Ухвала
Іменем України
23 березня 2020 року

м. Київ
Справа № 484/68/16-к
провадження № 51- 6268 км 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши заяви про самовідвід суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
встановив:
До Касаційного кримінального суду надійшла касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 в поновленні строку на апеляційне оскарження вироку Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 січня 2016 року щодо нього.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 березня 2020 року вказана скарга була призначена судді доповідачеві ОСОБА_1 , судді, які входять до складу колегії ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
До початку касаційного розгляду провадження за вказаною касаційною скаргою надійшли заяви про самовідвід суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75 Кримінального процесуального кодексу.
Вивчивши наявні у розпорядженні Суду матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що заяви суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про самовідвід підлягають задоволенню з таких підстав.
Як убачається з матеріалів провадження, вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 січня 2016 року ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.
Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 18 квітня 2018 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вирок місцевого суду без змін. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_4 у строк покарання строк тримання під вартою з 21 жовтня 2015 року по 10 березня 2016 року з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Постановою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 20 березня 2019 року у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишено без задоволення, касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 задоволено частково.
Ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 18 квітня 2018 року щодо ОСОБА_4 змінено.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року зараховано ОСОБА_4 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 25 жовтня 2017 року по 18 квітня 2018 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В іншій частині ухвалу апеляційного суду залишено без зміни.
Таким чином, в своїй касаційній скарзі ОСОБА_4 оскаржує рішення, постановлене в межах одного і того ж кримінального провадження, в якому судді ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 вже брали участь у складі колегії суддів Верховного Суду та висловлювали по суті свою позицію у судовому рішенні. Отже, участь суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у касаційному розгляді касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 може викликати сумнів у їх неупередженості.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Враховуючи викладене, з метою уникнення сумнівів в неупередженості суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та забезпечення безсторонності та об`єктивності, керуючись вимогами п. 4 ч. 1 ст. 75 Кримінального процесуального кодексу України, їх заяви про самовідвід підлягають задоволенню.
На підставі наведеного та керуючись п. 4 ч. 1 ст. 75, статтями 80, 81, ч. 3 ст. 82 КПК України , Суд
постановив:
Заявлені суддями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 самовідводи задовольнити.
Касаційне провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року щодо ньогонаправити для здійснення повторного автоматизованого розподілу.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3