ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/5592/20
Номер провадження 11-cc/819/246/20 Головуючий в 1-й інстанції : ОСОБА_1
Категорія: ухвала слідчого судді Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

При секретарі: ОСОБА_5

За участю прокурора: ОСОБА_6

Підозрюваного: ОСОБА_7

Захисника: адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №0000032 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 10 квітня 2020 року відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 10 квітня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Херсонській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000032 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 19.00 години до 07.00 год., строком до 04 червня 2020 року включно, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відносно ОСОБА_7 обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, в межах строку досудового розслідування, тобто до 07 червня 2020 року, з визначенням відносно підозрюваного розміру застави.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначив, що слідчий суддя при вирішенні питання про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу залишив поза увагою те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого корисливого злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, а також те, що є достатні підстави вважати, що перебуваючи на свободі підозрюваний продовжуватиме злочинну діяльність, оскільки він офіційно непрацевлаштований, законних джерел для існування не має, має слабкі соціальні зв`язки, немає утриманців, тобто може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, перебуваючи під домашнім арештом ОСОБА_7 може незаконно впливати на прямого свідка його злочинної діяльності, пов`язаної з незаконним обігом наркотичних засобів, з метою зміни останнім показів, має слабкі соціальні зв`язки, вживає наркотичні засоби, спілкується та підтримує стосунки з особами, раніше судимими та особами, які вживають наркотичні засоби, а також ведуть антисоціальний спосіб життя, тобто може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення, пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів, що свідчить про наявність існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ст.177 КПК України.

Вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту є недостатнім для запобігання вищенаведеним ризикам.

Заслухавши суддю - доповідача, прокурора, захисника, підозрюваного, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України метою та підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

В силу ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання, в тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного.

Розглядаючи клопотання слідчого про обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя заслухав доводи сторін кримінального провадження і дійшов висновку про необхідність застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби, з покладенням певних обов`язків у відповідності до вимог ст.194 КПК України.

З матеріалів провадження вбачається, що слідчим управлінням ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000032 від 09 січня 2020 року за підозрою ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

09 квітня 2020 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України (а.п.13-16).

09 квітня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України (а.п.17-19).

10 квітня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України (а.п.51-53).

Відповідно до повідомлення про підозру, 09 квітня 2020 року ОСОБА_7 знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно за попередньою змовою з ОСОБА_9 керуючись корисливим мотивом, незаконно, умисно зберігав при собі кристалоподібну речовину, яка відповідно до висновку експерта Херсонського НДЕКЦ МВС України №770-НР від 10 квітня 2020 року містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою 0,3161 г, з метою подальшого збуту на території м. Херсона шляхом здійснення «закладок» та особистого збагачення, до виявлення та вилучення працівниками поліції під час огляду, проведеного 09 квітня 2020 року знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 .

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється за ч. 2 ст. 307 КК України, а саме незаконне зберігання з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється за ч. 2 ст. 307 КК України, і підозра у вчиненні зазначених злочинів підтверджується доданими до клопотання матеріалами справи, а саме даними, що містяться в протоколі допиту свідка ОСОБА_10 (а.п.25-26), протоколі обшуку від 09 квітня 2020 року (а.п.29-31), висновку експерта Херсонського НДЕКЦ МВС України№770-НР від 10 квітня 2020 року (а.п.49-50), виписках з протоколів про результати проведення негласної слідчої-розшукової дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 16 березня 2020 року (а.п.34-46), іншими матеріалами кримінального провадження.

Виходячи з поняття "обґрунтована підозра", приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри. Отже, колегія суддів, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановила.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, слідчий суддя послався на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, врахував, що підозрюваний має постійне місце проживання, сім`ю, одружений, має малолітню дитину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та прийшов до висновку, що стороною обвинувачення не доведено існування ризиків того, що підозрюваний може вчинити одну із дій передбачених ст.177 КПК України.

Поруч із цим, враховуючи відомості, що наявні в матеріалах кримінального провадження колегія суддів не може погодитися із такими висновками.

Так, у своєму клопотанні про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу слідчий СУ ГУНП в Херсонській області послався на існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів, вчинити інше корисливе кримінальне правопорушення, пов`язане зі збутом наркотичних засобів.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами («Бекчиєв проти Молдови»).

Оцінюючи вірогідність існування наведених ризиків, суд апеляційної інстанції виходить із положень ст.178 КПК України та усталеної практики Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу злочину та особистості підозрюваного (його характеру, маральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального провадження (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань.

Посилання прокурора про те, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідка чи іншого підозрюваного, на думку колегії суддів є припущеннями, оскільки вказані посилання не знаходять свого підтвердження під час перевірки матеріалів справи апеляційним судом та не доведені стороною обвинувачення відповідно до положень ч.5 ст.132 КПК України.

Крім того, доводи прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про те, що встановлені щодо останнього ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України можуть бути усунуті лише у такий спосіб.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 (наявність обґрунтованої підозри) та 2 (існування хоча б одного з ризиків передбачених ст.177 КПК України) частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 (недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів) частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частини п`ятої цієї статті.

На переконання колегії суддів, з урахуванням даних про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, одружений (а.п.55), має малолітню дитину (а.п.54), раніше не судимий (а.п.8-9), відсутності відомостей щодо спроб останнього ухилятися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, суд апеляційної інстанції вважає, що не зважаючи на підозру у вчиненні тяжкого злочину та передбачене за нього покарання, вірогідність ухилення підозрюваного від процесуальних обов`язків не є надто високою, у зв`язку із чим відносно нього може бути застосований інший, більш м`який вид запобіжного заходу, який одночасно зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обираючи відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби не в повній мірі врахував дані про особу підозрюваного, зокрема не зважив на те, що ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, не має законного джерела прибутку, суспільно корисною працею не займається, а тому існує реальний ризик того, що підозрюваний продовжуватиме вчиняти кримінальні правопорушення, пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів чи вчинятиме інші корисливі кримінальні правопорушення, пов`язані зі збутом наркотичних засобів.

Виходячи з того, що матеріалами провадження підтверджується лише існування ризику продовження підозрюваним злочинної діяльності чи вчинення інших кримінальних правопорушень, а стороною обвинувачення не доведено недостатність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, колегія суддів приходить до висновку про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту із покладенням на нього ряду обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Посилання апеляційної скарги прокурора про те, що ОСОБА_7 вживає наркотичні засоби, спілкується та підтримує стосунки з особами, раніше судимими та особами, які вживають наркотичні засоби, а також ведуть антисоціальний спосіб життя матеріалами справи не підтверджуються, так само як і вказівка в клопотанні слідчого про те, що підозрюваний протягом 2019 року вже двічі притягувався до кримінальної відповідальності.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ні клопотання слідчого, ні апеляційна скарга прокурора не містять обґрунтованих доводів для обрання відносно ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, проте наявні достатні підстави для застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, строк дії якого має бути визначений з урахуванням строків досудового розслідування.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 10 квітня 2020 року, якою відносно ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу.

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Херсонській області залишити без задоволення.

Обрати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, терміном до 09 червня 2020 року включно, заборонивши ОСОБА_7 залишати місце постійного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язати його прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки:

-не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-утримуватися від будь-якого спілкування з громадянином ОСОБА_9 ;

- залишити на зберіганні слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- прибувати до слідчого СУ ГУНП в Херсонській області щопонеділка з 09 год. по 10 год. та щоп`ятниці з 17 год. по 18 год.;

- носити електронний засіб контролю.

Виконання ухвали доручити СУ ГУНП в Херсонській області.

Встановити строк дії ухвали до 09 червня 2020 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4