Справа № 297/48/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

26.02.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/112/20, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 (далі прокурор),
В С Т А Н О В И В :
ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 30 січня 2020 року відмовлено в задоволенні погодженого прокурором клопотання слідчого СВ Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 (далі слідчий) про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і застосовано щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Берегово, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , гр. України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України кримінального правопорушення, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк 60 діб, із забороною залишати місце постійного проживання - АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду цілодобово.

На підозрюваного ОСОБА_6 покладено обов`язок прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою.
Строк дії ухвали визначено до 30.03.2020, включно.
З матеріалів за клопотанням убачається, що 30 січня 2020 року до Берегівського районного суду Закарпатської області надійшло погоджене прокурором клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 .. У клопотанні слідчий вказує на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України кримінального правопорушення, тобто у незаконному придбанні, зберіганні наркотичних засобів, психотропних речовин без мети збуту, вчинені повторно, особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених ст. 307 КК України. Зазначає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом обшуку від 03.01.2020, висновками експерта № 6/14 від 15.01.2020 та № 6/13 від 14.01.2020, протоколами допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .. Вважає, що оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, за вчинення якого може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, раніше судимий, підозрюється у вчиненні злочину під час іспитового строку, не одружений, офіційно не працевлаштований, тому існують достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення. Просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.
В ухвалі слідчого судді вказується на те, що прокурором не доведено недостатності застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначених у клопотанні ризиків. Слідчий суддя врахував те, що підозрюваний проживає у цивільному шлюбі з жінкою, яка є вагітною, тобто має міцні соціальні зв`язки, а наведені в клопотанні ризики є недостатніми для застосування найбільш суворого за видом запобіжного заходу. Також в ухвалі зазначено, що ступінь тяжкості кримінального правопорушення та факт того, що ОСОБА_6 раніше судимий за злочини, пов`язані з незаконним обігом наркотиків, не переконує в тому, що, перебуваючи на волі, він може ухилятися від виконання процесуальних обов`язків, вдатися до перешкоджання кримінальному провадженню чи вчинити інше кримінальне правопорушення. Разом із тим, слідчий суддя, врахувавши наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 , постійного місця проживання і те, що ОСОБА_6 має на утриманні вагітну жінку, слідчий суддя прийшов до висновку про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який буде достатнім для запобігання зазначеним у клопотанні ризикам. Тому, в задоволенні клопотання слідчого відмовлено й застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною. Посилається на те, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 та ризиків переховування від органу досудового розслідування та суду, впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення. Зазначає, що підозрюваний повторно вчинив злочин у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, раніше судимий за збут наркотиків, перебуває під іспитовим строком за вчинення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України злочину й у суді відносно нього перебуває обвинувальний акт за ч. 2 ст. 309 КК України, що свідчить про небажання ОСОБА_6 стати на шлях виправлення. Крім того, вказує на те, що відомості про вагітність співмешканки підозрюваного взяті зі слів, а з характеристики ОСОБА_6 взагалі вбачається, що останній проживає один. Разом із тим, стверджує, що ОСОБА_6 , намагаючись уникнути кримінальної відповідальності, скерував співмешканку до слідчого, щоб остання дала показання про належність їй амфетаміну, МДМА, канабісу, при цьому, в ході обшуку саме він видав працівникам поліції наркотичні засоби та психотропні речовини, а його освідуванням встановлено, що він перебуває в стані наркотичного сп`яніння на відміну від свідка, якого скерував до слідчого. Тому, вважає, що відносно підозрюваного ОСОБА_6 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які судове рішення вважають законним та обґрунтованим і заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

Із журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання приймали участь підозрюваний ОСОБА_6 , та його захисник адвокат ОСОБА_7 , що свідчить про дотримання права підозрюваного ОСОБА_6 на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання доказами, на підставі яких 29.01.2020 слідчий виніс повідомлення ОСОБА_6 про зміну раніше повідомленої підозри в скоєнні кримінального правопорушення. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів приходить до висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_6 до скоєння кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень. Окрім того, колегія суддів враховує і те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 сторонами кримінального провадження не оспорюється.

Колегія суддів також обґрунтованим вважає і висновок слідчого судді про те, що прокурором не доведено недостатності застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначених у клопотанні ризиків.

Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано врахував те, що: підозрюваний проживає у цивільному шлюбі з жінкою, яка є вагітною, тобто має міцні соціальні зв`язки, а наведені в клопотанні ризики є недостатніми для застосування найбільш суворого за видом запобіжного заходу; ступінь тяжкості кримінального правопорушення та факт того, що ОСОБА_6 раніше судимий за злочини, пов`язані з незаконним обігом наркотиків, не переконує в тому, що, перебуваючи на волі, він може ухилятися від виконання процесуальних обов`язків, вдатися до перешкоджання кримінальному провадженню чи вчинити інше кримінальне правопорушення, - із чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Під час розгляду апеляційної скарги прокурор не посилався на дані, які б із певною вірогідністю свідчили, що обрання менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під варту, не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 .. Під час розгляду апеляційної скарги прокурор також не вказував на те, що підозрюваний ОСОБА_6 не виконував чи не виконує покладені на нього процесуальні обов`язки.

Тому, колегія суддів також вважає, що прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, зокрема, цілодобовий домашній, буде недостатнім для запобігання передбаченим ст. 177 КПК України ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 , а тому, обґрунтованим і належним чином умотивованим вважає і висновок слідчого судді про можливість застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

При прийнятті судового рішення враховуються положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що ця обставина повинна враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами.

Тому, колегія суддів прийшла до висновку про те, що запобіжний захід саме у вигляді цілодобового домашнього арешту забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та буде достатнім для запобігання передбаченим ст. 177 КПК України ризикам.

Доводи апеляційної скарги про те, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 та ризиків переховування від органу досудового розслідування та суду, впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, - апеляційний суд із урахуванням наведеного вище відхиляє як такі, що не спростовують висновку слідчого судді про можливість застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Як такі, що не спростовують висновків слідчого судді й не свідчать про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 найбільш суворого запобіжного заходу, апеляційний суд вважає і доводи апеляційної скарги про те, що: підозрюваний вчинив злочин у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, повторно, раніше судимий за збут наркотиків, перебуває під іспитовим строком за вчинення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України злочину й у суді відносно нього перебуває обвинувальний акт за ч. 2 ст. 309 КК України, що свідчить про небажання ОСОБА_6 стати на шлях виправлення; відомості про вагітність співмешканки підозрюваного взяті зі слів, а з характеристики ОСОБА_6 взагалі вбачається, що останній проживає один; намагаючись уникнути кримінальної відповідальності, ОСОБА_6 скерував співмешканку до слідчого, щоб остання дала показання про належність їй амфетаміну, МДМА, канабісу, при цьому, в ході обшуку саме він видав працівникам поліції наркотичні засоби та психотропні речовини, а його освідуванням встановлено, що він перебуває в стані наркотичного сп`яніння на відміну від свідка, якого скерував до слідчого.

На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Погоджуючись із висновками слідчого судді та відхиляючи доводи апеляційної скарги апеляційний суд враховує і те, що в даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 31.01.2020 слідчим складено й прокурором затверджено обвинувальний акт, який направлено до Берегівського районного суду.

Разом із тим, слідчим суддею встановлено строк дії запобіжного заходу відповідно до вимог ч. 6 ст. 181 КПК України.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і прокурором не надано доказів, які б достовірно підтверджували наведені в клопотанні та апеляційній скарзі доводи.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ :
апеляційну скаргу, яку подав прокурор Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 30 січня 2020 року, якою щодо підозрюваного за ч. 2 ст. 309 КК України ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк до 30 березня 2020 року, включно, залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: