УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали кримінального провадження № 0000242 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 30.09.2019 року відносно

обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого: востаннє - 19 січня 2018 року Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України з застосуванням ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнився по відбуттю строку покарання 24 грудня 2018 року

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України

___________________________________________________________________

Провадження: № 11-кп/812/951/19 Суддя першої інстанції: ОСОБА_7

Категорія:ст. 121 ч.1 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1 .

Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_8

захисник: ОСОБА_5 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить змінити оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання обвинуваченому, призначивши йому більш м`яке покарання в межах мінімальної санкції ч.3 ст.186 КК України.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення судових експертиз у розмірі 2 826 ( дві тисячі вісімсот двадцять шість) грн. 12 к.
Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник зазначає, що не згоден з покаранням, оскільки воно є надмірно суворим.
Вважає, що судом безпідставно не було враховано, як пом`якшуючу обставину, щире каяття ОСОБА_6 , що виразилось у співпраці зі слідством.

Стверджує, що обвинувачений довів свою щирість та бажання виправитись та заслуговує на більш м`яке покарання.

В запереченнях на апеляційну скаргу потерпіла просить залишити вирок без змін, а вимоги апеляційної скарги захисника без задоволення.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

25 червня 2019 року близько 19 години ОСОБА_6 , перебуваючи в с. Семенівка Арбузинського району Миколаївської області, маючи незняту та непогашену судимість за вчинення злочину проти власності, вирішив незаконно проникнути в будівлю літньої кухні домоволодіння ОСОБА_9 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , з метою відкритого викрадення чужого майна.
Реалізуючи задумане, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переслідуючи ціль незаконного збагачення, ОСОБА_6 через неогороджену ділянку городу незаконно проник на територію домоволодіння ОСОБА_9 , після чого через відчинені вхідні двері незаконно проник до будівлі літньої кухні, де в одній із кімнат у присутності потерпілої відкрито заволодів її грошовими коштами в сумі 800 гривень та мобільним телефоном марки «Fly» моделі 180 чорного кольору вартістю 224 грн. з сім-карткою абонента мобільного зв"язку "Київстар" вартістю 50 грн. Після цього, ОСОБА_6 місце злочину покинув, розпорядившись викраденим майном ОСОБА_9 на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 1074 грн.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, пояснення захисника на підтримку своєї апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Фактичні обставини злочину, які викладені у вироку, кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.3 ст. 186 КК України судом встановлені правильно на підставі досліджених в судовому засіданні доказів і апелянтом не оспорюються.

Враховуючи визначені ст. 404 ч.1 КПК України межі перегляду судом апеляційної інстанції, вирок в цій частині не переглядається.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як вбачається з вироку ці вимоги закону при призначені покарання ОСОБА_6 дотримані.

Мотивуючи призначення покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, яким вчинено тяжкий злочин, особу обвинуваченого, який неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, даний злочин вчинив через півроку після звільнення з місць позбавлення волі, за місцем проживання характеризується негативно, не має постійного джерела доходу, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, перебував на «Д» обліку з 5 травня 2016 року з діагнозом «Наркоманія опійна», знятий з обліку, як засуджений, не працює, має непогашені судимості.
Судом було враховано обставини, що обтяжують покарання вчинення злочину щодо особи похилого віку. Обставин, що пом`якшують покарання судом встановлено не було.

Не є слушним твердження захисника, що судом при призначенні покарання безпідставно не враховано, як пом`якшуючу обставину, те що ОСОБА_6 співпрацював зі слідством і це вказує на його каяття.

Як вбачається з обвинувального акту, органом досудового розслідування вказано, що обставин, які б пом`якшували покарання не було встановлено.

Твердження захисника, що обвинувачений своєю поведінкою довів щирість та бажання виправитись є неприйнятними, оскільки матеріали провадження не містять таких даних.

Так, обвинувачений не вжив жодних заходів по відшкодуванню заподіяної матеріальної шкоди потерпілій, раніше був неодноразово судимий саме за вчинення умисних корисливих злочинів, даний злочин вчинив через 6 місяців після звільнення по відбуттю покарання за попереднім вироком, що повністю спростовує доводи захисника.

Є неспроможними посилання апелянта, що судом першої інстанції не взято до уваги, що прокурор просив позбавити обвинуваченого волі на строк 4 роки, з огляду на те, що думка прокурора не є обов`язковою для суду при визначенні строку покарання.
Окрім того, суд враховує і думку потерпілої, зазначену в її запереченнях, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника про пом`якшення покарання обвинуваченому.
Колегія вважає, що рішення суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на визначений у вироку строк є вірним і достатньо умотивованим, воно узгоджується з вимогами кримінального закону, відповідає меті покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для зміни вироку та його пом`якшення, про що просить апелянт, а тому його апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 414, 420, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 30.09.2019 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: