ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/4963/18 Номер провадження 11-кп/814/458/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК - С.Т.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора захисника обвинуваченогоОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0001836 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_7 та прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 на вирок Київського районного суду м. Полтава від 05 грудня 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Сенаті, Грузія, зареєстрований у АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, судимий, останній раз 22 листопада 2017 року Київським районним судом м. Полтава за ч.3 ст.15 та ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України на 4 місяці арешту, звільнений 26 лютого 2018 року по відбуттю строку покарання,

визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст.185 КК України на 3 місяці арешту.

Постановлено стягнути з обвинуваченого на користь ТОВ «АТБ-маркет» майнову шкоду у розмірі 1031, 10 грн.

Вирішене питання про речові докази.

Згідно з вироком ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що він 29 липня 2018 року о 21 год. 37 хв., перебуваючи в приміщенні магазину «АТБ-маркет» по вул. Соборності, буд. 72, у місті Полтава, повторно, таємно викрав з торгових полиць магазину 3 упаковки кави та 6 плиток шоколаду вартістю (без ПДВ) 859, 23 грн.

За змістом апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, оскільки був позбавлений права користуватися послугами перекладача у суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду і закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 у зв`язку із не встановленням достатніх доказів для доведення його винуватості в суді і вичерпанням можливості їх отримати.

Зазначає, що ОСОБА_8 неодноразово купував товари в магазині ТОВ «АТБ-маркет» по вул. Соборності, буд. 72, у місті Полтава, а тому факт впізнання його працівниками магазину не доводить його вину.

Вважає, що дані акта про результати інвентаризації товарно-матеріальних цінностей від 29 липня 2018 року прямо не вказують на вчинення злочину обвинуваченим.

Звертає увагу, що на відеозапису події не видно, які саме товари обвинувачений поклав у пакет.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок місцевого суду у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України на 6 місяців арешту.

При цьому вказує, що ОСОБА_8 не сприяв розкриттю злочину, вину не визнав, бажання відшкодувати шкоду не виявив.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_7 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора і зазначає, що місцевий суд при призначенні покарання обґрунтовано врахував наявність у обвинуваченого тяжкого захворювання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, його захисника та прокурора на підтримку доводів принесених апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин підтверджуються сукупністю достатніх, допустимих та належних доказів, зібраних у встановленому законом порядку і досліджених судом, яким надана належна оцінка.

Такого висновку суд першої інстанції дійшов, зокрема, на підставі наданих у судовому засіданні показань свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 щодо обставин, за яких обвинувачений поклав у пакет товар та вийшов з магазину, не розрахувавшись.

Крім того, суд обґрунтовано взяв до уваги дані досліджених в судовому засіданні протоколів пред`явлення особи для впізнання, згідно з якими ці свідки та свідок ОСОБА_12 впізнали обвинуваченого як особу, яка здійснила крадіжку шоколаду та кави в приміщенні магазину за адресою: м. Полтава, вул. Соборності, 72.

При цьому свідки, всупереч доводам захисника, впевнено впізнали ОСОБА_8 саме як особу, яка викрала товар у магазині, а їх показання узгоджуються з іншими, дослідженими судом доказами, а саме з даними протоколу огляду місця події від 30 липня 2018 року; акта про результати інвентаризації товарно-матеріальних цінностей від 29 липня 2018 року; довідки про вартість викрадених товарів; протоколу огляду цифрового носія та перегляду відеозапису приміщення магазину ТОВ «АТБ-маркет» по вул. Соборності, 72 в м. Полтава, а також протоколу проведення слідчого експерименту з участю ОСОБА_8 .

Ці докази, які суд безпосередньо сприймав під час судового засідання і оцінив не лише кожний з них з точки зору належності, допустимості, достовірності, а і їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, спростовують твердження захисника про недоведеність вини ОСОБА_8 у таємному викраденні товару з магазину.

Отже, суд дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину та правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст.185 КК України.

Доводи обвинуваченого про порушення його права на захист через відсутність перекладача є непереконливими.

Згідно з вимогами ст.29 КПК України кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою. Особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 3 вказаної статті Кодексу слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до підпункту «е» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ перекладач необхідний у кримінальному процесі, якщо особа не розуміє або не розмовляє мовою судочинства в обсязі, достатньому для розуміння перебігу судового процесу та участі в розв`язанні питання, яке для неї мало вирішальне значення, або особа за рівнем володіння мовою не здатна на ведення свого захисту та висунення на розгляд суду своєї версії без допомоги перекладача.

Розуміння зазначених обставин охоплює виключно їх мовно-комунікативний аспект, але не стосується правового механізму здійснення захисту, оскільки перекладач надає комунікативну, а не правову допомогу, що є функцією захисника.

Для констатації факту порушення права особи на захист через незабезпечення обвинуваченого послугами захисника установлення зазначених обставин має бути «поза розумним сумнівом». При цьому чинниками для з`ясування розуміння особою зазначених обставин Конвенція та практика ЄСПЛ визначають:

1) тривалість проживання у державі ведення судочинства;

2) рівень освіти, час та місце її здобуття; мова навчання;

3) рід занять, спосіб життя та обсяг комунікації.

При вирішенні питання про залучення перекладача визначальним є впевненість суду, що обвинувачений дійсно не володіє або недостатньо володіє державною мовою.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_8 проживає на території України та є ї громадянином з 1989 року, під час досудового розслідування йому роз`яснювалися процесуальні права, в тому числі право користуватися послугами перекладача, проте жодних клопотань щодо того, що він не володіє українською мовою, обвинувачений не заявляв.

ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, попередні вироки щодо нього ухвалювалися державною мовою і без участі перекладача. Крім того, матеріали провадження містять розписки ОСОБА_8 , викладені ним особисто державною мовою.

Як вбачається з аудіозапису судового засідання місцевого суду, так і з поведінки обвинуваченого в апеляційному суді, він добре розуміє українську мову, якою до нього звертається суд та інші учасники провадження, дає ґрунтовні відповіді на поставлені питання, що вочевидь спростовує його доводи про нерозуміння державної мови.

З урахуванням викладеного, у суду не було підстав для залучення перекладача. Водночас, суд у повній мірі забезпечив обвинуваченому право давати показання, заявляти клопотання, виступати в суді мовою, якою він вільно володіє.

За таких обставин колегія суддів не вбачає істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування судового рішення.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд належним чином урахував дані про його особу, ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання та конкретні обставини справи. З огляду на відсутність обставин, які обтяжують покарання, враховуючи стан здоров`я ОСОБА_8 , відсутність тяжких наслідків вчиненого злочину, суд обґрунтовано обрав покарання у виді арешту та правильно визначив його строк.

Призначене покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, є необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів і є справедливим.

Тому підстав для призначення більш суворого покарання колегія суддів не вбачає.

Отже, апеляційні скарги обвинуваченого, його захисника та прокурора не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407 та 418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Київського районного суду м. Полтава від 05 грудня 2019 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого, його захисника ОСОБА_7 та прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4