Справа № 462/6186/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1328/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2020 рокуколегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 25 вересня 2019 року,
з участю прокурора ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

встановив:
цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Долобів, Самбірського району, Львівської області, жителя АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.2 ст. 125 КК України до ста п`ятдесяти годин громадських робіт.

Цивільний позов задоволено частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 10 000 грн. моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 19 листопада 2017 року, близько 00 год. 31 хв., знаходячись за адресою: м. Львів, вул. Левандівська, 25 у приміщенні ванної кімнати загального користування, на ґрунті раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_9 , маючи умисел на заподіяння шкоди здоров`ю, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, наніс останньому в ділянку голови декілька ударів електричним чайником, який тримав в лівій руці, стискаючи при цьому правою рукою шию потерпілого, після чого кинув чайник на підлогу та продовжував наносити удари кулаками обох рук по голові та тулубу, внаслідок чого заподіяв ОСОБА_9 струс головного мозку, що відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та рани лобної ділянки голови справа, тім`яної ділянки голови справа, потиличної ділянки справа, садна задньої поверхні шиї та задньої поверхні правого надпліччя, синці на правій поверхні шиї, на грудній клітці справа, що відносяться до легкого тілесного ушкодження.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 покликається на те, що оскаржуваний вирок підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням судом І інстанції Закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Акцентує, що суд безпідставно прийшов до висновку про те, що він умисно наніс ОСОБА_9 легкі тілесні ушкодження, оскільки вважає, що діяв в межах необхідної оборони та не перевищив її меж, а тому не повинен нести відповідальність за ч.2 ст. 125 КК України.

Наголошує, що показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , на які покликається суд у вироку як на докази його вини є необ`єктивними, так як всі вони, окрім ОСОБА_14 є родичами ОСОБА_9 і жоден із них не бачив початку конфлікту та моменту, коли ОСОБА_9 першим наніс йому удари кулаком, а бачили подію, коли він та ОСОБА_9 лежали на підлозі, чого він не заперечує.

Також покликається на те, що суд безпідставно не взяв до уваги надані його захисником як докази та відкриті стороні обвинувачення в судовому засіданні 25 вересня 2019 року копію протоколу про прийняття його заяви від 19 листопада 2017 року; копію висновку експерта №1821 від 20 листопада 2017 року; ухвалу суду від 08 червня 2018 року про скасування постанови про закриття кримінальної справи; копію постанови про закриття кримінального провадження (а.с. 163, 164, 165, 166).

Звертає увагу на те, що експерт ОСОБА_15 в порушення вимог Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом МЮ №55/5 від 08 жовтня 1998 року в редакції наказу МЮ №1950/5 від 26 грудня 2012 року та ч.4 ст. 69 КПК України, за власною ініціативою знайомилася з історією хвороби та медичною картою №28879 ОСОБА_9 , яка слідчим, виходячи з постанови про проведення експертизи їй не направлялась, однак експерт у своєму висновку №457/2017 покликається на таку. Медичної карти з номером НОМЕР_1 взагалі немає, а є в справі виписка з медичної карти №29879 (а.с. 17).

Зазначає, що судом безпідставно відмовлено його захиснику в задоволенні клопотання про визнання висновку експерта №457/2017 недопустимим доказом.

Крім цього наголошує, що в обвинувальному акті вказано, що «експерт не залучався», а тому вважає, що за таких процесуальних порушень висновок експерта не має доказового значення.

Просить скасувати вирок Залізничного районного суду м. Львова від 25 вересня 2019 року та постановити новий вирок, яким його виправдати у зв`язку з відсутністю в діях складу злочину.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та виступ його захисника адвоката ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу, пояснення потерпілого ОСОБА_9 та думку прокурора, які заперечили апеляційну скаргу і просять залишити вирок суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

За правилами ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави в цілому від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожен, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Колегія суддів вважає, що вказані вимоги закону судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_7 були дотримані.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, за яке його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, дослідженими й перевіреними в судовому засіданні, яким дана об`єктивна оцінка.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи та відсутність в його діях складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України є безпідставними, оскільки вони спростовуються рядом доказів, які визнані судом достовірними і належними.

Зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_9 про те, що він перебуває у неприязних стосунках із сусідом ОСОБА_7 і 19 листопада 2017 року, в ході виниклого між ними конфлікту з приводу користування ОСОБА_7 несправним краном у санвузлі спільного користування, останній замахнувся на нього правою рукою та наніс декілька ударів йому по голові нижньою частиною чайника, який тримав в лівій руці. В подальшому, ОСОБА_7 схопив його правою рукою за горло і стискаючи, продовжував наносити удари чайником в ділянку голови. Обороняючись, він ОСОБА_9 , схопив ОСОБА_7 руками за тулуб, при цьому, ОСОБА_7 продовжував наносити йому удари кулаками по голові та плечах, також наносив удари в ділянку грудей, від чого він присів на підлогу, частково притулившись до стіни, а ОСОБА_7 , перебуваючи в положенні напівприсядки, передпліччям лівої руки затиснув йому горло та правою рукою наносив удари в ділянку голови. Окрім цього, потерпілий зазначив, що на шум прибігли дружина та її брат ОСОБА_12 , які не змогли відтягти ОСОБА_7 , а це зробив ОСОБА_14 , який прийшов на допомогу. Після цього, викликали швидку допомогу і поліцію. В обґрунтування моральної шкоди покликається на те, що внаслідок дій обвинуваченого переніс фізичний біль та страждання, малолітній 11 річний син був присутній в приміщенні ванної кімнати і бачив як жорстоко побив батька обвинувачений, внаслідок чого несамовито плакав і кликав людей на допомогу. Зазначив, що його сім`я отримала нервовий стрес. Після отримання тілесних ушкоджень він ОСОБА_9 більше місяця не міг перебувати в громадських місцях і вирішувати побутові та сімейні питання. Ствердив, що обвинувачений досі не вибачився і не запропонував відшкодувати моральну шкоду, що призводить до сильного емоційного навантаження і постійного хвилювання та втрати спокою.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що 19 листопада 2017 року, близько 00:15 год., перебуваючи в кімнаті разом з дітьми, почула сильний шум в коридорі, та зрозумівши, що шум з ванної кімнати, забігла туди і побачила свого чоловіка ОСОБА_9 , який лежав на підлозі, а зверху на ньому знаходився ОСОБА_7 , який притиснувши його до підлоги наносив удари в ділянку голови та можливо в інші частини тіла. Поруч був її брат ОСОБА_12 і намагався відтягнути ОСОБА_16 , а вона хотіла допомогти. Їх вдалось розборонити ОСОБА_14 , який на її прохання прийшов на допомогу. В подальшому, було викликано поліцію і швидку. В результаті дій ОСОБА_7 її чоловік отримав 2 глибокі рани і 2 менш глибокі розсічення на голові та інші тілесні ушкодження. Зазначила, що між її чоловіком та ОСОБА_7 постійно виникали конфлікти на побутовому ґрунті.

Аналогічними показаннями свідка ОСОБА_12 даними в судовому засіданні. Окрім цього, ОСОБА_12 зазначив, що особисто бачив, як ОСОБА_7 наносив 7-8 ударів ОСОБА_9 та ствердив, що останній розповідав, що ОСОБА_7 також і чайником наносив йому удари, внаслідок чого такий погнутий.

Показаннями свідка ОСОБА_13 про те, що 19 листопада 2017 року почула плач та крик і вибігла в коридор, де побачила ОСОБА_9 з дуже побитою головою в 3-4 місцях. Було багато крові, глибокі рани, синці по спині і вся футболка у крові. Також в коридорі були сусід ОСОБА_14 , дружина ОСОБА_9 та ОСОБА_12 . Зі слів ОСОБА_14 знає, що ОСОБА_7 накинувся на ОСОБА_9 . Також бачила елекричний чайник та сліди крові на ванній. В подальшому, викликали швидку та поліцію і ОСОБА_9 забрали в лікарню.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що 18 листопада 2017 року перебував за місцем проживання та близько 00:05 год. почув стукіт в двері та шум в коридорі. В квартиру забігла ОСОБА_11 , яка просила про допомогу, оскільки б`ють чоловіка. Зайшовши у ванну кімнату побачив, що біля стіни лежав ОСОБА_9 , а ОСОБА_7 знаходився на ньому, притиснувши його рукою до стіни. Він схопив ОСОБА_7 та відтягнув його в коридор. У ванній залишився ОСОБА_9 і з його голови текла кров, а на підлозі лежав пластмасовий електричний чайник. За декілька хвилин приїхали працівники поліції та швидка медична допомога.

Рядом письмових доказів, а саме: витягом з кримінального провадження № 0004878, з якого вбачається, що 20 листопада 2017 року були внесені відомості до ЄРДР за письмовою заявою ОСОБА_9 , про нанесення йому сусідом ОСОБА_7 тілесних ушкоджень (к.п. а.с.1); телефонними повідомленнями оператору «102» від лікаря бригади ШМД про те, що побитий ОСОБА_7 . ОСОБА_9 доставлений в ТП №3 з діагнозом множинні забійні рани голови (к.п. а.с.6) та аналогічного змісті від ОСОБА_11 (к.п. а.с.7); протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (к.п. а.с.8,9); протоколом огляду місця події з фототаблицею, (кп. а.с.11-17); протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицею, (к.п. а.с.38-47); протоколом огляду предметів з фототаблицею від 08 грудня 2017 року (к.п. а.с.48-50).
Висновком експерта №457/2017 від 20 листопада 2017 року, відповідно до якого у ОСОБА_9 виявлено струс головного мозку, рани лобної ділянки голови справа, тім`яної ділянки голови справа, потиличної ділянки справа, садна задньої поверхні шиї та задньої поверхні правого надпліччя, синці на правій боковій поверхні шиї, на грудній клітці справа. Ушкодження у ОСОБА_9 є наслідком неодноразових контактів з тупими предметами, могли бути спричинені 19 листопада 2017 року від неодноразових ударів тупими предметами та ударів до тупих предметів, можливо, стиснення шиї пальцями рук. Струс головного мозку відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я; рани, синці, садна до легкого тілесного ушкодження (к.п. а.с. 19-20).
Показаннями в судовому засіданні судово-медичного експерта ОСОБА_15 , яка підтвердила даний висновок експертизи, зазначивши, що як експерт має доступ до медичних документів.
Крім цього, місцевим судом оглянуто оригінал медичної картки стаціонарного хворого № 28879 ОСОБА_9 , про що дана належна оцінка у вироку, з чим погоджується і колегія суддів і таке спростовує покликання обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі на процесуальні порушення судово-медичним експертом під час проведення експертизи.
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що показання потерпілого ОСОБА_9 та зазначених вище свідків послідовні, логічно пов`язані між собою, узгоджуються з висновком судово-медичного експерта та його показаннями в судовому засіданні щодо механізму утворення та локалізації тілесних ушкоджень, заподіяних потерпілому, правильно покладені місцевим судом в основу обвинувального вироку, і спростовують доводи сторони захисту, що обвинувачений ОСОБА_7 діяв в межах необхідної оборони.

Крім цього, колегія суддів приходить до висновку, що суд І інстанції вірно оцінив показання обвинуваченого ОСОБА_7 про заперечення вини у вчиненні кримінального правопорушення, як спосіб уникнення від кримінальної відповідальності за скоєне.
Будь-яких підстав не довіряти зазначеним вище і наведеним у вироку доказам, колегія суддів не вбачає, оскільки вони не викликають сумнівів у їх достовірності та допустимості і такі відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Щодо покликання обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі про недолучення до матеріалів справи письмових доказів, а саме: копії протоколу прийняття заяви від ОСОБА_7 від 19 листопада 2017 року про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_9 ; копії висновку експерта № 1821 від 20 листопада 2017 року; копії постанови про закриття кримінального провадження від 24 березня 2018 року та ухвали суду від 08 червня 2018 року про скасування даної постанови, то, як вірно зазначено у вироку, суд відповідно до ч.12 ст. 290 КПК України не допускає відомості, що містяться у вищезгаданих документах як докази, оскільки сторона кримінального провадження, не здійснила відкриття матеріалів відповідно до положень КПК України.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про те, що він не вчиняв інкримінованого йому злочину, а лише захищався від протиправних дій, не знайшли свого підтвердження і під час апеляційного розгляду.
Що стосується призначеного обвинуваченому покарання, то таке, на думку колегії суддів, відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки суд першої інстанції, реалізувавши принципи законності, справедливості та обґрунтованості, врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, особу обвинуваченого та конкретні обставини справи і призначив таке в межах санкції ч.2 ст. 125 КК України, що є необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Оцінюючи правильність вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 щодо розміру відшкодування моральної шкоди, колегія суддів вважає, що судом такий належно обґрунтовано у вироку, з покликанням на відповідні норми КПК, ЦК, ЦПК України, правову позицію Верховного Суду України та Постанову Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди".
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
постановила:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Залізничного районного суду м. Львова від 25 вересня 2019 року відносно ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4