Провадження № 1-кс/742/139/20
Єдиний унікальний № 742/2966/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 лютого 2020 року м.Прилуки

Слідчий суддя Прилуцького міськрайонного суду ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання цивільного позивача ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №0000891 від 21.06.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.356 КК України -

за участі сторін кримінального провадження:
слідчий ОСОБА_4 ,
цивільний позивач ОСОБА_3 ,
представник цивільного позивача ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
03.02.2020 року цивільний позивач ОСОБА_3 звернулась до Прилуцького міськрайонного суду з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме дві залізобетонні плити, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , у виді заборони відчуження та їх передачу на відповідальне зберігання.
Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що громадянин ОСОБА_6 категорично відмовляється надати можливість доступу до двох залізобетонних плит на яких був розташований належний ОСОБА_3 вагон-будинок, який ухвалою суду від 03.01.2020 року було передано останній на відповідальне зберігання.
Цивільний позивача та її представник заявлені позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні. Прокурор в судове засідання не з`явився, однак надав письмову заяву про доцільність накладення арешту на відповідне майно. Слідчий також висловив позицію про наявність обґрунтованих підстав для задоволення клопотання ОСОБА_3 .
Дослідивши матеріали кримінального провадження, якими обґрунтоване клопотання, заслухавши пояснення учасників судового засідання з приводу обгрунтованості заявлених вимог, приходжу до висновку про необхідність задоволення клопотання виходячи з наступного.
В ході судового засідання встановлено, що СВ Прилуцького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області за заявою ОСОБА_3 щодо незаконного та самовільного заволодіння її майном вагоном-будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000891 від 21.06.2019 року з попередньою правовою кваліфікацією за ч.1 ст.356 КК України.

Постановою слідчого СВ Прилуцького відділу поліції від 08.10.2019 року в даному кримінальному провадженні вагон-будинок було визнано речовим доказом, а ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду від 15.10.2019 року на нього було накладено арешт з метою збереження як речового доказу.
Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду від 03.01.2020 року вище вказаний вагон-будинок було передано ОСОБА_3 на відповідальне зберігання.
Постановою слідчого СВ Прилуцького відділу поліції від 23.01.2020 року в даному кримінальному провадженні дві залізобетонні плити 3*5 м було визнано речовим доказом.

Належність двох залізобетонних плит щодо яких заявлено клопотання до тимчасової споруди (вагон-будинок) підтверджується матеріалами кримінального провадження, зокрема протоколом огляду місця події від 23.01.2020. Окрім того, в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність, підтвердив, що залізобетоні плити на яких було встановлено вагон-будинок належали спадкодавцю ОСОБА_8 чоловікові цивільного позивача, тобто остання має законні очікування на володіння, користування та розпоряджання ними.
Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_6 підтвердив відсутність у нього будь-якого письмового доказу на володіння, користування та розпорядження вагоном-будинком, визнавши, що спірна споруда була розташована на двох залізобетонних плитах. Окрім того, свідок підтвердив, що висловлював заборону на їх вилучення ОСОБА_3 , оспорюючи її право володіння ними.
Згідно ч.ч.1-3 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Метою арешту майна у кримінальному провадженні згідно з ч.2 ст.170 КПК України є, зокрема: забезпечення збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
З огляду на зазначену мету арешт майна відповідно до частини першої цієї ж статті застосовується за наявності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є доказом злочину та може виступати засобом компенсації завданої злочином шкоди.
У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
З огляду на фактичні обставини кримінального провадження та заявлений цивільний позов, слідчий суддя вважає за доцільне задовольнити клопотання цивільного позивача про накладення арешту, оскільки на даному етапі досудового слідства наявні розумні підстави вважати спірне майно належить саме ОСОБА_3 , що об`єктивно вбачається з письмових доказів по справі та узгоджується з показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_6 . Разом з тим, питання правомірності дій ОСОБА_6 щодо спірного майна не перебуває в компетенції слідчого судді та потребує надання оцінці під час досудового слідства.
Окрім того, накладення арешту на залізобетонні плити не позбавляє їх титульного володільця права власності, оскільки застосовуються лише тимчасові обмеження у зв`язку з проведенням досудового слідства.
Керуючись ст.ст.170-172 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання цивільного позивача ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №0000891 від 21.06.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.356 КК України задовольнити.

Накласти арешт на дві залізобетонні плити розміром 3*5 м на яких був розміщений вагон-будинок за адресою: АДРЕСА_1 у виді заборони їх відчуження.
Передати дві залізобетонні плити розміром 3*5 м на яких був розміщений вагон-будинок за адресою: АДРЕСА_1 на відповідальне зберігання цивільному позивачу ОСОБА_3 .

Покласти на ОСОБА_3 обов`язок за першою вимогою слідчого/прокурора надати доступ до двох залізобетонних плит, що визнані в кримінальному провадженні №0000891 як речовий доказ, для проведення слідчих дій та попередити про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором, які зобов`язані письмово проінформувати заінтересованих осіб.
Роз`яснити, що підозрюваний, його захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання слідчому судді про скасування арешту майна повністю або частково. За клопотанням вказаних осіб арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя
Прилуцького міськрайонного суду ОСОБА_1