ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1230/20 Справа № 336/2111/18 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2020 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 (приймає участь в режимі

відеоконференції),

захисника ОСОБА_6 (приймає участь в режимі

відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_7 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження №0000127 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 січня 2020 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч.ч. 2, 3 ст. 307, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 313, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 317, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 311 КК України, якому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 29 березня 2020 року включно,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить ухвалусуду в частині продовження йому запобіжного заходу у виглядітримання під вартою скасувати, та постановити нову ухвалу, якою змінити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що в ухвалі суду не зазначено підстав, які доводять те, що він може ухилятися від органів досудового розслідування та суду, та продовжити кримінальне правопорушення.
Зазначає, що судом не взято до уваги те, що він проживає з дружиною та двома малолітніми дітьми, 2013 та 2011 років народження, а також не досліджені докази.
Вказує на те, що ухвала суду першої інстанції про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 29.01.2020 року йому не вручалася, чим було порушено його право на захист.
Посилається на те, що у цьому кримінальному провадженні всі докази зібрані, експертизи проведені, свідки допитані, а тому він жодним чином не може вплинути на судовий розгляд.
Також, звертає увагу на те, що він тривалий період перебуває під вартою, а саме з 30.11.2017 року.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 січня 2020 року ОСОБА_7 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 29 березня 2020 року включно.
Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що з урахуванням того, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені особливо тяжких злочинів, а також того, що обвинувачений раніше не судимий, постійного джерела прибутку не має, даних щодо його соціальних зв`язків за місцем проживання, суд дійшов висновку про те, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не встановлено.
Окрім того, підстав для зміни застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу суд не вбачає, оскільки відсутні підстави вважати, що ризик переховування обвинуваченого, або взагалі перестав існувати, або зменшився настільки, що такий запобіжний захід як домашній арешт здатний йому запобігти.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги обвинуваченого не підлягають задоволенню з таких підстав.
Рішенням Конституційного суду України від 13.06.2019 року №4-р/2019 визнано таким, що є неконституційним положення ч.2 ст.392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, яка постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.331 КПК України: - вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу; - незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді Шевченківського районного суду м. Запоріжжяперебуває обвинувальний акт № 0000127щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч.ч. 2, 3 ст. 307, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 313, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 317, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 311 КК України.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.10.2017 року за цим кримінальним провадженням до обвинуваченого ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції, яке розглядалось 29.01.2020 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 .

Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Колегія суддів вважає, що, вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, судом правильно встановлена наявність ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, вчинених організованою групою, де двоє із співучасників перебували у розшуку, окрім того, при вирішенні цього питання враховується кількість епізодів, інкримінованих за обвинувальним актом обвинуваченому, а також дані щодо його особи, а саме, що він на час складання обвинувального акта не працював та не навчався.
Посилання обвинуваченого на відсутність ризику продовження кримінального правопорушення не може бути взятий до уваги, оскільки судом першої інстанції вказаний ризик не встановлений.
Таким чином, доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо відсутності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначений ризик встановлений в ухвалі суду та підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами, відповідно до яких, заявлений ризик об`єктивно існує і для його запобігання ОСОБА_7 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.
Доводи обвинуваченого про те, що ухвала суду від 29.01.2020 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою йому не вручалась, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються тим, що обвинуваченим ОСОБА_7 до поданої ним апеляційної скарги було додано копію ухвали, яка оскаржується.
Посилання обвинуваченого на те, що він проживає з дружиною та має двох малолітніх дітей, колегія суддів вважає необгрунтованим, оскільки воно не підтверджується матеріалами провадження, окрім того вказаний факт не є таким, що може зменшувати заявлений у кримінальному провадженні ризик.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_7 щодо не дослідження доказів є безпідставним, оскільки, відповідно до листа суду першої інстанції на запит апеляційного суду, станом на 13.03.2020 року справа знаходиться на стадії судового розгляду - дослідження письмових доказів.
Доводи обвинуваченого про те, що він з 30.11.2017 року перебуває під вартою не є підставою для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, оскільки розгляд кримінального провадження триває, встановлено наявність ризику переховування від суду.
Крім того, слід зазначити, що слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя при обранні 02.10.2017 року ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою була розглянута можливість застосування альтернативного запобіжного заходу, а саме, застави, тому посилання апеляційної скарги обвинуваченого щодо не обрання судом менш тяжкого запобіжного заходу - не заслуговують на увагу.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 січня 2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 січня 2020 року - залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 січня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3