Справа № 947/1874/20
Провадження № 1-кс/947/972/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000281 від 29.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з поданого клопотання, у провадженні слідчого відділу Київського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000281, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 29.01.2020 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 29.01.2020 до Київського ВП в м. Одесі надійшла заява ОСОБА_5 , щодо вжиття заходів до невідомих осіб, які 29.01.2020 біля 4:30 год. знаходячись за адресою: вул. Героїв Крут 12 (біля парку " Ім. Горького") в м. Одесі, із застосуванням вогнепальної зброї, зовні схожої на рушницю заволоділи автомобілем "Рено Кенго", д/н НОМЕР_1 в якому знаходилась сумка з грошовими коштами в розмірі біля 700 000 грн., тим самим спричинивши збитки в особливо великому розмірі.

29.01.2020 року під час проведення слідчих (розшукових) дій за винятковим правилом ч. 3 ст. 233 КПК України, використовуючи невідкладний випадок, пов`язаний із безпосереднім збереженням майна, та переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні правопорушення слідчим СВ Київського ВП в м. Одесі лейтенантом поліції ОСОБА_6 проведено огляд місця події за адресою: м. Одеса, вул. Космонавтів 13а, в ході проведення якого було виявлено та вилучено: транспортний засіб марки «Renault KANGO» жовтого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , Vin- код НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 , 1969 р.н.

29.01.2020 року у зв`язку з тим, що вищезазначені речі вірогідніше за все належать особам, які скоювали кримінальне правопорушення та являється знаряддям його вчинення, було винесено постанову про визнання речовим доказом.

Вказані речі являються тимчасово вилученим майном і відповідають ч. 2 ст. 167 КПК України, так як є достатні підстави вважати що вищезазначені речі можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. А також за зазначеними критеріями відповідають ст. 98 КПК України.

З огляду на викладене, з метою забезпечення збереження вилученого майна, слідчий за погодженням з прокурором звертаються до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, між тим від слідчого надійшла заява про розгляд поданого клопотання про арешт майна за його відсутності.

Власник майна в судове засідання не з`явився, оскільки анкетні дані такої особи у слідчого судді відсутні, обов`язок її повідомлення про дату та час судового засідання покладався на слідчого. Так, згідно долученого рапорту, власник майна про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, враховуючи положення ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з КонституцієюУкраїни та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавстваУкраїни і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальнадекларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В судовому засіданні встановлено наявність обґрунтованої підозри за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, що підтверджується тим, що в рамках такого кримінального провадження про підозру було повідомлено ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Як вбачається з поданого клопотання, в результаті можливого вчинення кримінального правопорушення, відбулося заволодіння, зокрема, вилученим транспортним засобом, що свідчить про його відповідність вимогам ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки фактично такий автомобіль був об`єктом кримінально-протиправного посягання, в зв`язку з чим, на теперішній час наявна необхідність в забезпеченні його збереження, з передачею такого транспортного засобу на відповідальне зберігання потерпілому.

За таких обставин, враховуючи правові підстави для арешту майна, можливість використання як доказу вилученого транспортного засобу в рамках кримінального провадження, з огляду на засади розумності та пропорційності арешту майна завданням кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність задоволення поданого клопотання.

Таким чином, керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000281 від 29.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України задовольнити.
Накласти арешт на майно, що виявлено та вилучено під час проведення огляду місця події за адресою: м. Одеса, вул. Космонавтів 13а а саме: транспортний засіб марки «Renault KANGO» жовтого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , Vin- код НОМЕР_2 , та передати на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з зобов`язанням надати за першою вимогою слідчого або прокурора.
Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1