Номер провадження: 11-сс/813/410/20
Номер справи місцевого суду: 522/3685/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

в присутності поручителя ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 05.03.2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 186, ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 289 КК України, у кримінальному провадженні №0001021, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.03.2020 року,-

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених слідчим суддею.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 05.03.2020 року задоволено клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеські області ОСОБА_12 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_13 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 діб в межах строку досудового розслідування, тобто до 01.05.2020 року включно, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Дальній, Білібінського району, Магаданської області, Російської Федерації, громадянина України, з вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів раніше не судимий,

підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 186, ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 289 КК України, у кримінальному провадженні №0001021, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.03.2020 року.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що підозрюваний ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні в тому числі особливо тяжких злочинів, які караються позбавленням волі на строк до 13 років, офіційно не працює, не навчається, що свідчить про відсутність у останнього міцних соціальних зв`язків, а тому підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та експертів у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Пред`явлена підозрюваному ОСОБА_8 підозра обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні та долученими до клопотання доказами.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись із прийнятим слідчим суддею рішенням, захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 05.03.2020 року та відмовити в задоволені клопотання слідчого.

Обґрунтовує вимоги тим, що слідчим суддею під час постановлення вказаної ухвали не взято до уваги відсутність обґрунтованої підозри, не враховано те, що ОСОБА_8 раніше не судимий, одружений, має постійне місце проживання, має на утриманні малолітню доньку, ІНФОРМАЦІЯ_2 , позитивно характеризується за місцем служби, має вищу освіту, є директором ТОВ «Атлетичний клуб», має нагороди та грамоти за участь у спортивних змаганнях та вагомі внески у розвиток фізичної культури і спорту, є учасником антитерористичної операції. Слідчим суддею, під час винесення оскаржуваної ухвали, не враховано, що у порушення вимог ч. 3 ст. 184 КПК України, прокурор до клопотання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 не додав копії матеріалів, якими він обґрунтовує доводи клопотання, чим порушив право на захист ОСОБА_8 .

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Органом досудового розслідування встановлено, що 01.03.2020 року у невстановлений слідством час, ОСОБА_8 та ОСОБА_14 , перебуваючи в орендованому останнім офісному приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , вступили в злочинну змову, направлену на вимагання грошових коштів у ОСОБА_9 , якого з ОСОБА_14 раніше зв`язували договірні відносини.

Так, приступивши до реалізації спільного злочинного наміру, заздалегідь розподіливши ролі між собою, ОСОБА_14 , у відповідності до своєї ролі, зателефонував ОСОБА_9 та під приводом розмови, назначив зустріч у приміщені вищевказаного офісу.

У вказаний день ОСОБА_9 сумісно з ОСОБА_15 , за попередньою домовленістю з ОСОБА_14 , прийшов на зустріч до офісного приміщення, де їх зустрів останній разом із ОСОБА_8 .

Реалізовуючи свій злочинний намір, діючи у відповідності до своєї злочинної ролі, ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_9 та штовхнув його правою рукою у ліве плече, при цьому наказавши зайти до приміщення вказаного офісу, що останній зробив.

Перебуваючи безпосередньо у приміщенні вказаного офісу, у відповідності до спільного з ОСОБА_14 злочинного плану, ОСОБА_8 взяв зі стільця заздалегідь підготовлене знаряддя для вчинення злочину - молоток, та висловив потерпілому вимогу передачі їм грошових коштів в розмірі 3000 доларів США, на що потерпілий відповів відмовою, через що ОСОБА_8 наніс потерпілому удар долонею в область обличчя задля підтвердження реальності їхнього з ОСОБА_14 злочинного наміру.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного наміру, ОСОБА_8 , тримаючи в руках молоток, продовжив висловлювати потерпілому погрози застосування насильства, при цьому, користуючись фізичною перевагою. В подальшому ОСОБА_8 змусив ОСОБА_9 власноруч написати розписку про неіснуючу заборгованість перед ОСОБА_14 в розмірі 30 000 доларів США під заставу належного ОСОБА_9 професійного обладнання, тим самим виконавши всі дії відповідно до спільного злочинного плану, спрямованого на вимагання.

Крім того, 01.03.2020 року приблизно о 21 годині 00 хвилин, більш точного часу встановити не вдалось, ОСОБА_14 та ОСОБА_8 розуміючи, що не досягли бажаної мети, а саме особистого збагачення, вирішили відкрито викрасти належне ОСОБА_9 майно, при цьому визначивши професійне обладнання, що перебувало в офісному приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , орендованому ОСОБА_9 , предметом свого злочинного посягання.

Вийшовши з приміщення офісу, змусили ОСОБА_9 викликати вантажний автомобіль.

Так, прибувши до вказаного офісу, потерпілий під тиском з боку ОСОБА_14 та ОСОБА_8 , відчинив своїм ключем двері до офісу, після чого останні проникли до приміщення та у відповідності до наказу ОСОБА_8 , допоміг останньому та ОСОБА_14 винести зі свого офісу та погрузити до багажника та салону автомобіля вищевказаного таксі марки «Мерседес Віта», який очікував поряд з офісом потерпілого, належне йому професійне обладнання.

Виконавши всі дії відповідно до злочинного плану та досягнувши спільної мети, ОСОБА_14 та ОСОБА_8 разом з потерпілим ОСОБА_9 повернулись до офісного приміщення, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. В. Арнаутська, 55, де ОСОБА_14 та ОСОБА_8 відпустили потерпілого, після чого розпорядились викраденим майном на власний розсуд.

Даним кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_9 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 30 000 доларів США (01.03.2020 курс долара за НБУ становить 24,561 гривні, тобто 736 830 гривень).

Крім того, 01.03.2020 о 22:00 годині, більш точного часу встановити не вдалось, перебуваючи на вулиці, поряд з приміщенням офісу, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 55, ОСОБА_8 та ОСОБА_14 побачили автомобіль марки «Mazda MX-5» у кузові синього кольору, державні номерні знаки НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_9 , який в цей час проїжджав біля вищевказаного офісу.

В цей час, у ОСОБА_8 та ОСОБА_14 раптово виник спільний злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом та як засіб досягнення своєї протиправної мети останні обрали погрозу застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого.

Приступивши до реалізації спільного наміру, ОСОБА_14 зателефонував ОСОБА_9 та наказав приїхати до вищевказаного офісу.

Прибувши 01.03.2020 року о 22 годині 40 хвилин до зазначеного місця, а саме офісу, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 55, потерпілий ОСОБА_9 залишив свій автомобіль на паркувальному місці поряд з вищевказаним офісом та зайшов до приміщення, де його очікували ОСОБА_14 та ОСОБА_8 .

Далі, ОСОБА_9 , розуміючи чисельну та фізичну перевагу, ОСОБА_14 та ОСОБА_8 , побоюючись за своє життя та здоров`я передав останньому ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «Mazda MX-5», 2003 року випуску, у кузові синього кольору, тип кузова родстер, кабріолет, державні номерні знаки НОМЕР_1 , вартістю 8500 доларів США (курс НБУ на 01.03.2020 становить 208 768 гривень), після чого ОСОБА_8 змусив ОСОБА_9 власноруч написати розписку про неіснуючу заборгованість перед ОСОБА_14 в розмірі 8500 доларів США ( курс НБУ на 01.03.2020 становить 208 768 гривень) під заставу належного ОСОБА_9 автомобіля марки «Mazda MX 5».

З метою доведення спільного злочинного умислу до кінця, ОСОБА_14 та ОСОБА_8 , попередньо з`ясувавши у потерпілого місцезнаходження належного йому автомобіля, пройшли до місця, де був припаркований автомобіль потерпілого, після чого ОСОБА_8 та ОСОБА_14 за допомогою ключа, отриманого незаконно під тиском від ОСОБА_9 , проникли до салону вищевказаного автомобіля.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного наміру, направленого на заволодіння транспортного засобу потерпілого, ОСОБА_8 запустив двигун та сумісно з ОСОБА_14 рушив з місця вчинення ними кримінального правопорушення у невідомому напрямку.

Даним кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_9 спричинено матеріальну шкоду на суму 8500 доларів США (курс НБУ на 01.03.2020 становить 208 768 гривень).

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника та підозрюваного, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; потерпілого та його представника, які просили ухвалу слідчого судді залишити в силі; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, а також дослідивши заяву голови правління ГО «Всеукраїнська асоціація учасників бойових дій» ОСОБА_11 про поруку, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Відповідно до практики ЄСПЛ ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява №9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що слідчий суддя в цілому дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Апеляційний суд погоджується з мотивами оскаржуваної ухвали слідчого судді щодо наявності на даній стадії обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 умисних особливо тяжких злочинів, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до 13 років, що підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та долученими до клопотання доказами, а саме:

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 03.03.2020 року, який надав пояснення з приводу вчинених відносно нього злочинних дій, що інкримінуються ОСОБА_8 (а.п. 14-17);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_9 від 02.03.2020 року, в ході якого останній впізнав ОСОБА_8 як особу, яка вчинила відносно нього злочинні дії (а.п.86-87);

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 02.03.2020 року, який був присутній під час, коли чоловік на ім`я ОСОБА_16 шляхом погроз застосування молотка змусив написати його товариша ОСОБА_9 боргову розписку, та який в подальшому застосував до останнього фізичне насилля. Також йому відомо, що ОСОБА_16 та інші особи вивезли обладнання з лабораторії, яке належить потерпілому, а також те, що вони відібрали автомобіль, який належить ОСОБА_9 (а.п. 21-24);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_15 від 02.03.2020 року, в ході якого останній впізнав ОСОБА_8 як особу, яка вчинила відносно потерпілого ОСОБА_9 протиправні дії (а.п. 88-89);

- протоколом обшуку від 03.03.2020 року за адресою: АДРЕСА_4 , де у готельному номері, в якому проживав ОСОБА_8 , було виявлено реєстраційне посвідчення та ключі від автомобіля марки «Mazda MX 5», що належить ОСОБА_9 (а.п. 26-29);

- протоколом обшуку від 03.03.2020 року за адресою: м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 55 (а.п. 42-45);

- протоколом огляду місця події від 03.03.2020 року за адресою: м.Одеса, Французький бульвар, 64 (а.п.39-41);

- протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 03.03.2020 року (а.п. 46-49);

- протоколами огляду речей від 05.03.2020 року (ДВД-диску з відеозаписом, з роздруківкою кадрів з відеозапису) (а.п. 99-112);

- протоколом огляду предмета (автомобіль марки «Мазда МХ-5»);

- протоколами огляду предмета від 03.03.2020 року та від 15.03.2020 року, вилучене, в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_4 (а.п.31-33, 35-36);

- протоколом огляду предметів від 03.03.2020 року (вилучене в ході обшуку за адресою: м.Одеса, вул. Велика Арнаутська, 55) (а.п. 50);

- протоколом затримання ОСОБА_8 як особи підозрюваної у вчиненні злочину від 03.03.2020 року в порядку ст. 208 КПК України (а.п.66-69);

- протоколом затримання ОСОБА_14 як особи підозрюваної у вчиненні злочину від 03.03.2020 року в порядку ст. 208 КПК України (а.п.54-57);

Таким чином вищенаведені показання потерпілого та свідків, які узгоджуються між собою, свідчать про причетність ОСОБА_8 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 186, ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 289 КК України, що спростовують доводи захисника щодо необґрунтованості підозри відносно його підзахисного.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді щодо наявності доведених стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування і суду, з урахуванням тяжкості покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним; може здійснити незаконний вплив на потерпілого та свідків, враховуючи характер інкримінованих підозрюваному злочинів, вчинених із застосуванням фізичного насильства та погроз його застосування, що може суттєво перешкодити провести повне, об`єктивне та неупереджене досудове розслідування.

Однак апеляційний суд не може погодитися з висновком слідчого судді щодо наявності ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, у зв`язку з тим, що підозрюваний є раніше судимою особою, який на думку колегії суддів є помилковим та недоведеним, оскільки матеріали провадження не містять жодних даних, які б підтверджували цю інформацію, такі документи не були представлені прокурором й під час апеляційного розгляду.

Як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий у клопотанні, існують та підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

В сукупності з зазначеним та у відповідності до положень ст. 178 КПК України, слідчий суддя взяв до уваги тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні злочину, в якому він обґрунтовано підозрюється, та дані про особу підозрюваного, про які зазначено у клопотанні слідчого.

Таким чином, слідчий суддя, приймаючи рішення про доцільність застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого виняткового запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим і прокурором.

Зазначене, на думку апеляційного суду, виключає собою можливість, на даній стадії досудового розслідування, обрання відносно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.

Разом з тим, застосувавши до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя не виконав вимог ч. 3 ст.183 КПК України, належним чином не мотивував рішення в частині визначення застави як альтернативного запобіжного заходу та не визначив розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, а лише формально послався на неможливість визначення розміру застави, через підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, пов`язаних із застосуванням насильства, що передбачено вимогами ч. 4 ст. 183 КПК України.

Однак слід зазначити, що норма ч. 4 ст. 183 КПК України не містить прямої заборони неможливості визначення розміру застави у разі підозри особи у вчиненні злочину із застосуванням насильства.

В даному випадку слідчому судді необхідно враховувати усі обставини в сукупності, характер вчинення інкримінованого злочину, його наслідки, в тому числі дані про особу підозрюваного.

Крім того, підчас апеляційного розгляду стороною захисту зазначено, що не заперечувалось і прокурором, що іншому підозрюваному ОСОБА_14 у даному кримінальному провадженні, якому також інкримінується вчинення протиправних дій за попередньою змовою групою осіб із застосуванням насильства при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено заставу у розмірі 420 400 гривень.

Апеляційний суд також вважає, що слідчий суддя не прийняв до уваги належним чином дані про особу підозрюваного, який є не судимою особою, одружений, має постійне місце проживання, має на утриманні малолітню доньку, ІНФОРМАЦІЯ_2 , позитивно характеризується за місцем проживання, має вищу освіту, є директором ТОВ «Атлетичний клуб», має нагороди та грамоти за участь у спортивних змаганнях та вагомі внески у розвиток фізичної культури і спорту, є учасником антитерористичної операції.

З урахуванням положень п.2 ч.3 ст.407 КПК України, наведені обставини є підставою для скасування ухвали слідчого судді з прийняттям апеляційним судом нової ухвали по суті клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу.

Скасовуючи ухвалу слідчого судді та ухвалюючи нове рішення за результатами розгляду клопотання слідчого, апеляційний суд вважає, що клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим, оскільки під час апеляційного розгляду були підтверджені встановлені слідчим суддею районного суду обґрунтованість підозри, про яку повідомлено ОСОБА_8 на даній стадії досудового розслідування, та наявність достатніх підстав вважати, що ризики, які визнані апеляційним судом доведеними, існують та підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Матеріали судової справи не містять будь яких даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою, а захисниками апеляційному суду такі дані надані не були.

Таким чином, приймаючи рішення щодо застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд керується положеннями ч.3 ст.183 КПК України та приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого та обрання запобіжного заходу в рамках строку досудового розслідування.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається у таких межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначенні розміру застави, апеляційний суд керується вимогами п.3 ч.5 ст.182 КПК України та вважає, що розмір застави повинен відповідати особі підозрюваного, тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого на даному етапі досудового розслідування підозрюється ОСОБА_8 та існуючим ризикам.

При визначенні розміру застави апеляційний суд враховує обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, обґрунтованість доводів прокурора про наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, та відсутність тяжких наслідків для потерпілого, пов`язаних із застосуванням фізичного насилля з боку підозрюваного, апеляційний суд вважає доцільним визначити підозрюваному заставу у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 420400 грн., тобто у сумі, що визначена межами, передбаченими п.3 ч.5 ст.182 КПК України, оскільки такий розмір застави здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним у разі внесення застави обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Визначаючи розмір застави, апеляційний суд враховує наявність у підозрюваного родини, друзів, в тому числі представника громадської організації, що звернувся із заявою про передачу підозрюваного на поруки до апеляційного суду, які спроможні внести заставу за підозрюваного.

Апеляційний суд вважає, що такий розмір застави буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, а також є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

За змістом ст. 180 КПК України метою запобіжного заходу у вигляді особистої поруки є попередження спроб підозрюваного ухилитись від органів досудового розслідування і суду, а також є однією з процесуальних форм залучення громадськості до перевиховання правопорушників.

Апеляційний суд вважає, що в даному кримінальному провадженні, незважаючи на той факт, що підозрюваний має позитивні характеризуючі його особу дані, одночасно, з урахуванням усвідомлення підозрюваним наслідків його протиправних дій та покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним, існує ризик вжиття спроб ухилення останнього від органів досудового розслідування і суду, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, якому не зможе запобігти особиста порука з огляду на поняття такого запобіжного заходу.

Діючи у межах положень ст.180 КПК України та вирішуючи питання про можливість передачі підозрюваного на поруки ГО «Всеукраїнська асоціація часників бойових дій», апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення цього клопотання, оскільки надані апеляційному суду матеріали не містять достатньо відомостей, які б давали підстави вважати, що зазначена громадська організація в особі голови правління ОСОБА_11 як поручителя заслуговує на високий ступінь довіри, який зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

З огляду на зазначені вище обставини, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисників задовольнити частково, скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та відмовити у задоволенні заяви про поруку.

Керуючись ст. ст. 183, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 05.03.2020 року, якою у кримінальному провадженні №0001021, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.03.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 186, ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 289 КК України, задоволено клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеські області ОСОБА_12 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_13 , у кримінальному провадженні №0001021 від 03.03.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 186, ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 289 КК України про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком до 01.05.2020 року.

Визначити підозрюваному розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 420 400 гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум Одеського апеляційного суду (Отримувач: Одеський апеляційний суд; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 42268321; Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ; Код банку отримувача (МФО): 820172; Рахунок отримувача: UA1086720; Призначення платежу: Згідно ухвали Одеського апеляційного суду від 17.03.2020 року; Заставна сума за підозрюваного ОСОБА_8 ; (Судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ).

Підозрюваний звільняється з під варти після внесення застави.

У разі внесення застави зобов`язати підозрюваного після звільнення з під варти прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду протягом дії запобіжного заходу у вигляді застави.

Покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1)прибувати слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за кожною вимогою;

2)не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, місця роботи та засобів зв`язку;

4)утримуватися від спілкування з іншими учасниками кримінального провадження, визначеними слідчим або прокурором;

5)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, або інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

6)носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваного наслідки невиконання указаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин та не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави, слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу.

Відмовити у задоволенні заяви громадської організації «Всеукраїнська асоціація учасників бойових дій» про передачу на поруки підозрюваного ОСОБА_8 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4