання про можливість оскарження стороною захисту ухвал щодо застування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або у продовженні його строку.
Згідно ч.ч.1,2,3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
В провадженні Каховського міськрайонного суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 185 ч.2, 395, 187 ч. 4 КК України, триває судовий розгляд.
Оскаржуваною ухвалою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , оскільки ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшилися та жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти встановленим ризикам.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні ряду умисних злочинів, в тому числі корисних та особливо тяжкого умисного корисного злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК, що спричинило шкоду здоров`ю потерпілого, за цей злочин передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі від 8 до 15 років з конфіскацією майна. Такий злочин носить підвищену суспільну небезпеку, оскільки життя та здоров`я людини є найвищою цінністю і це право є невід`ємним, невідчужуваним, непорушним і захищається державою.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»)
Крім того ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
Суд першої інстанції вірно врахував дані про особу ОСОБА_8 , який не працює, законних джерел заробітку та міцних соціальних зв`язків не має, раніше неодноразово засуджувався за вчинення умисних злочинів, за місцем проживання характеризується негативно, яка особа, яка схильна до вчинення протиправних дій, підтримує дружні стосунки з особами, раніше судимими.
Таким чином, колегія суддів вбачає існування ризиків переховування обвинуваченого від суду та можливість вчинити інше кримінальне правопорушення.
З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги обвинуваченого.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 419 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 17.12.2019 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185 ч.2, 395, 187 ч. 4 КК України до 14.02.2020 року включно - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: три підписи