Провадження № 1-кп/592/732/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року м.Суми

Ковпаківський районний суд міста Суми у складі:
головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 0003210 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.10.2019 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нижня Сироватка, Сумського району, Сумської області, громадянина України, з середньо-технічною освітою, одруженого, працюючого водієм ТОВ «Метангаз-Моторс», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, паспорт НОМЕР_1 , рнокпп НОМЕР_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_3 28.10.2019 близько 10 год. 15 хв. керуючи автомобілем «3575А ЗИЛ-133ГЯ» реєстраційний номер НОМЕР_3 по проїзній частині вул. С. Бандера, в напрямку вул. Роменська, м. Суми, рухаючись по другій смузі руху знехтував безпекою дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку і в порушення вимог п.п. 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка в цей час з права на ліво, відносно напрямку руху автомобіля, перетинала проїзну частину вказаної вулиці по нерегульованому пішохідному переходу, що розташований напроти автовокзалу м. Суми.

Унаслідок дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді: «відкритої черепно-мозкової травми - лінійного перелому правої тім`яної кістки, забою головного мозку, пластинчатого субдурального крововиливу правої тім`яно-скроневої ділянки, забійної рани правої тім`яно-потиличної ділянки», які відповідно до висновку судово- медичної експертизи №903 від 25.11.2019 були небезпечними для життя і за цією ознакою відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Відповідно до висновку судово-автотехнічної експертизи № 218 від 26.11.2019, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «3575А ЗИЛ-133ГЯ» реєстраційний номер НОМЕР_3 , порушив вимоги Правил дорожнього руху, передбачених пунктами:

п. 18.1 Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

п. 18.4 Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

При цьому, якби водій ОСОБА_3 наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи, зменшив би швидкість, або зупинився та надав дорогу пішоходам, для яких могла бути створена перешкода чи небезпека, то наїзду б не відбулося.

Тому, порушення п.п. 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України, допущене водієм ОСОБА_3 , знаходяться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , по пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 2 ст. 286 КК України свою вину за фактичних обставин, установлених під час досудового розслідування та викладених у обвинувальному акті визнав повністю. Суду пояснив, що 28.10.2019 близько 10 год. 15 хв. біля автовокзалу по вул. С. Бендери в м. Суми, рухався на автокрані з вул. Білопільський шлях в сторону вул. Роменська в м. Суми в другому ряду, під`їжджаючи до пішохідного переходу відволікся і в той момент відбулося зіткнення лівою стороною бамперу, автомобіль зачепив потерпілу. Вказує, що він їхав сам, погодні умови були нормальними, видимість була достатньою, після зіткнення зупинився, викликали швидку, шкоду потерпілій відшкодував, оплатив лікарняний повністю та моральну шкоду, провідував в лікарні. Просив суворо не карати та не позбавляти права керування автомобілем.

У вчиненому щиро кається, шкодує, що трапилась аварія та в ній постраждала потерпіла.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.
Кваліфікація дій обвинуваченого судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК України, так як він порушив правила безпеки дорожнього руху будучи особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
Мотиви призначення покарання.
Злочин, передбачений за ч. 2 ст. 286 КК України, вчинений з необережності обвинуваченим ОСОБА_3 , згідно з ч. 4 ст. 12 КК України, відповідно до класифікації злочинів, відноситься до категорії тяжких злочинів.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
При призначенні обвинуваченому покарання, суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_3 вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, раніше не судимий, повністю добровільно відшкодував завданий збиток потерпілій, позитивно характеризується за місцем роботи.
Наведені обставини відповідно до ст. 66 КК України суд визнає такими, що пом`якшують його покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до вимог ст. 67 КК України - судом не встановлено.
Враховуючи засади законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також беручи до уваги все наведене в сукупності, оскільки обвинувачений вчинив злочин з необережності, вперше притягується до кримінальної відповідальності, залишився на місці ДТП та активно сприяв у встановленні його обставин, має постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки, працює, є єдиною працюючою особою в сім`ї, оскільки дружина є інвалідом другої групи загального захворювання, на обліку в диспансерах не перебуває, на момент вчинення злочину не перебував у стані сп`яніння, характеризується виключно позитивно, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_3 можливо досягти призначивши покарання у виді позбавленні волі в межах санкції статті без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Відповідно ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, а згідно ч. 3 даної норми закону у випадку, передбаченому ч. 1 цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.
Беручи до уваги конкретні обставини вчинення злочину, відсутність будь-яких претензій до ОСОБА_3 від потерпілої, відсутність тяжких наслідків від вчиненого, особу обвинуваченого, який під час розгляду справи у суді давав послідовні правдиві показання, що підтверджує його щире розкаяння у вчиненому, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_3 можливо досягти без ізоляції від суспільства в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку на підставі ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, на підставі пунктів 1 та 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Суд вважає, що саме таке покарання необхідне та достатнє для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню нових злочинів.
Вирішення цивільного позову
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Вирішення питання про долю речових доказів, процесуальних витрат, заходів забезпечення кримінального провадження.
Речовими доказами, суд вважає за необхідне розпорядитись відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
У судовому засіданні клопотань від учасників кримінального провадження про обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу не надходило, тому у суду не має жодних законних підстав для обрання обвинуваченим запобіжного заходу до набрання вироком законної сили з власної ініціативи.
Керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд,
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік, якщо він протягом цього строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, передбачені частиною першою та п. 2 частини другої ст. 76 КК України:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.
Речові докази по кримінальному провадженню:
Автомобіль «3575А ЗИЛ-133ГЯ» реєстраційний номер НОМЕР_3 залишити у володінні ТОВ «МЕТАНГАЗ-МОТОРС».

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд міста Суми протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1