Провадження № 1-кс/643/8391/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 січня 2020 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова
ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудового розслідування злочинів у сфері службової діяльності, яке здійснюється слідчими ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_3 , про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні,
встановив:
До Московського районного суду м. Харкова надійшло зазначене клопотання в якому прокурор порушує питання про надання тимчасового доступу до документів з можливістю їх вилучення у ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: договорів з ІНФОРМАЦІЯ_2 на проведення ремонту або переобладнання автомобілів, які здійснювалися протягом 2018-2019 років, всіх бухгалтерських документів, які складалися за результатами проведених зазначених вище робіт та їх оплати (бухгалтерського обліку або оперативного обліку ремонтних робіт, первинних документів, що підтверджують взаєморозрахунки ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з ГУНП в Харківській області, актів виконаних робіт), нарядів-замовлень на виконання послуг для ІНФОРМАЦІЯ_2 за 2018-2019 роки, будь-яких інших документів, які підтверджують виконання робіт для ІНФОРМАЦІЯ_2 протягом 2018-2019 років, а також оригіналів журналів в`їзду/виїзду на станцію СТО для проведення технічного огляду та надання послуг з ремонту за 2018-2019 роки.
Розглянувши клопотання, вивчивши додані до нього документи та обґрунтування щодо вмотивованості поданого до суду клопотання, приходжу наступного висновку.
Звертаючись з даним клопотанням, прокурор залишив поза увагою ту обставину, що збирання доказів, в тому числі і речових, відбувається через інститут слідчих дій.
Неправильне розуміння органом досудового розслідування положень кримінального процесуального закону фактично зумовлює підміну слідчих дій заходом забезпечення кримінального провадження.
Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає в наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом вилучити їх (здійснити їх виїмку).
Згідно ч.5 ст.163 КПК України, слідчий суддя постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.
Так, слідчий суддя, згідно з ч. 4 ст. 132 КПК для оцінки потреб досудового розслідування зобов`язаний врахувати можливість без застосовуваного заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. У цьому контексті потрібно враховувати, що речі і документи могли б бути отримані шляхом проведення слідчих дій, тобто без застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 223 КПК саме слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України прокурор повинен надати докази обставин, на які він посилається.
Як вбачається з поданого клопотання, прокурор із відповідною вимогою на адресу володільця інформації не звертався.
Крім того, згідно п. 5 ч. 2 ст. 160 КПК України слідчий повинен зазначити значення речей і документів.
Враховуючи, що слідчим не обґрунтовано важливість та необхідність встановлення обставин у кримінальному провадженні, саме шляхом надання тимчасового доступу до вищевказаних документів, а також неможливість іншими способами довести вищевказані обставини, слідчий суддя приходить висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.
Крім того, слідчий суддя, звертає увагу, що тимчасовий доступ може бути розглянуто слідчим суддею без виклику особи у володінні якої знаходяться речі і документи, якщо стороною кримінального провадження, що звертається із клопотанням, буде доведено наявність достатніх підстав вважати, що існує реальна загроза зміни або знищення речей і документів.
Вищезазначені вимоги проігноровано прокурорм, формально пославшись на проведення розгляду вказаного клопотання без виклику осіб, у володінні яких перебуває вказана інформація.
Відтак, приходжу висновку, що клопотання прокурора обґрунтовано лише формально, що має наслідком відмови в його задоволенні.
Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу на недопустимість зловживання правом повторного звернення з клопотанням про надання тимчасового доступу до речей та документів без будь-яких змін та виправлень після попередньої відмови у задоволенні аналогічного клопотання.
На підставі викладеного, керуючись статтями 131, 132, 159, 163-166 КПК України, слідчий суддя -
постановив :
В задоволенні клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1