Справа № 344/2097/20
Провадження № 1-кс/344/964/20
У Х В А Л А
12 лютого 2020 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 про часткове скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

в скарзі вказано, що слідчим СВ Івано - Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000166, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. Протоколом огляду місця події від 18.01.2020 року працівниками слідчим Івано - Франківського ВП ГУНП в області ОСОБА_6 були вилучені: автомобіль марки Toyota Rav-4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії та номером НОМЕР_2 та ключі до цього автомобіля, законним володільцем яких є ОСОБА_4 . Постановою слідчого це майно визнано речовими доказами. 21.01.2020 року слідчим суддею Івано - Франківського міського суду у справі №344/835/20 на вказане майно накладено арешт. Автомобіль марки Toyota Rav-4, реєстраційний номер НОМЕР_1 було поміщено на тимчасове зберігання на територію спецмайданчика по вул. Січинського, 5 у м. Івано - Франківську. В рамках даного провадження було проведено трасологічну експертизу предметом якої було безпосереднє дослідження вказаного вище транспортного засобу, що підтверджується висновком експерта №126/20-28 від 31.01.2020 року. На даний час жодній особі не повідомлено про підозру. Накладення арешту на автомобіль із забороною всіх правомочностей власника відчуження, розпорядження і користування обмежує права ОСОБА_4 , як правомірного володільця даного майна. За своєю вартістю вилучений автомобіль Toyota Rav-4 є матеріально вартісним, однак транспортний засіб зберігається на спецмайданчику в неналежних на те умовах, під відкритим небом та дією природніх явищ, не захищений від проникнення на територію третіх осіб, що в сукупності не забезпечує його схоронність як речового доказу від пошкодження і як майна та прямо протирічить п. 5 Розділу І Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ від 19.11.2012 р. №1104, згідно якого забороняється зберігання речових доказів в умовах, що можуть призвести до їх знищення чи псування..

Скаржник в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі.

Слідча в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила; доказів наявності поважних причин для неявки в судове засіданні суду не подано.

19/01/2020 в ЄРДР внесено відомості щодо обставин кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 358 КК України.

21/01/2020 ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області накладено арешт на транспортний засіб, а саме автомобіль марки «Toyota», модель Rav-4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова (шасі) № НОМЕР_3 , а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії та номеру НОМЕР_2 та ключі від автомобіля.

31/01/2020 Київським НДІСЕ Івано-Франківського відділення видано висновок експерта №126/20-28 згідно з яким, ідентифікаційний номер кузова № НОМЕР_3 досліджуваного автомобіля марки «Toyota», модель Rav-4 має ознаки втручання, ідентифікаційний номер кузова та реєстраційний номер НОМЕР_1 нанесений на пластині металу розміром 185х33 мм не в умовах заводу виробника та був закріплений не заводським способом, встановити первинний ідентифікаційний номер кузова досліджуваного автомобіля не надалось можливим по причині видалення значного верхнього шару металу площадки для номера кузова.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів в кримінальному провадженні, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті його розгляду. До вказаного часу докази повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

До завершення розгляду кримінального провадження по його суті все ще зберігається необхідність здійснити процесуальні дії з відповідним речовим доказом.

Таким чином перед судом не доведено тієї обставини, що вилучення відповідного транспортного засобу та речей здійснено без правових підстав, оскільки вказаний автомобіль визнано речовим доказом в кримінальному провадженні.

При цьому вилучення речового доказу здійснено саме для мети забезпечення його збереження у незмінному стані, усунення ризиків зміни речового доказу, знищення чи спотворення відповідних якостей речового доказу, що використовуються під час доказування фактичних обставин, що становлять предмет кримінального провадження.

Крім цього в КПК України передбачено, що після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок, спосіб зберігання вилученого майна визначено в наказі Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації від 27.08.2010 N 51/401/649/471/23/125.

Отже законом визначено відповідальних осіб за збереження вилученого майна, порядок його зберігання.

Так, в скарзі вказано, що транспортний засіб зберігається на спецмайданчику в неналежних на те умовах, під відкритим небом та дією природніх явищ, не захищений від проникнення на територію третіх осіб, що в сукупності не забезпечує його схоронність як речового доказу від пошкодження і як майна, проте доказів в підтвердження вказаних обставин скаржником не надано.

Відповідно до змісту ст. ст. 7, 22 КПК України обов`язок доказування відповідних обставин та обов`язок надання суду доказів на підтвердження відповідних обставин процесуальним законом безпосередньо покладено на суб`єкта звернення до суду.

Однак всупереч відповідному обов`язку суб`єкт звернення до суду подала суду скаргу, не подала суду відповідних доказів та подала суду заяву про розгляд її скарги без її ж участі.

Також важливо відзначити, що відповідно до ст. ст. 7, 22 КПК України обвинувачення підтримується прокурором, а відповідно до ст. 23, 95 КПК України суд безпосередньо досліджує докази, під час судового розгляду кримінального провадження.

Отже питання підтримання державного обвинувачення у відповідному кримінальному провадженні вирішується прокурором. Тому питання використання доказу в процесуальній діяльності до завершення кримінального провадження підлягає вирішенню прокурором.

Отже для вирішення питання повернення речового доказу скаржник зобов`язаний був звернутися до уповноваженого кримінальним процесуальним законом суб`єкта, якому належить право на підтримання обвинувачення за опосередкуванням відповідних доказів, яким є прокурор, а не слідчий.

Крім цього до завершення кримінального провадження все ще зберігається потреба у дослідження речового доказу судом.

В п. 3 ст. 26 КПК України вказано, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Таким чином перед судом не доведено наявності правових підстав для скасування арешту речового доказу.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд, -

П О С Т А Н О В И В :
в задоволенні скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1