УХВАЛА
іменем України

06 березня 2020 року м.Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю заявника: ОСОБА_3
представника заявника: ОСОБА_4
прокурора: ОСОБА_5
слідчого: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,-

встановив:

02 березня 2020 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000111, внесеному до ЄРДР 10.02.2020 року за ст.198 КК України.

В обґрунтування клопотання покликається на ту обставину, що ухвалою слідчого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12 лютого 2020 року клопотання слідчого СВ Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області у кримінальному провадженні, внесеному в ЄДРДР 10.02.2020 року під № 0000111 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України, було задоволено та накладено арешт на автомобіль марки «Шкода Кодіак», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , шасі (кузов, рама) № НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 , який був вилучений у нього у міжнародному пункті пропуску «Устилуг-Зосін» під час проведення огляду слідчим Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області 09.02.2020 року.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вищевказану ухвалу про арешт майна мотивував тим, що вищевказаний автомобіль та свідоцтво про його реєстрацію підлягає арешту із забороною відчуження, розпорядження та користуванням, оскільки має значення речового доказу і на даний час у провадженні є необхідність у проведенні за його участю ряду судових експертиз та слідчих дій, що дозволить об`єктивно встановити обставини, які мають значення для кримінального провадження. У іншому ж випадку, вказаний автомобіль, який є речовим доказом у кримінальному провадженні, підлягатиме поверненню з подальшою неможливістю проведення необхідних експертиз, оскільки сліди злочину на ньому можуть бути знищені.

Вважає, що на даний час існують підстави для скасування арешту, накладеного вищевказаною ухвалою слідчого судді на його автомобіль, виходячи з наступного.

Процесуальний закон ставить в чітку залежність застосування заходів забезпечення кримінального провадження з обов`язком слідчого довести слідчому судді, що такі заходи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який слідчий зазначає у своєму клопотанні.

Водночас, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 Кримінального-процесуального кодексу України, є арешт майна, суть якого полягає у тимчасовій забороні, адресованій власнику чи володільцю майна, відчужувати його, або розпоряджатися чи користуватися ним.

Порядок скасування арешту майна встановлюється ст. 174 КПК України.

Вказує, що він є законним власником арештованого майна, вважає що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Так, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України, та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необгрунтованому процесуальному обмеженню (ст.3 КПК України).

Арешт на вищевказане належне йому майно накладено судом у даному кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України.

Виходячи із змісту задоволеного судом клопотання про накладення арешту на належний йому транспортний засіб, арешт накладений з метою забезпечення збереження речових доказів.

Диспозицією ст. 198 КК України передбачено кримінальну відповідальність за заздалегідь не обіцяне придбання або отримання, зберігання чи збут майна, завідомо одержаного злочинним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.

Однак, на даний час, немає жодних підстав вважати, що арештований транспортний засіб є предметом вказаного чи будь-якого кримінального правопорушення.

Органом досудового розслідування, на скільки йому відомо, не здобуто жодних доказів, не вчинено жодних слідчих дій, у порядку, передбаченому КПК України для встановлення причетності даного автомобіля до вчинення злочину.

У клопотанні слідчого вказано про те, що згідно обліку генерального секретаріату МОКП-Інтерпол, вказаний автомобіль значиться як викрадений в Республіці Польща 12.09.2019 року з свідоцтвом про його реєстрацію № НОМЕР_3 , в той час як перша реєстрація даного авто в Україні відбулась ще 17.01.2019 року і з цього часу до моменту його реєстрації на ім`я заявника, тобто до 12.11.2019 року автомобіль був зареєстрований із свідоцтвом НОМЕР_4 , а свідоцтва № НОМЕР_3 ще взагалі не існувало, оскільки було видано лише в листопаді 2019 року.

Вищевказана обставина вказує на суперечливість та помилковість тверджень органу досудового розслідування щодо причетності даного авто до викрадення в Польщі у вересні 2019 року із свідоцтвом про його реєстрацію № НОМЕР_3 .

Крім усього іншого, звертає увагу слідчого судді на ту обставину, що даний автомобіль є його власністю та членів його сім`ї, так як перебував до моменту його вилучення у їхньому постійному законному користуванні.

Позбавлення внаслідок накладення арешту можливості користуватись своїм транспортним засобом створює ряд незручностей для нього та його сім`ї.

Зокрема, маючи власний автомобіль, який арештовано, він не має належної можливості відвозити сина до навчального закладу, відвідувати медичний заклад у зв`язку із лікуванням молодшої дитини, якій на даний час всього вісім місяців і яка потребує лікування та посиленого догляду. Окрім цього, він постійно доглядає за хворою матір`ю, яка є інвалідом по зору і проживає окремо від них, а тому, аби вчасно допомагати матері, він постійно використовував автомобіль.

Вказані обставини, а саме відсутність у матеріалах даного кримінального провадження об`єктивних даних про те, що вказаний автомобіль відповідає вимогам, передбаченим ст.98 КПК України і може бути використаний у цьому кримінальному провадженні як доказ вчинення кримінального правопорушення, беззаперечно свідчать про те, що на даний час відпала потреба в подальшому застосуванні арешту автомобіля , що в свою чергу є безумовною підставою для його скасування.

На даний час матеріалами кримінального провадження не підтверджується необхідність такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт вказаного автомобіля, як і не підтверджується і те, що цей захід виправдовує такий ступінь втручання у законні права і свободи осіб, яким належить майно або які на законних підставах ним користуються тобто, що обмеження вказаного права є розумними і співрозмірними із завданням даного конкретного кримінального провадження.

Отже, вказані обставини беззаперечно свідчать про те, що на даний час відпала потреба в подальшомузастосувань арешту на належний заявнику автомобіль, що в свою чергу є безумовною підставою для скасування арешту.

Просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12.02.2020 р. у кримінальному провадженні №0000111, внесеному до ЄРДР 10.02.2020 року за ст.198 КК України, на автомобіль марки SKODA KODIAQ, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_2 , р.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 .

У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 клопотання підтримали та просять його задовольнити з викладених у ньому підстав.

Прокурор та слідчий заперечили проти задоволення даного клопотання, покликаючись на ту обставину, що даний автомобіль та свідоцтво про його реєстрацію є речовими доказами у кримінальному провадженні та можуть бути повернуті ініціатору його розшуку.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали клопотання та оглянувши матеріали кримінального провадження №0000111, внесеного до ЄРДР 10.02.2020 року за ст.198 КК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_3 підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні СВ Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄДРДР 10.02.2020 року під № 0000111 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України.

Ухвалою слідчого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12 лютого 2020 року клопотання слідчого СВ Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області у кримінальному провадженні, внесеному в ЄДРДР 10.02.2020 року під № 0000111 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України, було задоволено та накладено арешт на автомобіль марки «Шкода Кодіак», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , шасі (кузов, рама) № НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 , який був вилучений у нього у міжнародному пункті пропуску «Устилуг-Зосін» під час проведення огляду слідчим Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області 09.02.2020 року.

У відповідності до ч.1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.

Виходячи із змісту задоволеного судом клопотання про накладення арешту на належний заявнику транспортний засіб, арешт накладений з метою забезпечення збереження речових доказів.

Диспозицією ст. 198 КК України передбачено кримінальну відповідальність за заздалегідь не обіцяне придбання або отримання, зберігання чи збут майна, завідомо одержаного злочинним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.

Матеріалами оглянутого кримінального провадження, на даний час, стверджується, що відсутні будь-які підстави вважати, що арештований транспортний засіб є предметом вказаного чи будь-якого кримінального правопорушення.

Органом досудового розслідування, на даний час, не здобуто жодних доказів, не вчинено жодних слідчих дій, у порядку, передбаченому КПК України для встановлення причетності даного автомобіля до вчинення злочину.

Слідчим зазначено, що згідно обліку генерального секретаріату МОКП-Інтерпол, вказаний автомобіль значиться як викрадений в Республіці Польща 12.09.2019 року з свідоцтвом про його реєстрацію № НОМЕР_3 , в той час як перша реєстрація даного авто в Україні відбулась ще 17.01.2019 року і з цього часу до моменту його реєстрації на ім`я заявника, тобто до 12.11.2019 року автомобіль був зареєстрований із свідоцтвом НОМЕР_4 , а свідоцтва № НОМЕР_3 ще взагалі не існувало, оскільки було видано лише в листопаді 2019 року.

Вищевказана обставина вказує на суперечливість та помилковість тверджень органу досудового розслідування щодо причетності даного авто до викрадення в Польщі у вересні 2019 року із свідоцтвом про його реєстрацію № НОМЕР_3 .

Під час розгляду клопотання встановлено, що заявнику не висунуто підозру у скоєнні будь-якого кримінального правопорушення, він не є підозрюваним в понятті, визначеному ст.42 КПК України.

Заявник звертає увагу слідчого судді також на ту обставину, що даний автомобіль є його власністю та членів його сім`ї, так як перебував до моменту його вилучення у їхньому постійному законному користуванні.

Позбавлення внаслідок накладення арешту можливості користуватись своїм транспортним засобом створює ряд незручностей для нього та його сім`ї.

Зокрема, маючи власний автомобіль, який арештовано, він не має належної можливості відвозити сина до навчального закладу, відвідувати медичний заклад у зв`язку із лікуванням молодшої дитини, якій на даний час всього вісім місяців і яка потребує лікування та посиленого догляду. Окрім цього, він постійно доглядає за хворою матір`ю, яка є інвалідом по зору і проживає окремо від них, а тому, аби вчасно допомагати матері, він постійно використовував автомобіль.

Ці доводи заявника знайшли своє підтвердження в суді та стверджуються наданими ним копіями документів.

Відповідно до ч.3 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. ;Право приватної власності є непорушним.

Положеннями ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та?«Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series А N 98).

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів часників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.

На даний час матеріалами кримінального провадження не підтверджується необхідність такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт вказаного автомобіля із забороною користування ним, як і не підтверджується і те, що цей захід виправдовує такий ступінь втручання у законні права і свободи осіб, яким належить майно або які на законних підставах ним користуються тобто, що обмеження вказаного права є розумними і співрозмірними із завданням даного конкретного кримінального провадження, а тому цю заборону слід скасувати. Натомість, існують законні підстави для подальшої заборони відчуження даного автомобіля та розпоряджання ним.

За таких обставин справи, клопотання заявника підлягає до часткового задоволення, з наданням йому можливості вільно користуватись належним йому автомобілем та свідоцтвом про його реєстрацію.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170, 174 КПК України, слідчий суддя-

постановив:

Клопотання задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12.02.2020 р. у кримінальному провадженні №0000111, внесеному до ЄРДР 10.02.2020 року за ст.198 КК України, на автомобіль марки SKODA KODIAQ, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_2 , р.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 , в частині заборони користування даним майном та зобов`язати слідчого, в якого перебуває вказане кримінальне провадження, передати вказаний транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію на відповідальне зберігання його власнику, ОСОБА_3 .

У задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали слідчого судді складено 10 березня 2020 року.

Слідчий суддя :/-/ підпис.

Суддя Володимир-Волинського

міського суду Волинської області ОСОБА_1