ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/369/20 Справа № 180/278/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2020 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна в межах кримінального провадження №0000101 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 240 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2020 року було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна в межах вказаного кримінального провадження.
Вказана ухвала обгрунтована тим, що слідчий у клопотанні посилається на протокол огляду від 21 лютого 2020 року, як на доказ, на підставі якого необхідно накласти арешт, проте слідчим не надано доказів, що матеріали вказаного кримінального провадження містять підтвердження добровільної згоди особи, яка володіє оглянутим та вилученим майном, та не надано ухвали слідчого судді про дозвіл на проведення огляду.
Також слідчий суддя встановив, що в протоколі огляду місця події від 21 лютого 2020 року, зазначено, що при проведенні даної процесуальної дії використовувалась відеокамера Panasonik, оглянувши відеоматеріал в судовому засіданні, слідчим суддею встановлено, що на відеозаписі мається лише частина проведеної слідчої дії. Тобто слідчий суддя зробив висновок, що слідчі дії розпочалися з порушенням вимог КПК України, а тому даний протокол слідчої дії суд не може визнати допустимим доказом відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України.

Слідчий суддя зазначив, що оскільки слідчий просить накласти арешт на майно, яке було вилучено в ході огляду з істотним порушенням КПК України, то вказані речі заздалегідь будуть недопустимим доказом.
Також слідчий суддя зазначив, що слідчим в порушення вимог п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України не надано документів, які підтверджують право власності на майно, зокрема на пісок, на який він просить накласти арешт.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, прокурор подав апеляційну скаргу, у якій просив сказувати вказану ухвалу та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що ст. 240 КК України відноситься до злочинів проти довкілля, предметом є його надра, тому прокурор вважає, що отримання добровільної згоди на проведення огляду (обшуку) у особи, яка здійснювала незаконне видобування корисних копалин, не потребується. Також прокурор зазначив, що на диску, який долучений до клопотання, зафіксована загальна територія, оперативна зйомка до початку слідчої дії, а диск з відтворенням слідчої дії міститься в матеріалах кримінального провадження та буде наданий для огляду за вимогою суду.
Також прокурор зазначив, що вказане майно підлягає спеціальній конфіскації, тому повинно бути збережене, як речовий доказ, тому воно підлягає арешту для запобігання приховування та відчуження.

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2020 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна в межах кримінального провадження №0000101 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 240 КК України задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2020 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна в межах кримінального провадження №0000101 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 240 КК України скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на майно, яке було виявлено та тимчасово вилучено під час проведення огляду 21.02.2020 року, а саме: металевий совок, пластикове відро, 15 мішків білого кольору, частково заповнених сипучою піщаною речовиною, схожою на корисну копалину пісок, загальною вагою сипучої піщаної речовини у мішках 420 кг.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4