УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про задоволення скарги

10 січня 2020 року слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001876 від 03 червня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.192 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

27 грудня 2019 року адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , звернулася до слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси зі скаргою на бездіяльність слідчого СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001876 від 03 червня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.192 КК України, в якій просить: зобов`язати слідчого СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області звернутися до слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси з клопотанням про отримання тимчасового доступу, в рамках вказаного кримінального провадження, до інформації, яка перебуває у володінні Державної прикордонної служби України щодо перетину кордону України (виїзду/в`їзду) громадянкою України ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), в період з 01 січня 2013 року по 01 січня 2019 року із зазначенням: дати перетину кордону, мети поїздки, документів, які пред`являлися для перетину кордону, контрольно-пропускного пункту, через який здійснювався перетин кордону та країни, до якої здійснювався виїзд з території України та з якої відбувалося повернення на територію України.
Скаргу обґрунтовує тим, що 02 червня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області з заявою, в якій повідомив, що ОСОБА_6 в період з жовтня 2013 року по березень 2014 року було здійснено на своє ім`я державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, що належить ОСОБА_4 , а саме: на земельні ділянки АДРЕСА_1 , 77, АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 та АДРЕСА_3 , на квартиру АДРЕСА_4 та блок кімнат АДРЕСА_5 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , які придбані за його кошти, однак, свої зобов`язання щодо подальшої перереєстрації вказаного майна та повернення йому вказаного майна не виконала, в результаті чого заподіяла йому майнову шкоду у великих розмірах.
За вказаним фактом 03 червня 2015 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001876, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.192 КК України.
Так, 27 червня 2013 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 був укладений договір купівлі-продажу земельних ділянок АДРЕСА_9 ,78 та АДРЕСА_3 . Повний розрахунок за придбане нерухоме майно ОСОБА_4 здійснив особисто за рахунок власних грошових коштів, жодних грошових коштів ОСОБА_6 за вказаними договорами не вносилось.
18 червня 2013 року, на виконання досягнутих домовленостей між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в інтересах якої діяв ОСОБА_7 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_8 07 квітня 2005 року за №1757, був укладений попередній договір купівлі-продажу земельних ділянок, який був посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_9 .
Відповідно до п.1 вказаного попереднього договору, сторони зобов`язуються не пізніше 20 липня 2013 року укласти договори купівлі-продажу наступних земельних ділянок: загальною площею 0,0593 га, що розташована за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Свидівок, кадастровий номер: :02:002:0016; загальною площею 0,0727 га, що розташована за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Свидівок, кадастровий номер: :02:002:0017; загальною площею 0,1328 га, що розташована за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Свидівок, кадастровий номер: :04:002:0440; загальною площею 0,1524 га, що розташована за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Свидівок, кадастровий номер: :04:002:0439; загальною площею 0,1310 га, що розташована за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Свидівок, кадастровий номер: :04:002:0441; загальною площею 0,0712 га, що розташована за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Свидівок, кадастровий номер: :02:002:0018.
В пункті 5 попереднього договору купівлі-продажу від 18 червня 2013 року зазначено, що на підтвердження своїх намірів ОСОБА_4 в момент підписання цього договору сплатив ОСОБА_5 , від імені якої діяв її представник за довіреністю ОСОБА_7 , 163 000 гривень, при цьому ОСОБА_7 є батьком ОСОБА_5 .
Відповідно до п.10 попереднього договору купівлі-продажу з моменту набрання чинності цього договору та до моменту укладення основних договорів, ОСОБА_5 зобов`язується не продавати, не обмінювати чи будь-яким іншим чином не відчужувати земельні ділянки третім особам; утримувати земельні ділянки вільними від будь-яких вимог, застав (іпотек), включаючи податкові застави; зобов`язань чи обтяжень.
27 червня 2013 року ОСОБА_4 здійснено в повному обсязі оплату вартості вищевказаних земельних ділянок на користь ОСОБА_5 , що підтверджується розпискою, власноручно написаною та підписаною ОСОБА_7 , який діяв в інтересах ОСОБА_5 за довіреністю, на оригіналі попереднього договору купівлі-продажу від 18 червня 2013 року. Так, на останній сторінці попереднього договору купівлі-продажу від 18 червня 2013 року ОСОБА_7 власноручно написано «Я, ОСОБА_7 , в настоящем подтверждаю, что действие настоящего договора закончено. Взаиморасчеты завершены. Претензий не имею. 27.06.2013».
Проте, всупереч умовам п.10 попереднього договору купівлі-продажу та незважаючи на оплату ОСОБА_4 за договором в повному обсязі, представник власника та продавця ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , діючи з перевищенням повноважень, в цей же день, 27 червня 2013 року уклав договори купівлі-продажу вказаних земельних ділянок не з ОСОБА_4 , а з іншою особою - ОСОБА_6 , які були посвідчені тим же приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , що посвідчив і попередній договір купівлі-продажу земельних ділянок з ОСОБА_4 і в присутності якого в цей же день ОСОБА_4 передав грошові кошти представнику та батьку продавця ОСОБА_5 - ОСОБА_7 .
Тобто, приватному нотаріусу Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_9 було відомо про укладений попередній договір купівлі-продажу між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , про здійснену в повному обсязі оплату ОСОБА_4 за земельні ділянки і про зобов`язання ОСОБА_5 не продавати, не обмінювати чи будь-яким іншим чином не відчужувати земельні ділянки третім особам, а також про зобов`язання ОСОБА_5 укласти основні договори купівлі-продажу земельних ділянок саме з ОСОБА_4 .
Знаючи про вищевикладені обставини і факти, ОСОБА_6 , змовившись з ОСОБА_7 та приватним нотаріусом ЧМНО ОСОБА_9 , за допомогою останніх, 27 червня 2013 року зареєструвала за собою право власності на спірне нерухоме майно, розрахунок за яке був здійснений в повному обсязі саме ОСОБА_4 .
В подальшому, з метою уникнення відповідальності, ОСОБА_6 , за договором купівлі продажу здійснила продаж вказаного нерухомого майна своєму спільнику ОСОБА_10 . Жодних грошових коштів ОСОБА_6 та ОСОБА_10 за вказаними договорами купівлі продажу не сплачували, приймання передачі нерухомого майна не здійснювали. При цьому, оплату всіх, передбачених чинним законодавством України, платежів за спірне майно здійснює до даного часу ОСОБА_4
ОСОБА_7 діяв від імені ОСОБА_5 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_8 від 07 квітня 2005 року за реєстраційним №1757.
Правочини щодо відчуження земельних ділянок (за попереднім договором купівлі продажу земельних ділянок від 18 червня 2013 року та договори купівлі продажу земельних ділянок від 27 червня 2013 року) вчинялися ОСОБА_7 на підставі довіреності від 07 квітня 2005 року з порушенням чинного законодавства України, оскільки ОСОБА_7 , зловживаючи правами, які йому були надані на підставі вказаної довіреності, вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.190 КК України.
Відповідно до відомостей з Державного реєстру нерухомого майна, за ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) зареєстроване наступне майно: земельна ділянка :04:0676 ( АДРЕСА_10 , Договір дарування земельної ділянки від 24 квітня 2013 року); земельна ділянка :04:002:0675 0676 ( АДРЕСА_10 , Договір дарування земельної ділянки від 24 квітня 2013 року); земельна ділянка :02:021:0041 ( АДРЕСА_11 ); нежитлове приміщення ( АДРЕСА_12 ); квартира ( АДРЕСА_13 ); нежитлові приміщення ( АДРЕСА_14 ); офісно-адміністративні приміщення ( АДРЕСА_11 ); будинок ( АДРЕСА_15 ); вбудовано-прибудовані нежитлові приміщення ( АДРЕСА_16 ).
Існують підстави вважати, що ОСОБА_7 злочинним шляхом набував у своїх інтересах вищевказане нерухоме майно та фактично останнє перебуває у його володінні, користуванні та розпорядженні, однак, реєстрація права власності на вказане майно здійснювалася на ОСОБА_5 , яка, ймовірно, на дату укладення договорів купівлі продажу, у тому числі досягнення згоди щодо всіх істотних умов правочинів та договорів дарування, перебувала та на даний час перебуває за межами території України.
З метою встановлення правомірності дій ОСОБА_7 за довіреністю від 07 квітня 2005 року, а також з метою притягнення винної особи до відповідальності до вчинення кримінального правопорушення, виникла необхідність у встановленні в рамках даного кримінального провадження перебування ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на території України в період з 18 червня 2013 року по 01 січня 2019 року, в зв`язку з чим необхідно отримати відомості щодо перетину кордону України ОСОБА_5 у вказаний період часу.
Вважає, що інформація щодо перетину кордону України ОСОБА_5 в сукупності з іншими речами та документами, які наявні у кримінальному провадженні, має істотне значення для встановлення важливих обставин вказаного кримінального провадження.
26 грудня 2019 року адвокат ОСОБА_3 ,яка діє в інтересах потерпілоголаут ОСОБА_11 , звернулася до Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області з клопотанням, в якому просила слідчого, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження №0001876 від 03 червня 2015 року, звернутися до слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси з клопотанням про отримання тимчасового доступу, в рамках вказаного кримінального провадження, до інформації, яка перебуває у володінні Державної прикордонної служби України щодо перетину кордону України (виїзду/в`їзду) громадянкою України ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), в період з 01 січня 2013 року по 01 січня 2019 року із зазначенням: дати перетину кордону, мети поїздки, документів, які пред`являлися для перетину кордону, контрольно-пропускного пункту через який здійснювався перетин кордону та країни, до якої здійснювався виїзд з території України та з якої відбувалося повернення на територію України.
Однак, вищевказане клопотання слідчим не розглянуто та будь-якого рішення за ним не прийнято.
Таким чином, вважає, що слідчим СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області порушено право потерпілого ОСОБА_4 на захист від кримінального правопорушення, право на швидке та неупереджене розслідування вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, в зв`язку з чим представник скаржника звернулася до слідчого судді з даною скаргою.
Скаржник адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , у судове засідання не з`явилася, звернулася до слідчого судді з заявою, в якій просить розгляд скарги здійснювати без її участі, скаргу підтримує у повному обсязі та просить її задовольнити.
Слідчий СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_12 , в провадженні якої на даний час перебуває кримінальне провадження №0001876 від 03 червня 2015 року, у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду клопотання була повідомлена належним чином.
Згідно ч.3 ст.306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язковою участю особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, розгляд клопотання здійснюється без фіксування за допомогою технічних засобів.
Дослідивши матеріали скарги, врахувавши доводи скаржника, викладені у скарзі, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Як встановлено під час судового розгляду, відомості про вчинення кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0001876 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 червня 2015 року за фабулою: «до Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області з заявою звернувся ОСОБА_4 , в якій повідомив, що ОСОБА_6 в період часу з жовтня 2013 року по березень 2014 року було здійснено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, що належить йому, на своє ім`я, а саме: на земельні ділянки АДРЕСА_17 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 та АДРЕСА_3 , на квартиру АДРЕСА_4 та блок кімнат АДРЕСА_5 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , які придбані за його кошти, однак, свої зобов`язання щодо подальшої перереєстрації вказаного майна та повернення йому, не виконала, в результаті чого, шляхом зловживання довірою, заподіяла йому майнової шкоди у великих розмірах» - правова кваліфікація ч.2 ст.192 КК України.
У вказаному кримінальному провадженні потерпілим є ОСОБА_4 , якому 03 червня 2015 року вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.
Згідно ч.1 ст.58 КПК України, потерпілого у кримінальному провадженні може представляти представник - особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником.
Відповідно до ордера серії ЧК №107568 від 24 червня 2019 року, ОСОБА_4 , на підставі договору про надання правової допомоги №4 від 24 червня 2019 року, уповноважив адвоката ОСОБА_3 представляти його інтереси в правоохоронних, судових та інших державних органах в рамках кримінального провадження №0001876.
Згідно ч.4 ст.58 КПК України, представник користується процесуальними правами потерпілого, інтереси якого він представляє, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо потерпілим і не може бути доручена представнику.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Згідно п.4 ч.1 ст.56 ЦПК України, протягом кримінального провадження потерпілий має право заявляти клопотання.
Відповідно до ч.1 ст.93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ч.3 ст.93 КПК України, сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.
26 грудня 2019 року адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , в межах кримінального провадження №0001876 від 03 червня 2015 року, звернулася до слідчого СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області, в провадженні якого перебуває вказане кримінальне провадження, з клопотанням, в якому просила звернутися до слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси з клопотанням про отримання тимчасового доступу, в рамках вказаного кримінального провадження, до інформації, яка перебуває у володінні Державної прикордонної служби України щодо перетину кордону України (виїзду/в`їзду) громадянкою України ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), в період з 01 січня 2013 року по 01 січня 2019 року із зазначенням: дати перетину кордону, мети поїздки, документів, які пред`являлися для перетину кордону, контрольно-пропускного пункту, через який здійснювався перетин кордону та країни, до якої здійснювався виїзд з території України та з якої відбувалося повернення на територію України.
Згідно вказаного клопотання, його метою є встановлення правомірності дій ОСОБА_7 за довіреністю від 07 квітня 2005 року, які були вчинені ним 18 червня 2013 року та 27 червня 2013 року від імені ОСОБА_5 щодо укладення договорів купівлі продажу земельних ділянок з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , а також перебування в зазначений час ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на території України.
Вищевказане клопотання отримано Черкаським ВП ГУНП в Черкаській області 26 грудня 2019 року.
Згідно ч.1 ст.220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника, слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Як встановлено під час судового розгляду, станом на день розгляду скарги, клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка є представником потерпілого ОСОБА_4 , про отримання слідчим тимчасового доступу в межах кримінального провадження №0001876 від 03 червня 2015 року, в якому потерпілим є ОСОБА_4 , слідчим не розглянуто, будь-яке рішення за результатами його розгляду слідчим не прийнято, що є порушенням ч.1 ст.220 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно п.5 ч.2 ст.131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є тимчасовий доступ до речей і документів.
Відповідно до ч.1 ст.159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).
Згідно ч.2 ст.159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.
Відповідно до ч.1 ст.160 КПК України, сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.
Згідно ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Згідно ч.1 ст.99 КПК України, документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).
Враховуючи викладене, відомості у документах, які зазначені у клопотанні представника потерпілого від 26 грудня 2019 року, та до яких скаржник просить слідчого отримати тимчасовий доступ, можуть мати істотне значення визначення для предмета доказування, а самі документи можуть бути використані у кримінальному провадженні №0001876 від 03 червня 2015 року, як речові докази.
Згідно Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (п. 1), Україна визнала обов`язковою юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.
Так, у п.33 Рішення ЄСПЛ у справі «Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands» від 27 жовтня 1993 року та у п.38. Рішення ЄСПЛ у справі «Ankerl V. Switzerland» від 23 жовтня 1996 року зазначено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно до другої сторони.
Крім того, у п.134 Рішення ЄСПЛ у справі «Геннадій Науменко проти України», п.168 рішення у справі «Айдин проти Туречинни», п.75 «Афанасьєв проти України», п.207 рішення у справі «Nada проти Швейцарії» зазначено, що засіб правового захисту відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод («Право на ефективний засіб правового захисту»), повинен бути ефективним на практиці, як і в теорії, у тому сенсі, що користуванню засобами захисту не повинно чинитися перешкод діями або бездіяльністю органів державної влади.
Відповідно до ч.1 ст.307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.
Згідно п.2 ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про зобов`язання вчинити певну дію.
На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , підлягає задоволенню.
Керуючись ст.55 Конституції України, ст.ст.56, 58, 84, 91, 98, 99, 131, 159, 160, 220, 221, 303, 306, 307 КПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001876 від 03 червня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.192 КК України, - задовольнити.
Зобов`язати слідчого СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_12 , в межах кримінального провадження №0004992 від 09 вересня 2019 року, за погодженням з прокурором, звернутися до слідчого судді з клопотанням про надання тимчасового доступу до документів, які знаходяться у володінні Державної прикордонної служби України, а саме: до документів, з можливістю вилучення їх копій, щодо перетину кордону України (виїзду/в`їзду) громадянкою України ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), в період з 01 січня 2013 року по 01 січня 2019 року із зазначенням: дати перетину кордону, мети поїздки, документів, які пред`являлися для перетину кордону, контрольно-пропускного пункту, через який здійснювався перетин кордону та країни, до якої здійснювався виїзд з території України та з якої відбувалося повернення ОСОБА_5 на територію України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя - ОСОБА_1