Справа №: 635/7317/19
У Х В А Л А
іменем України
29 квітня 2020 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області колегіально у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю

прокурора ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисників обвинувачених ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Люботин, Харківської області клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу, обраного відносно обвинувачених в межах обвинувального акту за кримінальним провадженням № 3000423, згідно якого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 187, ч.4 ст. 296, ч.1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и в:
В провадженні Люботинського міського суду Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_12 , ОСОБА_13 за ч.3 ст. 187 КК України, ОСОБА_11 за ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 296, ч.3 ст. 187 КК України.

Відносно обвинувачених обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 09 травня 2020 року.

Прокурором в судовому засіданні заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_11 у вигляді тримання під вартою, обраного ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області та в подальшому продовженого ухвалами Люботинського міського суду Харківської області, оскільки строк його обрано до 09 травня 2020 року включно. Клопотання обґрунтоване тим, що відносно ОСОБА_11 наявна обґрунтована підозра у вчиненні ним злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 296, ч.1 ст. 263 КК України, а також наявні ризики, які враховувались судом при обранні цієї міри запобіжного заходу, вони не відпали і продовжують існувати, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам.

Також прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вигляді тримання під вартою, обраного ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області та в подальшому продовженого ухвалами Люботинського міського суду Харківської області, оскільки строк його обрано до 09 травня 2020 року включно. Клопотання обґрунтоване тим, що відносно ОСОБА_12 , ОСОБА_13 наявна обґрунтована підозра у вчиненні ними злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, а також наявні ризики, які враховувались судом при обранні цієї міри запобіжного заходу, вони не відпали і продовжують існувати, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам. На теперішній час лише відпав ризик, щодо впливу на свідків оскільки всі свідки сторони обвинувачення, за виключенням свідка ОСОБА_14 допитані.

Захисники обвинуваченого ОСОБА_13 просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора, посилаючись на необґрунтованість, недоведеність ризиків. Крім того, просили врахувати, що ОСОБА_13 є інвалідом ІІІ групи, отримує пенсію, потребує постійної медичної допомоги та нагляду, має житло. Сторона захисту зазначає, що обвинувачення побудоване на припущеннях і здогадках прокурора, сторона обвинувачення не може надати суду конкретних доказів його вини, що значно затягує строки розгляду провадження. Прокурором не доведено існування ризиків на які він посилається, до клопотання не додано доказів на підтвердження його позиції. Захисники зазначають, що ОСОБА_13 більше 10 місяців тримається під вартою, що шкодить його здоров`ю, він хвора людина та потребує медичної допомоги. ОСОБА_13 також вказує, що він є інвалідом 3 групи, а перебування в умовах СІЗО шкодить його здоров`ю, бо умови незадовільні, його стан здоров`я значно погіршився, він не отримує необхідного спеціалізованого лікування.

Захисники просять змінити ОСОБА_13 запобіжний захід на частковий домашній арешт, щоб він мав змогу працювати та отримати медичну допомогу.

Обвинувачений ОСОБА_11 та його захисник заперечували проти клопотання прокурора, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, виходячи з наступного. ОСОБА_11 зазначає, що він має місце мешкання, не переховувався від слідства та не буде переховуватись від суду, має на утриманні дитину, вихованням якої він буде займатися, коли дружина працюватиме. Обвинувачений зазначає, що клопотання прокурора є необґрунтованим та ним не враховано дані про його особу та просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_6 зазначив, що ризики, зазначені прокурором є надуманими та недоведеними. Крім того, він просив врахувати, що родині його підзахисного бракує коштів, а ОСОБА_11 , в свою чергу, міг би допомогти родині.

Обвинувачений ОСОБА_12 та його захисник ОСОБА_8 просили відмовити в задоволенні клопотання, посилаючись на істотне порушення процесуальних норм, його необґрунтованість. Просили врахувати, що обвинувачений не переховувався від слідства та суду, відсутні підстави вважати, що він може чинити тиск на свідків та потерпілих. Також зазначили, що ОСОБА_12 перебуває у цивільному шлюбі, мав джерела доходу, працював за кордоном, за отримані кошти утримував родину з двома дітьми, має дозвіл на виїзд до Польші та запрошення на роботу за кордон.

Обвинувачені та їх захисники вказували на безпідставність заявлених прокурором клопотань, недоведеність ризиків, які вважали припущеннями прокурора, просили застосувати більш м`які запобіжні заходи.

Представник потерпілого ОСОБА_15 адвокат ОСОБА_10 , в інтересах клієнта, вважав за необхідне задовольнити клопотання прокурора.

Колегія суддів, вислухавши учасників провадження, дослідивши направлені до суду матеріали, приходить до наступного висновку.

Частиною 2 ст.29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Так, відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно зі змістом ст. ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали суду. Як передбачено ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на них процесуальних обов`язків.

Згідно ч. 5ст. 9 КПК України,кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачуються особи та дані, які їх характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Колегія суддів визнає обґрунтованими доводи прокурора про те, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , зокрема ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, не припинили свого існування.

Крім того, колегія суддів зазначає, що залишаються недопитаними свідки, заявлені стороною захисту.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Разом з тим, як передбачено правовою позицією ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Характер та фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 злочинів, свідчать про підвищену суспільну небезпеку. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Підставами продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими кримінального правопорушення - злочину, тяжкість кримінального правопорушення, в якому останні обвинувачуються, максимальна санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років .

Крім того, наявність ризиків перешкоджання обвинуваченими встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні, а саме, особистість обвинувачених, спосіб їх життя, що вони можуть переховуватися від суду, оскільки вони не працюють, не мають постійного джерела доходу, не має міцних соціальних зв`язків, що дає підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватись від органів досудового розслідування, вчинити нові злочини, виключає підстави для скасування чи зміни обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Колегія суддів вважає, що з моменту взяття обвинувачених під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити на більш м`який запобіжний захід.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинувачених переховуватися від суду, вплинути на його хід чи спробувати продовжити свою злочинну діяльність, суд бере до уваги їх підвищену суспільну небезпеку, інкримінованих ОСОБА_13 , ОСОБА_11 .. ОСОБА_12 діянь, з урахуванням обставин інкримінованих їм злочинів, відсутність постійного місця роботи та джерела доходів, відсутність міцних соціальних зв`язків, а також тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими в інкримінованих їм злочинах.

Отже, зазначені обставини підтверджують наявність ризиків, про які зазначає прокурор.

Крім того, колегія суддів вивчаючи матеріали справи та особи обвинувачених, не знаходить будь-яких обставини, які б могли слугувати беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинувачених.

Зазначені вище обставини у своїй сукупності, на думку колегії суддів, спростовують доводи обвинувачених, про можливість та необхідність застосування щодо них запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

На переконання колегії суддів, зазначені обставини в своїй сукупності, свідчать про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе запобігти ризикам, які продовжують існувати на цій стадії судового розгляду.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до свободи особистості .

Крім того, стаття 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважує на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція, передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Ухвалами Харківського районного суду Харківської області від 28 червня 2019 року до обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 застосовано запобіжний захід у вигляді взяття під варту.

Відповідно до ухвали Люботинського міського суду Харківської області від 11 березня 2020 року обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 продовжено запобіжний захід у вигляді взяття під варту строком до 09 травня 2020 року включно, але до цього часу суд з об`єктивних причин не в змозі закінчити розгляд кримінального провадження з ухваленням відповідного рішення. Станом на цей час завершити судове провадження до спливу строку тримання обвинуваченого під вартою неможливо, оскільки лише розпочато судовий розгляд.

При обранні запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 слідчим суддею було враховано наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ними інкримінованих злочинів.

Також слідчий суддя вважав підтвердженим наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Крім того, суд, на даному етапі розгляду провадження не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому виходячи з характеру пред`явленого обвинувачення, даних про особи обвинувачених, а також, з метою запобігання перешкодити встановленню істини по справі.

До спливу терміну запобіжного заходу ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вигляді тримання під вартою, розгляд кримінального провадження не може бути завершено, оскільки не досліджено усі наявні докази, як сторони обвинувачення, так і сторони захисту. На теперішній час судовий розгляд перебуває на стадії допиту свідків, але всі вони перебувають за межами м. Люботин в м. Мерефа, а через відсутність транспортного сполучення між містами, пов`язаного з введенням обмежувальних заходів на час боротьби з пандемією COVID-19

Викладене у сукупності з суворістю можливого покарання дає підстави для висновку, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки обвинувачених, беручи до уваги необхідність враховувати не лише інтереси конкретної особи, а й загально суспільний інтерес, який у даному випадку стосується результату розгляду кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що лише такий запобіжний захід спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, та виходить у тому числі з тих обставин, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , має такий високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При цьому, колегія суддів керується принципом презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленого обвинувачення, суспільної небезпеки злочинних дій, в яких обвинувачуються ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 .

Стороною захисту не було подано до суду будь-яких доказів про відсутність ризиків.

В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження обставини на, які посилаються обвинувачені у своїх поясненнях з приводу заявлених клопотань, будь-яких нових доводів та обставин, які не були б відомі і враховані при обранні їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і які б свідчили про необхідність її зміни, суду надано не було. Отже, підстав для зміни міри запобіжного заходу ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 судом не вбачається.

Крім того, твердження обвинувачених про те, що вони перебувають в СІЗО під час світової пандемії COVID-19, де вони не отримують належної медичної допомоги , суд вважає недоречними, оскільки перебуваючи під вартою в слідчому ізоляторі, обвинувачені знаходяться під медичним захистом держави, яка в свою чергу вживає заходи щодо непоширення розповсюдження коронавірусу.

Таким чином, жодних нових обставин, або таких, які не були предметом судового розгляду при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою чи при його подальшому продовженні, які б могли слугувати підставою для зміни обвинуваченому вже вжитого щодо нього запобіжного заходу на більш м`який, у судовому засіданні не здобуто і не встановлено.

Стаття 181 КПК України закріплює, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби та може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Однак, суд не вбачає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, забезпечить виконання обвинуваченими їх обов`язків, дотримання останніми належної поведінки, запобігання можливості чинення тиску на потерпілу сторону і свідків та прибуття до суду за першою вимогою.

При цьому зважаючи на недоведеність обвинуваченими та захисниками зміни всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, зникнення ризику, яким обумовлювали обрання запобіжного заходу обвинуваченим та його продовження, суд вважає непереконливими і необґрунтованими їх доводи, відсутніми достатні підстави для зміни запобіжного заходу, а наявні ризики не відпали.

Суд вважає, що на даний час відсутні підстави, які б вказували, що ризики, враховані при обранні запобіжного заходу, зменшились або відпали, так як обвинувачені та їх захисники не надали суду доказів наявності будь-яких обставин, які свідчать про те, що такі ризики зменшились або відпали.

При цьому суд враховує, що обвинувачені не є особами, щодо яких не можуть бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України. За таких обставин суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим на 60 днів.

Суд визнає, що інтереси суспільства значною мірою переважають інтереси забезпечення права на свободу обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , незважаючи на існування презумпції невинуватості.

Крім того, суд, керуючись п.1 ч.4 ст.183 КПК України, при постановленні даної ухвали, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177,178 КПК України, вважає за необхідне не визначати обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 розмір застави, оскільки останні обвинувачуються у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Керуючись ст.ст. 110, 177, 178, 181, 194, 199 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 відмовити.

Клопотання прокурора про продовження запобіжних заходів відносно обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 задовольнити повністю.

Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» продовжити на 60 днів до 27 червня 2020 року включно.

Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» продовжити на 60 днів до 27 червня 2020 року включно.

Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» продовжити на 60 днів до 27 червня 2020 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Люботинський міський суд Харківської області протягом 7 днів, а обвинуваченим в той же термін з моменту вручення їм копії ухвали.

Головуючий суддя (підпис) ОСОБА_1

Судді (підпис) ОСОБА_2

(підпис) ОСОБА_3