ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 608/870/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/174/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - прод. строку. трим. під вартою
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши 07 травня 2020 р. у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали провадження за апеляційною скаргою захисників обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на ухвалу Чортківського районного суду Тернопільської області від 01 квітня 2020 р.,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 01 квітня 2020 р. задоволено клопотання прокурора та продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 30 травня 2020 р. відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв Миколаївської області, без постійного місця проживання, судимого вироком Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2013 року за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі та звільненого ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 26 червня 2014 року згідно з ЗУ Про амністію у 2014 році,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.190, ч.2 ст.345 КК України.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, захисники обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 подали апеляційну скаргу, в якій просять оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою змінити йому запобіжний захід у виді тримання під вартою на інший, не повязаний з триманням під вартою, а за можливе у виді особистого зобовязання.

Зокрема зазначають, що клопотання про продовження строку тримання під вартою прокурором було подано безпосередньо в судовому засіданні 30 березня 2020 року, а не за 5 днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, як це передбачено ч.1 ст.199 КПК України.

Окрім того вказують, що відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК підставою застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Разом з тим всі доводи прокурора, викладені у клопотанні про продовження строку запобіжного заходу, є лише припущеннями, оскільки жодний із заявлених ризиків, зокрема: ухилення від суду, незаконний вплив на свідків чи потерпілих, інше недотримання належної процесуальної поведінки нічим не підтверджується.

Не обґрунтував наявність ризиків, передбачених у ст.177 КПК України, у своїй ухвалі і суд першої інстанції. При цьому, як вказує апелянт, місцевий суд керувався лише ч.3 ст.331 КПК України, без урахування вимог частини другої цієї статті, згідно з якою вирішення питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Зазначає, що під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 судом були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки продовження строку тримання під вартою відбулося за відсутності нових ризиків або посилання на такі обставини, що заявлений ризик не зменшився.

Також стверджують, що перед судовим засіданням 30 березня 2020 року, а також перед поданням прокурором клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, ними через канцелярію суду подавалося клопотання про перевірку законності затримання за підозрою у вчиненні злочину ОСОБА_7 , яке ґрунтувалося на вимогах п.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якого кожен, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікання встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Однак заявлене ними клопотання, незважаючи на те, що воно було подане раніше клопотання прокурора, взагалі не було розглянуте.

Також зазначає, що в обвинуваченого ОСОБА_7 перебуває на утриманні 5 неповнолітніх дітей, в нього постійно підвищена температура, хворіє на цукровий діабет 2 ст., гіпертонічні хвороби 2 ст. та інші супутні захворювання.

Окрім того вказує, що під час перебування ОСОБА_7 під вартою на нього здійснюється постійний психологічний тиск і фізичне насильство з метою надання ним викривальних показань, на що він звертав увагу в судових засіданнях суду першої інстанції, та у звязку з чим звернувся до Територіального управління ДБР у м. Львові з відповідною заявою.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення з коротким викладом доводів апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисників на підтримку поданої апеляційної скарги з мотивів, наведених у ній, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали суду та безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі, перевіривши судове рішення в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, провівши судові дебати, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, органом досудового розслідування встановлено, що 09.03.2019 біля 13.20 год. ОСОБА_10 , діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, під надуманим приводом зайшов у господарство ОСОБА_11 , яке розташоване по АДРЕСА_1 та повідомив останній неправдиві відомості про те, що він нібито має намір придбати у неї житловий будинок по АДРЕСА_2 . Ввівши ОСОБА_11 в оману, ОСОБА_10 під приводом оформлення документів на купівлю будинку, керуючись єдиним злочинним умислом, 09.03.2019 незаконно заволодів грошовими коштами ОСОБА_11 в сумі 600 євро, що еквівалентно 17 958 гривень та 200 доларів США, що еквівалентно 5 296 гривень.

В подальшому, ОСОБА_10 10.03.2019, керуючись єдиним злочинним умислом, під надуманим приводом придбання у ОСОБА_11 житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_2 , шляхом обману заволодів грошовими коштами ОСОБА_12 в сумі 13 000 гривень.

Продовжуючи злочинну діяльність, ОСОБА_13 11.03.2019 під надуманим приводом придбання у ОСОБА_11 житлового будинку, розташованого за вищевказаною адресою, шляхом обману заволодів грошовими коштами ОСОБА_11 в сумі 5 000 гривень.

В результаті вчинених умисних протиправних дій ОСОБА_10 спричинив ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 41 254 гривень.

Окрім того, 19.03.2019 під час перебування ОСОБА_7 в с.Бурдяківці Борщівського району Тернопільської області у нього виник злочинний умисел, спрямований на вчинення шахрайства відносно ОСОБА_14 , жительки вищевказаного населеного пункту.

З метою реалізації злочинного наміру 19.03.2019 біля 12:30 год. ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, під надуманим приводом зайшов у господарство ОСОБА_14 , яке розташоване в АДРЕСА_3 та повідомив останній неправдиві відомості про те, що він нібито має намір придбати у неї житловий будинок. Ввівши ОСОБА_14 в оману, ОСОБА_10 зайшов у житловий будинок та під приводом оформлення документів на купівлю будинку незаконно заволодів грошовими коштами ОСОБА_14 в сумі 800 гривень.

Також, 19.03.2019 під час перебування ОСОБА_15 в с.Бурдяківці Борщівського району Тернопільської області у нього виник злочинний умисел, спрямований на вчинення крадіжки грошових коштів із господарства ОСОБА_14 .

З метою реалізації злочинного наміру 19.03.2019 біля 12.30 год. ОСОБА_10 , діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, під надуманим приводом, зайшов у господарство ОСОБА_14 , яке розташоване в АДРЕСА_3 , та повідомив останній неправдиві відомості про те, що він нібито, має намір придбати у неї житловий будинок. Ввівши ОСОБА_16 в оману, ОСОБА_10 проник в житловий будинок, дізнався про місцезнаходження грошових коштів, та в подальшому, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, зайшов в одну із кімнат житлового будинку та з-під килима викрав грошові кошти в сумі 4200 гривень, які знаходились у церковному календарі та належали потерпілій ОСОБА_14 .

Окрім того, 20.03.2019 біля 19.00 години ОСОБА_10 , перебуваючи на території ЛЗС "Укрнафта" в м.Чорткові по вул.Незалежності, 131 Тернопільської області за кермом автомобіля із ввімкнутим двигуном марки ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_1 , який був помічений на місці скоєння крадіжки на території Борщівського району, ігноруючи законні вимоги поліцейського - начальника Борщівського відділення поліції Чортківського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області підполковника поліції ОСОБА_17 , який пред`явивши службове посвідчення, діяв в межах та на підставі ст. ст. 2, 8, 18, 23, 35 Закону України «Про Національну поліцію», а саме: вимкнути двигун та вийти з автомобіля, усвідомлюючи, що протидіє саме працівникові правоохоронного органу, що виконує свої службові обов`язки, умисно ввімкнувши передачу заднього ходу, здійснив наїзд на останнього, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці правого ліктьового суглоба, садна на шиї, правій гомілці, на обох кистях та в ділянці лівого променево-зап`ястного суглоба, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст.185, ч.2 ст.345 КК України.

У відкритому судовому засіданні суду першої інстанції прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку раніше обраного йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк до двох місяців, мотивуючи тим, що ризики, наявність яких стала підставою для застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися, продовжують існувати, а тому, враховуючи особу обвинуваченого, тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень для уникнення ризиків, які вказані у клопотанні, просив його задовольнити.

Задовольняючи клопотання прокурора, місцевий суд мотивував своє рішення тим, що на момент судового розгляду кримінального провадження ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшились та виправдовують подальше тримання особи під вартою.

Окрім того, в судовому засіданні місцевого суду не були безпосередньо допитані всі свідки у даному кримінальному провадженні, не досліджені письмові докази, судове провадження у справі не закінчено і в строк дії попередньої ухвали про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обєктивно закінченим бути не може, а тому, враховуючи особу обвинуваченого, характер та тяжкість злочинів, в яких він обвинувачується, з метою недопущення впливу на показання свідків інший, більш мякий запобіжний захід, окрім раніше обраного, не зможе належним чином забезпечити виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 обовязків.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку запобіжного тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст.199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вказаних вище вимог, а тому ухвала місцевого суду відповідає зазначеним критеріям.

Враховуючи, що обставини, при яких обвинуваченому ОСОБА_7 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, на теперішній час не змінились, тому і заявлені ризики не зменшилися.

При цьому судом першої інстанції, на думку колегії суддів, вірно враховано те, що ОСОБА_7 офіційно не працює та не має постійного джерела доходу, а стороною захисту ні в судовому засіданні місцевого, ні апеляційного судів не надано будь-яких переконливих доказів на підтвердження своїх доводів про те, що в обвинуваченого ОСОБА_7 наявні тісні соціальні звязки.

Окрім того, в судовому засіданні місцевого суду не були безпосередньо допитані всі свідки у даному кримінальному провадженні, не досліджені письмові докази, судове провадження у справі не закінчено, а в строк дії попередньої ухвали про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обєктивно закінченим бути не могло, тому, враховуючи особу обвинуваченого, характер та тяжкість злочинів, в яких він обвинувачується, а також з метою недопущення впливу на показання свідків, інший, більш мякий запобіжний захід, не зможе належним чином забезпечити виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 обовязків.

Таким чином, наявність ризиків у межах кримінального провадження ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених прокурором у поданому клопотанні та доведених в судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій.

Доводи сторони захисту з приводу того, що клопотання про продовження строку тримання під вартою прокурором було подано з пропуском передбаченого ч. 1 ст. 199 КПК України строку, не є таким істотним порушенням, яке могло би бути підставою для скасування ухвали місцевого суду.

Що стосується доводів сторони захисту з приводу його незаконного затримання, то вони на увагу не заслуговують, оскільки були предметом розгляду слідчим суддею Чортківського районного суду Тернопільської області, за результатом розгляду яких 22 березня 2019 року ним було прийнято рішення про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке в подальшому ухвалою колегії суддів Тернопільського апеляційного суду від 15 квітня 2019 року залишено без змін.

Інші доводи, на які звертає увагу сторона захисту, також були предметом розгляду в суді першої інстанції, їм надана належна оцінка та прийняті відповідні заходи.

Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, місцевим судом були постановлені ухвали від 01 квітня 2020 року про: зобовязання уповноваженої особи прокуратури Тернопільської області внести відомості до ЄРДР за заявою обвинуваченого ОСОБА_7 про ймовірне вчинення щодо нього працівниками поліції кримінального правопорушення, а саме: нанесення тілесних ушкоджень під час його затримання, яке мало місце 20 березня 2019 року, а також щодо його незаконного затримання; про направлення заяви обвинуваченого ОСОБА_7 про кримінальне правопорушення до Територіального відділення ДБР, розташованого у м. Львові.

Також судом першої інстанції постановлено ухвалу від 01 квітня 2020 року про зобов`язання начальника ДУ «Чортківська установа виконання покарань № 26» забезпечити проведення необхідного додаткового обстеження ОСОБА_7 з урахуванням положень Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого спільним наказом Міністерства охорони здоров`я України та Міністерством юстиції України від 10 лютого 2012 року та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» від 11.03.2020 № 211; надавати обвинуваченому ОСОБА_7 постійно належну медичну допомогу та повернути ОСОБА_7 належний йому глюкометр.

При цьому, що також було встановлено в судовому засіданні суду першої інстанції, обстеження, які необхідні ОСОБА_7 , можуть бути здійсненні в умовах Чортківського СІЗО, і госпіталізації в лікарню він не потребує.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до думки, що доводи апеляційної скарги захисників обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є непереконливими. Судом при розгляді клопотання були повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою, а рішення всупереч твердженням апелянтів прийняте у відповідності до норм КПК України, в тому числі з урахуванням положень глави 18 цього Кодексу.

Будь-яких порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити місцевому суду ухвалити законне та вмотивоване рішення, колегією суддів не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи не є достатніми для скасування оскаржуваної ухвали.

У зв`язку із наведеним, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Ухвалу Чортківського районного суду Тернопільської області від 01 квітня 2020 р., якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30 травня 2020 р., залишити без змін, а апеляційну скаргу захисників обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді