пр. № 1-кп/759/377/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді -ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання -ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 001030 від 06.07.2019р. відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Обухів, Київської області, громадянина України, неодруженого, освіта середня, військовослужбовеця військової служби за контрактом, який проходить службу на посаді стрільця зенітника зенітного ракетного взводу військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263; ч.2 ст.263 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 ,будучи військовослужбовцем за контрактом військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», в супереч ст. 68 Конституції України та законів України, зокрема п.п. 1, 2 Положення про дозвільну систему затвердженого, Постановою Кабінету міністрів України № 576 від 12.10.1992, п.п. 12.1, 12.2, 12.13 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу, спорядженими гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, 06.07.2019р., прибувши до міста Києва по власних справах, направився до станції метро «Житомирська» КП «Київський метрополітен» у м. Києві.

06.07.2019р. о 13.00год. у вестибюлі вказаної станції у ОСОБА_3 виявлено та вилучено з центрального відділу рюкзака, який був при ньому, ніж, який відноситься до холодної клинкової зброї колючо-ріжучої дії, виготовлений з застосуванням металообробного устаткування по типу мисливських ножів зального призначення, а також п`ять патронів, які є проміжними патронами калібру 5,45x39 мм, споряджені оболонковою кулею зі сталевим осереддям, виготовлені промисловим способом та відносяться до боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї, патрони придатні до стрільби.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України як придбання, носіння та зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу; за ч.2 ст.263 КК України як носіння іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

18.09.2019р. між прокурором військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладена угода про визнання винуватості.

Відповідно до угоди обвинувачений у повному обсязі та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вказаних злочинів.
Під час узгодження покарання сторонами взято до уваги тяжкість вчиненого злочину, дані, що характеризують особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_3 позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, а також обставини, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, а саме - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, прийняття безпосередньої участі у проведення ООС; відсутність обставин, що обтяжують покарання.
У зв`язку з чим сторони дійшли згоди про можливість призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України з призначенням більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, а саме вважали за можливе перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції відповідної статті Особливої частини КК України та погодились на призначення ОСОБА_3 покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятидесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити.
Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні також просили вказану угоду з прокурором затвердити. При цьому обвинувачений визнав себе винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263; ч.2 ст.263 КК України, в повному обсязі.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263; ч.2 ст.263 КК України, які згідно ст.12 КК України є тяжким злочином та злочином середньої тяжкості відповідно.
Також судом встановлено низку обставин, які, згідно з вимогами ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_3 , а саме: щире каяття в скоєному злочину та вчинення злочину в наслідок збігу тяжких особистих, сімейних обставин. Крім цього, ОСОБА_3 є особою молодого віку, який вперше притягується до кримінальної відповідальності та за місцем проживання характеризується позитивно, є військовослужбовцем за контрактом, має статус учасника бойових дій та на разі продовжує проходження служби, де характеризується виключно позитивно, на його утриманні перебуває матір, яка хворіє на ряд тяжких захворювань. Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_3 зробив для себе належні висновки, критично ставиться до своїх дій, а також те, що внаслідок дій ОСОБА_3 тяжких наслідків не настало.
Наведені обставини у відповідності з вимогами ст.66 КК України є такими, що пом`якшують покарання, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, тому суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості та призначити ОСОБА_3 за ч.1 ст.263 КК України покарання у виді штрафу із застосуванням ст.69 КК України, тобто перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини статті Особливої частини цього Кодексу за цей злочин, та за ч.2 ст.263 КК України у виді штрафу, застосувавши при призначенні покарання за сукупністю злочинів принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Під час судового засідання судом з`ясовано в обвинуваченого ОСОБА_3 , що він цілком розуміє права передбачені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом; наслідки невиконання угоди.
Суд переконався у судовому засіданні, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Встановлено, що угода про визнання винуватості може бути затверджена судом, оскільки умови угоди не суперечать вимогам Кримінально-процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін, правова кваліфікація злочину вірна, відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, узгоджені сторонами вид та міра покарання, відповідають ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_3 злочину та особі обвинуваченого, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.
Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.
Керуючись п.1 ч.3 ст.314, ст.ст. 373- 376, 474-475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 18 вересня 2019 року між прокурором військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263; ч.2 ст.26 КК України і призначити йому, узгоджене сторонами покарання:

- за ч.1 ст.263 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень на користь держави.

- за ч.2 ст.263 КК України у виді 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень на користь держави.

На підставі ст.70 КК України, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень на користь держави.

Речові докази 5 патронів та ніж, які зберігаються у камері речових доказів УП в метрополітені ГУ НП у м.Києві (квитанції №397, №398) - конфіскувати в дохід держави.
Вирок на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, через Святошинський районний суд м.Києва, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1