ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2995/19
Провадження №1-кп/477/107/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
із секретарем судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 1067, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, який має вищу освіту, працюючого водієм ТОВ Тумос, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 2002 року народження, та ОСОБА_5 2011 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України;
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 , його захисника ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

24 жовтня 2019 року, приблизно об 11 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки Mercedes Benz Sprinter 311 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у смт. Первомайське Вітовського району Миколаївської області, грубо порушив положення підпункту б) пункту 2.3., пункту 10.9. Правил дорожнього руху України, які передбачають, що: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху, а для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Він, від`їжджаючи заднім ходом від магазину Бриз, розташованого по вул. Ювілейній в цьому селищі, не впевнився в безпеці свого маневру, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не звернувся за допомогою до інших осіб, і скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка знаходилася позаду його автомобіля, в результаті чого, від зіткнення, вона отримала тілесні ушкодження у виді відкритого перелому плечової кістки в нижній третині, рани в ділянці правого передпліччя, рани в ділянці надбрівної дуги, рани в ділянці правого стегна, гемартрозу (скупчення в ділянці правої надбрівної дуги) правого колінного суглобу, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
За вчинення описаних дій передбачена кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортними засобами, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні у пред`явленому обвинуваченні свою вину визнав повністю. Пояснив, що 24 жовтня 2019 року, орієнтовно в обідній час, він здійснив розвантаження продуктів харчування зі свого автомобіля Mercedes Benz, р.н. НОМЕР_1 , до магазину Бриз в смт. Первомайське Вітовського району Миколаївської області. Перед тим як від`їжджати, він подивися, що ззаду автомобіля нікого не було. Сівши за кермо спочатку пропустив два автомобіля, які проїжджали позаду по автомобільній дорозі, куди він збирався виїжджати, і почав рух заднім ходом. Але проїхавши приблизно тільки 0,5 метра, побачив у дзеркало заднього виду як позаду автомобіля впала жінка, він відразу зупинився, вийшов з автомобіля і почав надавати їй допомогу. Розкаявся у вчиненому, тому просив суворого не карати, врахувавши необхідність мати права для керування транспортними засобами, щоб працювати водієм і утримувати сім`ю.
Потерпіла на час судового розгляду померла від серцевих хвороб, тобто не від завданого їй злочину.
Цивільного позову вона не заявляла, тому, виходячи з положень ст. 55 КПК України, підстав для залучення до участі в справі її спадкоємців чи близьких родичів, суд не вбачає.
Згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України та наслідки роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи та пред`явлене йому обвинувачення і відсутні сумніви в добровільності його позиції.
Тому суд, у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.
За встановлених у судовому засіданні обставин дії обвинуваченого, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесні ушкодження, вірно кваліфіковані за частиною 1 статті 286 КК України.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає його щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують його покарання, судом не встановлено.

Беручи до уваги обставини справи, в тому числі скоєння

ОСОБА_3 ненавмисного злочину середньої тяжкості, його відношення до своїх дій та їх наслідків, наявність обставини, яка пом`якшує покарання і відсутність обставин, які обтяжують покарання, перебування у нього на утриманні двох неповнолітніх дітей, суд вважає за можливе та необхідне призначити йому покарання, яке буде достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів, у виді штрафу в межах розміру, визначеного санкцією інкримінуємого злочину, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Процесуальні витрати за положеннями ст.ст. 118-124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого в загальній сумі 2512 грн. 16 коп. на користь держави.
До набрання вироком законної сили суд не вбачає необхідним обирати обвинуваченому міру запобіжного.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) гривен, без позбавлення права керувати будь-якими транспортними засобами.
Стягнути із ОСОБА_3 процесуальні витрати на користь держави у виді витрат по залученню експертів під час здійснення досудового розслідування в загальній сумі 2512 (дві тисячі п`ятсот дванадцять) гривен 16 копійок.
До набрання вироком законної сили міру запобіжного заходу
ОСОБА_3 не обирати.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після проголошення негайно вручити прокурору і обвинуваченому, а потерпілому направити не пізніше наступного дня.

Суддя ОСОБА_1