Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

04 грудня 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю:
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника-адвоката ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 24 жовтня 2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, у кримінальному провадженні №0000253,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 24 жовтня 2019 року задоволено клопотання прокурора Дубровицького відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_8 .
Продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 18 год. 00 хв. 03 січня 2020 року.
Як зазначено у вказаному рішенні, в судовому засіданні встановлено, що не зникли встановлені раніше ризики, а тому саме такий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_5 просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби за місцем реєстрації обвинуваченого.
На обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначила, що на даний час перестали існувати будь-які ризики, передбачені ч.1 ст.177 Кримінальнго процесукального кодексу України (далі - КПК). Зокрема, її підзахисний не має наміру переховуватись від суду, а його проживання поруч з держаним кордоном не можна вважати ризиком. Також зазначила, що він не може впливати на потерпілу та свідків, оскільки потерпілу вже було допитано у судовому засіданні, а свідки відсутні за місцем проживання, у звязку з цим їх не допитано. У ОСОБА_4 немає необхідності перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчиняти кримінальне правопорушення. Також захисник зазначила, що вказівка суду про притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності в минулому не може свідчити про наявність ризиків.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника-адвоката ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги, прокурора про безпідставність апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно вимог ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів судової справи, у провадженні Володимирецького районного суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження №0000253 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
Ухвалою Дубровицького районного суду Рівненської області від 21 травня 2018 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому неодноразово продовжувався ухвалами Володимирецького районного суду Рівненської області.
Прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою на 60 днів, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК, які існували на час обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу, не зменшились та продовжують існувати.
Кримінальним процесуальним законом визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главами 18 та 28 цього Кодексу.
Згідно частини 1 ст.331 КПК, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
За визначенням ст.177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Так, підставою для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а також наявність ризиків переховування від суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинення іншого кримінального правопорушення.

Як встановлено колегією суддів, на даний час вказні ризики не зменшились та продовжують існувати.
Зокрема, як пояснив прокурор у судовому засіданні, на даний час залишились не допитані двоє свідків, які перебували у кімнаті під час нанесення обвинуваченим ОСОБА_4 тілесних ушкоджень потерпілому. Допит вказаних свідків заплановано провести у режимі відеоконференції під час наступного судового засідання. При цьому, згідно показань свідка ОСОБА_9 , наданих ним під час допиту у суді першої інстанції, вбачається, що ОСОБА_4 погрожував свідкам події інкримінованого йому злочину, зазначаючи, що так, як він вчинив з потерпілим, буде з кожним.
Враховуючи те, що свідки є односельчанами обвинуваченого, йому відоме їх місце проживання, у сукупності із встановленими обставинами, на думку колегії суддів, свідчить про наявність реального ризику незаконного впливу обвинуваченого на свідків.
Також існування ризику вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення стверджується тим, що обвинувачений раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, востаннє за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.345, ч.2 ст.342 КК України. Хоча на даний час усі судимості, на підставі ст.89 КК України, є погашеними, однак вказані обставини характеризують особу обвинуваченого як такого, що схильний до вчинення кримінальних правопорушень, в тому числі і проти здоров`я особи.
Окрім того, сторона захисту, заявляючи вимоги про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем його реєстрації, не надала жодних доказів щодо належності права власності на дане житло, а також згоди власника житла на обрання ОСОБА_4 такого виду запобіжного заходу за цією адресою.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що на даний час більш м`який вид запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, зможе запобігти вказаним ризикам та забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а тому підстав для скасування ухвали та задоволення апеляційних вимог не вбачається.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що місцевий обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 176-178, 183, 194,196,197, 199, 331 КПК, та з урахуванням характеру і ступеню суспільної небезпечності кримінального правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , конкретних обставин кримінального провадження та даних про особу обвинуваченого, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, продовжив ОСОБА_4 строк тримання під вартою до 03 січня 2020 року.
Порушень норм КПК, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404 ,407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 24 жовтня 2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3