Ухвала
Іменем України
16 березня 2020 року

м. Київ
справа № 331/54/18
провадження № 51- 4216 км 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши заяву про самовідвід судді ОСОБА_1 ,
встановив:
До Касаційного кримінального суду надійшла касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 на вирок Запорізького апеляційного суду від 20 лютого 2020 року щодо нього.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 березня 2020 року вказана скарга була призначена судді доповідачеві ОСОБА_1 , до складу колегії якої входять судді ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
До початку касаційного розгляду провадження за вказаною касаційною скаргою надійшла заява судді ОСОБА_1 про самовідвід на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).
Вивчивши наявні у розпорядженні Суду матеріали провадження за скаргою, колегія суддів дійшла висновку, що заява судді ОСОБА_1 про самовідвід підлягає задоволенню з таких підстав.
Як убачається з матеріалів провадження, вироком Жовтневого районного суду

м. Запоріжжя від 29 січня 2018 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України (далі КК) із застосуванням положень ст. 69 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.
Відповідно до ст. 75 КК ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання

з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК зараховано ОСОБА_4 у строк покарання строк перебування його під вартою з 18 листопада 2017 року по 21 листопада 2017 року

з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 21 травня 2019 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок місцевого суду без змін.
Постановою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 05 грудня 2019 року у складі головуючого судді

ОСОБА_5 , суддів ОСОБА_6 та ОСОБА_1 касаційну скаргу прокурора задоволено частково, ухвалу Запорізького апеляційного суду

від 21 травня 2019 року щодо ОСОБА_4 скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

За наслідками нового апеляційного розгляду Запорізький апеляційний суд

20 лютого 2020 року постановив новий вирок, яким вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 січня 2018 року в частині призначеного покарання змінено, а в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання

з випробуванням на підставі ст. 75 КК скасовано. ОСОБА_4 призначено покарання за ч. 2 ст. 307 КК із застосуванням положень ст. 69 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки без конфіскації майна.

Таким чином, у своїй касаційній скарзі ОСОБА_4 оскаржує рішення, постановлене в межах одного і того ж кримінального провадження, в якому суддя ОСОБА_1 вже брав участь у складі колегії суддів Верховного Суду

та висловлював по суті свою позицію у судовому рішенні.
Отже участь судді ОСОБА_1 у касаційному розгляді касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 може викликати сумнів у його неупередженості.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Враховуючи викладене, з метою уникнення сумнівів в неупередженості судді ОСОБА_1 , забезпечення безсторонності та об`єктивності, керуючись вимогами п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК, його заява про самовідвід підлягає задоволенню.
На підставі наведеного та керуючись п. 4 ч. 1 ст. 75, статтями 80, 81, ч. 3 ст. 82 КПК, Суд
постановив:
Заявлений суддею ОСОБА_1 самовідвід задовольнити та здійснити повторний автоматизований розподіл матеріалів провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Запорізького апеляційного суду від 20 лютого 2020 року щодо ньогоу порядку, встановленому ст. 35 КПК.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3