Справа № 492/558/17
Номер провадження 1-кп/495/133/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області колегіально у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
провівши у залі суду в режимі відеоконференції відкрите судове засідання по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за № 0003010 за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 187 КК України,
за участю:
прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області - ОСОБА_7
обвинувачених - ОСОБА_5 та ОСОБА_6
захисників - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:
У провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області знаходиться обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за ч.3 ст. 187 КК України.
Обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк дії ухвали, якою обрано запобіжний захід, спливає 28.03.2020 року.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_10 заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 строком на 60 діб, оскільки вони обвинувачуються у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років.
Крім того, прокурор ОСОБА_10 зазначив, що встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_5 , є уродженцем іншої держави, не має міцних соціальних зв`язків на територій Арцизького району Одеської області, має не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення корисливих злочинів, вчинив ряд особливо тяжких, умисних, корисливих злочинів за які останньому загрожує реальний строк відбування покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 12 років, у зв`язку із чим може переховуватись від органів досудового розслідування. Крім того, знаходячись на свободі ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, що матиме істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Також, ОСОБА_5 негативно характеризується за місцем мешкання, не має постійного джерела доходів, офіційно не працевлаштований, що свідчить про те, що останній зможе продовжити свою злочинну діяльність та вчинити інше кримінальне правопорушення, так як раніше він притягувався до відповідальності за вчинення корисних злочинів, що свідчить про неможливість запобігання вищезазначених ризиків та застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 прокурор вказав, що ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не відпали та не зменшились, обвинувачений ОСОБА_6 раніше порушив вимоги запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та погрожував свідку ОСОБА_11 .
Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили змінити його на домашній арешт.
Захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в судовому засіданні також заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження їх підзахисним запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як вважають, що ризики зазначені в клопотанні не доведенні та клопотання взагалі є необґрунтованим. Просили суд змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Заслухавши клопотання прокурора, думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали обвинувального акту, колегія суддів дійшла до наступного висновку.
Згідно ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
П. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховатися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, серед яких:вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачуєтьсяособа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
На підставі викладеного та враховуючи наявність обвинувачення, оскільки злочини, в яких обвинувачується ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких, покарання передбачене за даною статтею до дванадцяти років позбавлення волі із конфіскацією майна, на даний час по кримінальному провадженню не досліджені докази, кримінальне провадження не розглянуто, обвинувачений ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, мають реальну можливість переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, що не надасть можливості забезпечити виконання процесуальних рішень, суд вважає що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченим більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.
Вказане вище дає підстави вважати, що саме такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, зможе запобігти ризикам передбаченим ст.177 Кримінального процесуального кодексу України та цілком доведена необхідність продовження відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 194, 197, 199, 331, 369-372, 392-395 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Клопотання прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою задовольнити.
Продовжити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, строк тримання під вартою у Державній установі «Ізмаїльській слідчий ізолятор» строком на 60 діб, який діє до 09.05.2020 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 16.03.2020 року о 10 год. 00 хв.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3