Справа № 161/261/20 Провадження №11-сс/802/38/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:запобіжний захід Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

слідчого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0001749 від 17 вересня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2,3,5 ст.27 п.11,12 ч.2 ст.115 КК України за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 січня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 10 січня 2020 року клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 задоволено, продовжено підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю м. Луцька, Волинської області, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , мешканцю АДРЕСА_2 , із вищою освітою, розлученому, не працюючому, раніше не судимому, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, до 13 березня 2020 року.
Не погоджуючись з рішенням суду, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу. Вказує на те, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та необхідність продовження його підзахисному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. Просить врахувати, що ОСОБА_8 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався. Також зазначає, що суддя ОСОБА_1 уже розглядав щодо ОСОБА_8 справу в якості слідчого судді та приймав судові рішення, а також йому було заявлено відвід, що на думку апелянта є підставою для розгляду самовідводу слідчого судді. З огляду на наведене просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати підозрюваному запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема, домашній арешт.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі, просили її задовольнити і змінити запобіжний захід на менш суворий, прокурора, який її заперечив і просив рішення слідчого судді залишити без змін, пояснення слідчого, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд доходить наступного висновку.
Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.
Згідно зі ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, передбаченого законодавством, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Вказаних вимог закону при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 слідчим суддею дотримано.

Матеріалами кримінального провадження стверджується, що 17 вересня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості №0001749 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2,3,5 ст.27, п.п.11,12 ч.2 ст.115 КК України.

20.09.2019 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, п.п.11,12 ч.2 ст.115 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21.09.2019 року застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави, строком на 60 днів до 17.11.2019 року включно.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 30.09.2019 року, запобіжний захід у відношенні ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою без права внесення застави залишено без змін.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.11.2019 запобіжний захід у відношенні ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою без права внесення застави продовжено на строк 60 днів, до 13 січня 2020 року включно.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 09.12.2019 року, ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 листопада 2019 року щодо ОСОБА_8 залишено без змін.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 січня 2020 року ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 13.03.2020 року.

Апеляційний суд вважає, продовжуючи підозрюваному винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Судом встановлено, що підозрюваний хоча і вперше притягується до кримінальної відповідальності, однак обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину розлучений, не має постійного місця роботи, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.

На думку суду апеляційної інстанції, раніше заявлені ризики не зменшилися, оскільки ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, а саме залишити територію України, тому що раніше здійснював поїздки за кордон, має можливість знищити або спотворити ще невіднайдену вогнепальну зброю, з якої здійснено постріл, ним можуть бути знищені інші предмети, сліди, що мають доказове значення та на стадії досудового розслідування не встановлені; перешкоджати кримінальному провадженню шляхом впливу на показання свідків, з якими він особисто знайомий, тому лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим та прокурором під час судового розгляду провадження.

Доводи, зазначені в апеляційній скарзі сторони захисту, про упередженість слідчого судді при постановленні рішення щодо продовження підозрюваному виняткового запобіжного заходу, апеляційний суд вважає такими, що не ґрунтуються на законі.

Відповідно до положень ч.1 ст.76 КПК України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій.

Із вказаної норми випливає, що розгляд слідчим суддею ОСОБА_1 клопотань сторони обвинувачення та заявлення стороною захисту йому відводу, який не був задоволений не є перешкодою для розгляду ним клопотання про продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, вимоги ст.198 КПК України регламентують, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиційного значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

З огляду на наведене, доводи, зазначені в апеляційній скарзі сторони захисту, не є підставою для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно приписів ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
А ч.2 ст.404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
Згідно зі ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
З ухвали слідчого судді від 10 січня 2020 року вбачається, що підозрюваному ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, до 13 березня 2020 року, що становить не 60 (шістдесят), а 64 (шістдесят чотири) дні.
Постановляючи вказане рішення, слідчим суддею залишено поза увагою, що при винесенні ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк дії ухвали обраховується з моменту її постановлення, а тому в даному випадку, слідчий суддя, продовживши 10.01.2020 року підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання до 13.03.2020 року, значно відступив від приписів ч.1 ст.197 КПК України, якими визначено, що продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 (шістдесяти) днів.
Отже, суд першої інстанції продовжив строк тримання під вартою обвинуваченим, на термін, який не передбачений ч.1 ст.197 КПК України.
Вищенаведене свідчить про істотне порушення норм кримінального процесуального права та згідно з положеннями п.3 ч.1 ст.409 КПК України є безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Крім того, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 щодо неналежного виконання судом вимог ст. 35 КПК України.
За таких обставин, апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд.
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 січня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити частково.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 19 (дев`ятнадцять) днів, до 09 березня 2020 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде проголошено о 10 годині 00 хвилин 25 лютого 2020 року в приміщенні Волинського апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: