Справа №372/166/18 Головуючий в суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/3367/2019 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2019року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5

за участю:
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
представників потерпілої ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_11 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 23 жовтня 2019 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінено раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, -

В С Т А Н О В И Л А:

Обухівським районним судом Київської області здійснюється судовий розгляд кримінального провадження №0001708 від 26.11.2017 року щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 23 жовтня 2019 року ОСОБА_7 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, з покладенням на нього обов`язків: 1) не покидати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 21 години 00 хвилин до 06 годин 00 хвилин ранку; 2) прибувати до прокурора та Обухівського районного суду Київської області за першою вимогою. Обвинуваченого звільнено з-під варти негайно в залі суду.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, потерпіла ОСОБА_11 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , строком на 60 днів.
Вказує, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою, невмотивованою та такою, що винесена з істотним порушенням вимог ст.ст.177-178, 194, 199 КПК України. Зокрема, викладені у ній висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Зазначає, що надана захисником заява ОСОБА_12 про надання згоди на проживання обвинуваченого за її місцем проживання не може однозначно вказувати на те, що він не здійснить спроби переховуватись від суду. До того ж, договір оренди житла, який був датований 23.10.2019 року та укладений між обвинуваченим та ОСОБА_12 є сумнівним, оскільки орендодавець у судовому засіданні не перебувала, а сам ОСОБА_7 постійно знаходився під вартою та перебував в умовах СІЗО.
Крім того, ОСОБА_12 є свідком у даному кримінальному провадженні, і якщо виникне необхідність її допиту під час судового розгляду справи, то ОСОБА_7 матиме змогу безперешкодно впливати на неї, отже наявний ризик п.3 ч.1 ст.177 КПК України.
Звертає увагу колегії суддів на те, що ОСОБА_7 має реальну можливість впливу на свідків та експерта, що може перешкодити завданням кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.
Вважає, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати і надалі: обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності, зважаючи на тяжкість покарання, яке йому загрожує у випадку визнання його винуватим у вчинення злочину; у ОСОБА_7 відсутні міцні соціальні зв`язки за місцем проживання, оскільки він не одружений та не має утриманців.
Зазначає, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий насильницький злочин, що потягло за собою смерть потерпілого, він не розкаявся у вчиненому, не відшкодував потерпілій збитки, постійно змінює свої покази щодо обставин скоєного злочину.
Просить при прийнятті судового рішення врахувати практику ЄСПЛ в частині ризику втечі, що має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчієв проти Молдови).
Заслухавши доповідь судді, пояснення представників потерпілої в обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які заперечують проти її задоволення та думку прокурора, який вважає скаргу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, дослідивши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_11 задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р.).
Як вважає колегія суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, з покладенням на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а такожповно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу. При цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.
Доводи апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_11 про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також її твердження про безпідставність зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 та неврахування судом тяжкості вчиненому ним злочину, ґрунтуються на припущеннях та повністю спростовуються наявними у матеріалах судового провадження письмовими доказами, а сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Інші доводи потерпілої ОСОБА_11 , викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Відповідно до правової позиції викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Суд першої інстанції, дотримуючись в повній мірі положень ст.331 КПК України, та розглядаючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою, врахував досить тривалий термін перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, його похилий вік (68 років), наявність у нього місця тимчасового проживання та те, що ризики, встановлені ст.177 КПК України, на момент вирішення цього процесуального питання, відпали, з чим погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.
При апеляційному розгляді не встановлено об`єктивного існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 та не встановлена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України.
За сукупності таких обставин, враховуючи особу обвинуваченого, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з урахуванням практики ЄСПЛ обґрунтовано змінив обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт, тим самим забезпечивши дотримання прав особи на свободу та виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.
З огляду на це, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, за наслідками її розгляду, вважає необхідним вказану скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 177-178, 331, 376, 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_13 залишити без задоволення, а ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 23 жовтня 2019 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінено раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт без змін.
Ухвала суду остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа №372/166/18 Головуючий в суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/3367/2019 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2019року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5

за участю:
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
представників потерпілої ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_11 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 23 жовтня 2019 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінено раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, -

В С Т А Н О В И Л А:

Оскільки складання повного тексту ухвали вимагає значного часу, колегія суддів, відповідно до ст. 376 КПК України, вважає за можливе обмежитись складанням і оголошенням її резолютивної частини.
Керуючись ст.ст. 177-178, 331, 376, 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_13 залишити без задоволення, а ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 23 жовтня 2019 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінено раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт без змін.
Ухвала суду остаточна та оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали суду буде проголошено о 16годині 00 хвилин 23 грудня2019 року.

Головуючий:

Судді: