Справа № 587/2428/16-к
ВИРОК
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ріпки Роменського району Сумської області, українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, одруженого, працездатного, не працюючого, не зареєстрованого за певним місцем проживання, мешканця АДРЕСА_1 , до 2013 року не судимого в прядку ст. 89 КК України, раніше судимого
1) 05.08.2013 року Сумським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185, 75,76 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі і звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;у зв`язку з скасуванням іспитового строку 05.09.2013 року направленого для відбування покарання до місць позбавлення волі на 3 роки 6 місяців;
2) 05.02.2014 року Сумським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185, ст. 69, ч. 4 ст. 70, 75 КК України доштрафу в розмірі 510 гривень та 3 років 6 місяців позбавлення волі і звільненого від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки; ухвалою суду від 9 квітня 2014 року іспитовий строк скасовано з направленням засудженого до місць позбавлення волі для відбуття призначеного вироком суду покарання; ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 27 травня 2014 року покарання у виді штрафу замінено на 30 годин громадських робіт, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточно визначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі; ухвалою Ковпаківського районного суду м. Сум від 27 липня 2014 року на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію в 2014 році» невідбуту частину покарання скорочено наполовину; ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 14 серпня 2015 року на підставі ст.81 КК України звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково на 5 місяців 21 день;
3) вироком Сумського районного суду Сумської області від 19 вересня 2016 року за ч. 3 ст. 185, 69 КК України до 1 року позбавлення волі;
4) вироком Сумського районного суду Сумської області від 19 листопада 2019 року за ч. 1 ст. 309 КК України до 3 місяців арешту;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
ОСОБА_5 повторно вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин.
Так, 06 жовтня 2016 близько 23.00 год. ОСОБА_5 , переслідуючи корисливу мету викрадення чужого майна громадян, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання матеріальної шкоди потерпілому, прийшов до домоволодіння АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу по стежці з боку городу пройшов на територію домоволодіння, де шляхом відчинення вхідних дверей проник до сараю, розташованого на території вказаного домоволодіння, звідки таємно викрав майно ОСОБА_6 , а саме:бензинову косу марки «GOODLUCK» моделі ВС-3500 вартістю (згідно висновку товарознавчої експертизи № 19/119/9-3/3705е від 19.10.2016) 1618 грн. В подальшому викрадену бензинову косу останній переніс до домоволодіння АДРЕСА_1 , де сховав в сараї, таким чином розпорядившись викраденим майном.
Своїми умисними діями, що виразилися в таємному викраденні майна ОСОБА_6 на загальну суму 1618 гри., поєднаними з проникненням до іншого приміщення, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення,передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, тобто крадіжку, кваліфікуючими ознаками якої є «повторність», «проникнення до іншого приміщення».
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав в повному обсязі і пояснив, що дійсно в жовтні 2016 року з метою крадіжки майна він з боку городу через відчинені вхідні двері пройшов до домоволодіння ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_2 . Користуючись відсутністю сторонніх осіб, розуміючи, що його дії є непомітними для оточуючих та для потерпілого, через незачинені двері він проник до приміщення сараю, звідкивикрав бензопилу, яку переніс до себе додому і сховав в сараї, а згодом продав викрадене майно мешканцю с. Юнаківка Сумського району Павлючку за 800 гривень. Визнавши свою вину, після роз`яснення положень статті 349 КПК України обвинувачений вважав за недоцільне дослідження інших доказів по справі, погодився з вартістю викраденого майна та кваліфікацією скоєного, розкаявся у вчи неному.
Таким чином, вина обвинуваченого в судовому засіданні встановлена в повному обсязі.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.3 ст. 185 КК України, оскільки він повторно,з проникнення до іншого приміщення, вчинив таємне викрадення майна потерпілого ОСОБА_6 на суму 1618 гривень.
Призначаючи покарання обвинуваченому суд виходить з наступного.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, який задовільно характеризується пом`якшуючі відповідальність обставини свою вину визнав в повному обсязі і щиро розкаявся у скоєному, своїми правдивими показаннями як в ході досудового слідства, так і в судовому засіданні сприяв розкриттю злочину і встановленню істини по справі, вартість викраденого майна не є значною, викрадене майно повернуто потерпілому, цивільний позов не заявлено.
З врахуванням зазначених обставин, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі з застосуванням ст. 69 КК України, беручи до уваги також те, що подія мала місце майже 4 роки тому.
Визначаючи покарання, суд вважає за необхідне врахувати, що на підставі ухвали Сумського районного суду Сумської області від 8 грудня 2016 року ОСОБА_5 був залишений в СІЗО м. Суми на час розгляду даного кримінального провадження ( т. 1 ар. с. 16) і знаходився під вартою у зв`язку з розглядом кримінального провадження до 24 січня 2018 року включно, тобто 1 рік 1 місяць 16 днів ( звільнений з СІЗО м. Суми на підставі ухвали Сумського районного суду Сумської області від 24 січня 2018 року, т. 1 ар.с. 164). Отже, відповідно до п. ґ) ч.5 ст. 72 КК України ( в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання»), зазначений закон підлягає застосуванню при визначенні остаточного покарання обвинуваченому.
Так, згідно Постанови Верховного Суду України від 29 серпня 2018 року у справі №663/537/17, якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII).Якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України). Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.
Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).
Злочин обвинуваченим був вчинений 6 жовтня 2016 року, з 8 грудня 2016 року ОСОБА_5 був залишений в СІЗО м. Суми на час розгляду даного кримінального провадження і знаходився під вартою у зв`язку з розглядом кримінального провадження до 24 січня 2018 року включно, тобто 1 рік 1 місяць 16 днів. Таким чином, враховуючи положення ч. 5 ст. 72 КК України(в редакції Закону № 838-VIII),зарахування судом строку попереднього ув`язнення ОСОБА_5 у строк покарання у виді позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до ОСОБА_5 було застосовано попереднє ув`язнення, слід проводити з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі в судовому розгляді кримінального провадження зараховується у строк попереднього ув*язнення(п. ґ) ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII).
Крім того, призначаючи обвинуваченому покарання з застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу необхідно зарахувати покарання, повністю відбуте обвинуваченим за попереднім вироком ( вироком Сумського районного суду Сумської області від 19 листопада 2019 року, яким ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до 3 місяців арешту).
Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.
Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності з положеннями ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 349, 368, 373, 374 КПК України, суд
П Р И Г О В О Р И В :
ОСОБА_5 визнати винним за ч. 3 ст.185 КК України і призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Сумського районного суду Сумської області від 19 листопада 2019 року, яким ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до 3 місяців арешту, більш суворим, призначеним за даним вироком, остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців.
Зарахувати в строк відбування покарання час утримання обвинуваченого під вартою під час судового розгляду кримінального провадження за період з 8 грудня 2016 року по 24 січня 2018 року включно, що становить 1 рік 1 місяць 16 днів та відповідно до п. ґ) ч.5 ст. 72, ч. 5 ст. 72 КК України ( в редакції Закону України № 838-VIII), складає 2 роки 3 місяці позбавлення волі (з розрахунку відповідності одному дню попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі).
Зарахувати в строк відбування покарання, призначеного за даним вироком, повністю відбуте ОСОБА_5 покарання у виді 3 місяців арешту, призначене вироком Сумського районного суду Сумської області від 19 листопада 2019 року, з розрахунку, встановленого положеннями ч. 5 ст. 72 КК України, тобто виходячи з відповідності 1 дня позбавлення волі 1 дню арешту.
Вважати ОСОБА_5 таким, що повністю відбув призначене судом покарання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні не обирався.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом 30 діб з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1