Провадження № 1-кп/592/88/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2020 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянув в підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми кримінальне провадження № 0002049, відомості за яким 18.07.2019 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченкове, Сумського р-ну, Сумської обл. , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , який працював будівельником без офіційного працевлаштування, який має повну середню освіту, неодруженого, громадянина України, українця, раніше судимого вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.02.2019 року за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 69 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 88 (вісімдесят вісім) годин, вирок набрав законної сили 21.03.2019 року, невійськовозобов`язаного, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорки: ОСОБА_4 ,

захисників: адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

Вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.02.2019 року ОСОБА_3 було визнано винуватим у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 69 КК України, та йому було призначено покарання у виді громадських робіт на строк 88 (вісімдесят вісім) годин. 07.05.2019 року ОСОБА_3 був поставлений на облік Ковпаківського районного відділу філії Державної установи Центр пробації в Сумській області. 31.05.2019 року засудженому були роз`яснені порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт, про що свідчить підписана ОСОБА_3 підписка. В цей же день ОСОБА_3 були роз`яснені наслідки ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт. Згідно врученому 31.05.2019 року засудженому ОСОБА_3 направлення до комунального підприємства Сумикомунінвест Сумської міської ради він повинен був приступити до відпрацювання громадських робіт з 03.06.2019 року. Окрім цього, засудженому було доведено про те, що на підставі ч. 1 ст. 56 КК України, ч. 1 ст. 36, ч. 2 ст. 38 КВК України громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначаються органами місцевого самоврядування. Громадські роботи виконуються не більш як 4 години на день, а неповнолітніми 2 години на день, але не менше 25 годин на місяць. Відповідно до направлення, 31.05.2019 року ОСОБА_3 прибув до комунального підприємства Сумикомунінвест Сумської міської ради. Директором підприємства було видано розпорядження № 23 від 03.06.2019 року Про призначення до виконання суспільно корисних робіт засудженого ОСОБА_3 з 03.06.2019 року на території дитячого парку Казка , який розташований за адресою: м. Суми, пр-т Тараса Шевченка, 27. Згідно графіку роботи на червень 2019 року, з яким засуджений був ОСОБА_3 був ознайомлений, що підтверджується його підписом, він повинен був відпрацювати 72 години громадських робіт. Проте, будучи обізнаним про необхідність виходу на відпрацювання до комунального підприємства Сумикомунінвест Сумської міської ради дитячий парк Казка з 03.06.2019 року, достовірно знаючи про покладені на нього обов`язки, ОСОБА_3 умисно, без поважної причини жодного разу не з`явився для виконання призначеного судом покарання. Тобто у червні місяці 2019 року не відпрацював визначених графіком 72 години громадських робіт. Продовжуючи свою злочинну діяльність, будучи обізнаним про необхідність виходу на відпрацювання до комунального підприємства Сумикомунінвест Сумської міської ради в дитячий парк Казка та достовірно знаючи про покладені на нього обов`язки, ОСОБА_3 умисно, без поважних причин не з`явився для відпрацювання громадських робіт у липні та серпні 2019 року. Відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 37 КВК України засуджені до покарання у виді громадських робіт зобов`язані працювати на визначених для них об`єктах і відпрацьовувати встановлений судом строк покарання. Таким чином, ОСОБА_3 не виконав свій обов`язок працювати на визначеному для нього об`єкті та відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, чим допустив порушення порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт, визначених ст. ст. 36, 37 КВК України. У відповідності до ст. 40 КВК України ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт є: - невиконання встановлених обов`язків, порушення порядку та умов відбування покарання, а також притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, які були вчинені після письмового попередження; - невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, а також допущення більше двох порушень трудової дисципліни протягом місяця, поява на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння. З 03.06.2019 року станом на 06.08.2019 року включно ОСОБА_3 жодного разу не вийшов на відпрацювання громадських робіт та призначене йому вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.02.2019 року покарання у виді громадських робіт на строк 88 (вісімдесят вісім) годин не відбував. Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися в невиході більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 КК України, тобто ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

09.08.2019 року прокурорка Сумського відділу Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , підозрюваний ОСОБА_3 та його захисник адвокатка ОСОБА_5 уклали угоду про визнання винуватості. Беручи до уваги те, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , відноситься до злочинів невеликої тяжкості, що обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, сторони погодились на призначенні ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді арешту на строк 1 (один) місяць . Із запропонованими видом та мірою покарання підозрюваний та його захисниця згодні. Прокурору, захиснику, обвинуваченому було роз`яснено про те, що в результаті укладення та затвердження угоди про визнання винуватості вони позбавляються права на оскарження вироку суду в апеляційному або касаційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини (а. п. 10 13) .

Встановивши особу ОСОБА_3 , суд роз`яснив йому суть обвинувачення, з`ясував, що воно йому зрозуміле, що він визнає себе винним. Після роз`яснення суті обвинувачення ОСОБА_3 не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Перед прийняттям рішення про затвердження угоди про визнання винуватості під час підготовчого судового засідання суд з`ясував у ОСОБА_3 , що той цілком розуміє: - що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; - наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; - характер обвинувачення; - вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд з`ясував, що ОСОБА_3 правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи Відносно спрощеного кримінального правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, ст. ст. 468 475 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного та скороченого розгляду.

Суд переконався в судовому засіданні шляхом проведення опитування сторін, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Суд з`ясував у ОСОБА_3 , що він реально зможе виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, зокрема вчинити дії, перелік яких в ній зазначено.

Суд перевірив угоду на відповідність вимогам КПК України. При цьому: - умови угоди не суперечать вимогам КПК України, під час досудового розслідування не була допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке не є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; - умови угоди відповідають інтересам суспільства; - умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; - обґрунтованих підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, не існує; - можливість виконання ОСОБА_3 взятих на себе за угодою зобов`язань очевидна.

Суд перевірив угоду на відповідність вимогам закону України про кримінальну відповідальність, зокрема, щодо узгоджених виду та міри покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, суд вважає: - щире каяття (а. п. 3) ; - активне сприяння розкриттю злочину (а. п. 3) ; - молодий вік винної особи (а. п. 69, 70) ; - беззастережне та повне визнання винною особою своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення (а. п. 12) .

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, судом встановлено не було (а. п. 3) .

Вислухавши думку прокурорки щодо наведеного, думку обвинуваченого та його захисника щодо можливості затвердження угоди, що розглядається, які не заперечували проти затвердження угоди про визнання винуватості, суд переконався в тому, що угода може бути затверджена, що можливо ухвалити вирок, яким затвердити угоду та призначити узгоджену сторонами міру покарання.

Цивільний позов у справі пред`явлений не був (а. п. 3) .

Кримінальним правопорушення матеріальної шкоди державним чи суспільним інтересам заподіяно не було (а. п. 3) .

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні (а. п. 5) .

Документально підтверджені процесуальні витрати у справі на залучення експерта відсутні (а. п. 3) .

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались (а. п. 5) .

Згідно ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Із змісту п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України вбачається, що при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт.

У відповідності до ст. 73 КК України строки покарання обчислюються відповідно в роках, місяцях та годинах. При заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення допускається обчислення строків покарання у днях.

Таким чином, за загальним правилом, обчислення строків покарання провадиться в роках та місяцях. Винятком із цього правила є громадські роботи, строк яких обчислюється у годинах. Обчислення строків покарання у днях допускається у разі: а) заміни (ст. ст. 74, 82, 83, 85, 86, 90 КК України) або складання (ст. ст. 70 72 КК України) покарань; б) зарахування у строк покарання попереднього ув`язнення (ст. 72 КК України) ; в) зарахування у строк покарання часу, протягом якого до особи застосовувалися примусові заходи медичного характеру (ст. 84 КК України) .

Крім того, суд вважає за можливе взяти до уваги п. 20 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод № 13 від 11.12.2015 року, із змісту якого вбачається, що, якщо ж підозрюваний чи обвинувачений у період відбування покарання за вчинене кримінальне правопорушення вчинив інше кримінальне правопорушення, у провадженні щодо якого у подальшому було укладено угоду, суд, переконавшись, що угода може бути затверджена, ухвалює вирок, яким затверджує угоду, призначає узгоджену сторонами міру покарання, а остаточне покарання визначає, керуючись правилами ст. ст. 71, 72 КК України (опублікування в періодиці: Закон і Бізнес, 2016, 01, № 3, Часопис цивільного і кримінального судочинства, 2016, 00, № 1) .

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 18.02.2019 року був засуджений вироком Ковпаківського районного суду м. Суми за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 69 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 88 (вісімдесят вісім) годин, вирок набрав законної сили 21.03.2019 року (http://reyestr.court.gov.ua/Review/79940515) , оскільки ОСОБА_3 після постановлення вказаного вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, відтак на підставі ст. 71 КК України, із застосуванням ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, повністю приєднавши невідбуту частину покарання у виді громадських робіт на строк 88 (вісімдесят вісім) годин за попереднім вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.02.2019 року, який набрав законної сили 21.03.2019 року, йому слід визначити остаточне покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць 11 днів.

Початок строку відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_3 слід рахувати з моменту його фактичного затримання, на підставі ст. ст. 115, 131, 176, 207 209 КПК України.

Оскільки в даному випадку підлягають застосуванню ст. 71 КК України, тобто складання призначених судом покарань за сукупністю вироків, та ст. 72 КК України, тобто заміна судом покарань, відтак суд дійшов висновку про те, що при призначенні остаточного покарання безумовно допускається обчислення строків покарання у днях.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 62, 63, 68 Конституції України; ст. ст. 368 371, 373 376 КПК України; ст. ст. 11, 12, 51, 52, 56, 60, 71 73, 389 КК України, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 09.08.2019 року між прокуроркою Сумського відділу Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 .

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді арешту на строк 1 (один) місяць.

На підставі ст. 71 КК України, із застосуванням ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, повністю приєднавши невідбуту частину покарання у виді громадських робіт на строк 88 (вісімдесят вісім) годин за попереднім вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.02.2019 року, який набрав законної сили 21.03.2019 року, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць 11 днів.

Початок строку відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання, на підставі ст. ст. 115, 131, 176, 207 209 КПК України.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Ковпаківський районний суд м. Суми, який ухвалив вирок.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурорці.

Головуючий: ОСОБА_1