Справа № 502/259/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.06.2020 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Кілія, кримінальне провадження відомості про яке 09.12.2019 року внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000051, за звинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцям с. Трудове, Кілійського району, Одеської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, працює за наймом, зареєстрований: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) 07.03.1979 Кілійським районним судом за ч. 2 ст. 140 КК України в редакції 1960 року до 1 року 6 місяців позбавлення волі, з застосуванням ст. 46-1 КК України з відстрочкою виконання вироку на 2 роки; 2) 14.10.1980 Кілійським районним судом за

ч. 2 ст. 140 КК України в редакції 1960 року до 3 років позбавлення волі, в силу ст. 43 КК України приєднано 1 рік позбавлення волі невідбутий за вироком від 07.03.1979 року, всього до відбуття покарання 4 роки позбавлення волі. 08.09.1984 року звільнено з місць позбавлення волі у зв`язку з відбуттям покарання; 3) 18.06.1985 року Кілійським районним судом за ч. 3 ст. 81 КК України в редакції 1960 року до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. 11.02.1988 року звільнено з місць позбавлення волі у зв`язку з відбуттям покарання; 4) 25.08.1989 року Ізмаїльським районним судом за ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 140, ч. 1 ст. 215-1, ст. 42 КК України в редакції 1960 року до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна та застосуванням ст. 14 КК України лікування від алкоголізму. 05.06.1993 року звільнено з місць позбавлення волі у зв`язку з відбуттям покарання; 5) 30.03.1994 року Кілійським районним судом за ч. 3 ст. 140 КК України в редакції 1960 року до 3 років позбавлення волі. 08.02.1997 року звільнено з місць позбавлення волі у зв`язку з відбуттям покарання; 6) 14.04.1998 року Кілійським районним судом за ч. 2 ст. 140, ст. 17, ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України в редакції 1960 року до 3 років 6 місяців позбавлення волі. 14.07.2001 року звільнено з місць позбавлення волі у зв`язку з відбуттям покарання; 7) 21.02.2002 року Кілійським районним судом за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. 20.02.2004 року звільнено з місць позбавлення волі умовно-достроково на 11 місяців 29 днів згідно зі ст. 81 КК України на підставі постанови Ізмаїльського районного суду від 20.02.2004 року; 8) 02.12.2004 року Кілійським районним судом за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. В силу ст. 71 КК України частково приєднано 6 місяців позбавлення волі згідно вироку Кілійського районного суду від 21.02.2002 року. Всього до відбуття покарання 3 років 6 місяців. 15.02.2008 року звільнено з місць позбавлення волі у зв`язку з відбуттям покарання; 9) 05.03.2012 року Кілійським районним судом за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, з застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України з випробуванням та іспитовим строком на 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 384 ч. 1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

13.09.2017 року у кримінальному провадженні № 0000079 від 07.02.2017 року, яке перебувало у провадженні слідчого відділення Кілійського відділення поліції Ізмаїльського відділу поліції ГУНП в Одеській області за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Миру, 60 у якості свідка був допитаний ОСОБА_5

13.09.2017 року перед початком допиту, свідок ОСОБА_5 був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання, передбачену ст. 384 КК України та за відмову свідка від давання показань, передбачену ст. 385 КК України.

Однак, свідок ОСОБА_5 незважаючи на це, під час зазначеного допиту, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з прямим умислом, направленим на надання неправдивих відомостей, під час проведення досудового слідства, умисно надав обвинувальні показання, на основі яких, складено обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 за вчинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, який є злочином середньої тяжкості.

В подальшому, у кримінальному провадженні № 502/204/18-к, яке перебувало у провадженні Кілійського районного суду Одеської області за звинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, 20.06.2019 року в судовому засіданні був допитаний у якості свідка ОСОБА_5 , який надав правдиві показання, які кардинально різняться від тих, які останній надав 13.09.2017 року під час проведення досудового слідства у кримінальному провадженні №0000079 від 07.02.2017 року, внаслідок чого Кілійським районним судом Одеської області стосовно ОСОБА_6 було постановлено виправдувального вироку, який набрав законної сили 03.01.2020.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ст. 384 ч. 1 КК України завідомо неправдиве показання свідка надане органу, що здійснює досудове розслідування.

Під час досудового провадження між прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_5 , 31.01.2020 року укладена угода про визнання останнім винуватості у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 384 ч. 1 КК України.

Згідно з умовами вказаної угоди про визнання винуватості ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 384 ч. 1 КК України, щиро розкаявся і активно сприяв розкриттю злочину. Також ОСОБА_5 погодився із прокурором на призначення йому покарання за вчинений злочин у вигляді 2 років обмеження волі, із застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим строком 1 рік та покладанням обов?язків передбачених ст. 76 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 , адвокат ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні просять суд затвердити угоду про визнання винуватості.

Суд, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинувачуваного повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили ОСОБА_5 погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості.

При цьому суд виходить з того, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , згідно ст. 12 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості і його скоєнням завдана шкода лише державним інтересам.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, враховуючи тяжкість злочину, відсутність потерпілого, та у випадку завдання злочином шкоди лише державним та суспільним інтересам, може бути укладено угоду про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим.

Угода за змістом укладена відповідно до ст. 472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у т.ч. стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Суд відповідно до ст. 474 КПК України роз`яснив обвинуваченому процесуальні права, характер обвинувачення, вид і міру покарання та наслідки укладання, затвердження та не виконання угоди, передбачені ст. ст. 473, 476 КПК України, а також вичерпні підстави оскарження вироку суду.

Суд також переконаний в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань.

Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування у справі зібрано достатньо доказів для обґрунтованої підозри і обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 384 ч. 1 КК України, а тому визнання ним винуватості є цілком виправданим.

Суд також вважає, що обставини, які обтяжують і пом`якшують покарання, дані про особу ОСОБА_5 , характер кримінального правопорушення та інші обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості та знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні.

Запобіжний захід ОСОБА_5 на досудовому слідстві не обирався.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Відомості про судові витрати та цивільні позови суду не надані.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду від 31.01.2020 року, укладену між прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_5 , про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 384 ч. 1 КК України.

Визнати винним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 384 ч. 1 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання, у вигляді двох років обмеження волі.

У відповідності до вимог ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він на протязі одного року випробувального терміну не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього зобов`язання: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Речові докази зберігати в матеріалах кримінального провадження..

Копію вироку негайно після проголошення вручити учасникам процессу.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Кілійський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1