Справа № 478/151/20 Провадження № 1-в/478/41/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 лютого 2020 року. Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника Казанківської ВК № 93 ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Казанка в режимі відеоконференції з Казанківською виправною колонією № 93 Миколаївської області клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, раніше судимого,
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -
В с т а н о в и в:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області із клопотанням про застосування відносно нього умовно - достроково звільнення від відбування покарання.
В судовому засіданні засуджений вказане клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Прокурор тапредставник ВК № 93 проти клопотання засудженого заперечували з підстав не доведення засудженим свого виправлення.
Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали особової справи та матеріали, які характеризують особу засудженого, дійшов наступного висновку.
Як вбачається з пояснень представника ВК № 93 на момент розгляду судом даного клопотання засудженого, невідбутий строк покарання складає 01 рік 6 місяців 17 днів.
З матеріалів особової справи засудженого судом встановлено, що вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23.05.2017 року, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. Строк відбуття покарання рахується з 28 лютого 2017 року. На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення в строк покарання з 28.02.2017 року по 23.05.2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 29.08.2017 року, вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23.05.2017 року, залишено без змін.
Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 11.04.2019 року, ОСОБА_5 зараховано у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 28.02.2017 року по 29.08.2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В Казанківську виправну колонію № 93 Миколаївської області засуджений Рябошапка прибув в червні 2019 року.
З дослідженого судом протоколу № 1 від 15.01.2020 року вбачається, що засудженому ОСОБА_5 було відмовлено в застосуванні умовно дострокового звільнення.
Відповідно до довідки про заохочення та стягнення, засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання має два стягнення (поміщення до ДІЗО на 9 та 14 діб), які були накладені на нього 27.11.2017 року та 05.08.2019 року, та сім заохочень, які були застосовані до нього в період з 02.04.2018 року по 16.01.2020 року.
З дослідженої судом характеристики від 15.01.2020 року відносно засудженого вбачається, що по прибуттю до виправної колонії був розподілений до відділення № 2 та працевлаштований днювальним. До праці ставиться посередньо, не завжди приділяє увагу необхідності дбайливого ставлення до майна установи та предметів якими користується при виконання дорученої роботи, не здійснює за ними належного догляду. Допускає порушення вимог пожежної безпеки та безпеки праці, до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань ставиться відповідально, але не вбачає суспільної необхідності у її виконанні.
Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, але достатніх навичок для цього не має. Встановлений режим порушує, за що має 2 стягнення, має також 7 заохочень. У скоєному злочині розкаюється частково, визначену судом міру покарання вважає занадто суворою. У відносинах з представниками колонії ввічливий, але їх законні вимоги виконує тільки під контролем. Загальноосвітній рівень не підвищує, на заходи виховного впливу реагує посередньо, не робить для себе правильні висновки.
Судом встановлено, що участь в програмі диференційованого виховного впливу «Духовне відродження» засуджений ОСОБА_5 почав приймати з грудня 2019 року.
Враховуючи встановлені судом обставини, вирішуючи питання щодо можливого умовно дострокового звільнення засудженого, суд враховує наступне.
Відповідно до частини 2 статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання до осіб, що відбувають покарання, зокрема, і у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до положень пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно до вимог статті 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Системний аналіз Кримінального та Кримінально-виконавчого законодавства України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», свідчить про те, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.
При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.
Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.
Отже, виправлення засудженого передбачає такі зміни у його поведінці та особистості, які дають підстави вважати, що він у разі застосування цієї пільги спроможний свідомо дотримуватись соціальних норм життя та не має установок на повернення до злочинної діяльності. Оцінка ступеню виправлення повинна ґрунтуватися не лише на юридичних критеріях, але й враховувати весь комплекс педагогічних та психологічних аспектів оцінки особистості, які мають підстави вважати, що у засудженого сформувалась соціально визначена самоврегульована поведінка.
З огляду на наведені норми законодавства та з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що сам процес перевиховання (виправлення) засудженого повністю не відбувся. Про наведені обставини, свідчать зокрема, характеризуючі матеріали на засудженого, посереднє ставлення до праці, неналежне ставлення до майнаустанови при виконанні робіт, відсутність розумної ініціативи, посередня реакція на виховні заходи, злісне порушення установленого порядку відбування покарання в серпні 2019 року, яке виразилося в виготовленні алкоголевмісної речовини та її вживанні.
З огляду на викладене, суд вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від покарання не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд, -
П о с т а н о в и в:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення- відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з моменту її проголошення через Казанківський районний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Казанківського районного суду
Миколаївської області ОСОБА_1