Справа № 442/101/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/357/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

особи, щодо якої застосовано

примусові заходи медичного

характеру ОСОБА_8 ,

представників КЗ ЛОР «ЛОКПЛ» ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу першого заступника прокурора Львівської області ОСОБА_11 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 лютого 2020 року про застосування примусових заходів медичного характеру,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 лютого 2020 року до ОСОБА_8 застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Згідно з ухвалою суду прокурором Дрогобицької місцевої прокуратури заявлено клопотання про застосування відносно ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з наданням психіатричної допомоги із звичайним наглядом, оскільки згідно з висновку судово-психіатричної експертизи № 173 від 18.12.2019, проведеної КЗ «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_8 страждає хронічним психічним захворюванням у формі параноїчної шизофренії, обтяженої вживанням наркотичних речовин, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих йому дій, ОСОБА_8 також страждав хронічним психічним захворюванням у формі параноїдальної шизофренії обтяженої вживанням наркотичних речовин, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_8 , перед слідством і судом постати може. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру в примусовому порядку у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом.
Згідно з ухвалою суду, ОСОБА_8 , 11.11.2019 о 10 годині 10 хвилин, зайшов в магазин, що знаходиться за адресою : вул. Дрогобицька, 44 в с. Раневичі, Дрогобицького району, Львівської області, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення, відкрито заволодів однією пачкою сигарет марки «Bond» вартістю 40 грн. та коробкою сірників виробника ТОВ «Українська сірникова фабрика» вартістю 40 коп., чим спричинив ФОП ОСОБА_12 майнову шкоду на суму 40 грн. 40 коп. та в подальшому був затриманий працівниками поліції неподалік будинку АДРЕСА_1 .
На ухвалу суду перший заступник прокурора ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 лютого 2020 року змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, виключивши з її мотивувальної частини покликання на умисне, з корисливих мотивів та з метою незаконного особистого збагачення вчинення ОСОБА_8 суспільно небезпечного діяння.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор покликається на такі доводи: предмет доказування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру має низку особливостей та не включає питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння, тоді як умисел, мета і мотив є елементами суб`єктивної сторони саме злочину та встановлюються лише щодо осудної особи. Проте всупереч вищезазначеним положенням в ухвалі Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 лютого 2020 року зазначено, що ОСОБА_8 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення, перебуваючи в приміщенні магазину, відкрито викрав пачку сигарет та сірників.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила змінити ухвалу суду, особу, щодо якої застосовано примусові заходи медичного характеру ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги, представників КЗ ЛОР «ЛОКПЛ» ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно з ст. 19 КК України осудною визнається особа, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. При цьому, неосудна особа позбавлена такої здатності внаслідок психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння в стані неосудності, не підлягає кримінальній відповідальності, до неї за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Статтею 505 КПК України передбачено, що обов`язковими обставинами, які підлягають доказуванню у такому кримінальному проваджені є: час, місце, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння та вчинення цього суспільно небезпечного діяння цією особою, при цьому враховуються і інші обставини (інформація про психічні розлади, поведінка, небезпечність особи, розмір завданої шкоди).
Тобто, предмет доказування у кримінальному проваджені щодо застосування примусових заходів медичного характеру має низку особливостей, де не ставиться питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння, а умисел, мета і мотив є елементами суб`єктивної сторони саме злочину та встановлюються лише щодо осудної особи.
Проте, всупереч наведеному, в мотивувальний частині Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області зазначено, що ОСОБА_8 маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення, відкрито заволодів однією пачкою сигарет марки «Bond» вартістю 40 грн. та коробкою сірників виробника ТОВ «Українська сірникова фабрика» вартістю 40 коп., чим спричинив ФОП ОСОБА_12 майнову шкоду на суму 40 грн. 40 коп.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про психічне ставлення у формі умислу неосудної особи до вчиненого суспільно небезпечного діяння не ґрунтуються на правильному застосуванні закону про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч. 2 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює ухвалу суду про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру у двох випадках: 1) зміна правової кваліфікації діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, і застосування статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає відповідальність за менш тяжке діяння; 2) пом`якшення виду примусових заходів медичного або виховного характеру.
При цьому, апеляційний суд зважає на те, що верховенство права (частина перша статті 8 КПК) є однією із засад кримінального провадження, відповідно до якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. А тому, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, апеляційний суд вважає за можливе прийняти рішення щодо покращення правового становища особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_11 слід задовольнити, а ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 лютого 2020 року щодо ОСОБА_8 змінити, виключивши з її мотивувальної частини посилання на спрямованість умислу, мету і мотив дій ОСОБА_8 при вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Львівської області ОСОБА_11 задовольнити.
Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 лютого 2020 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали суду покликання на: «умисне, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення вчинення ОСОБА_8 суспільно небезпечного діяння».

У решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4