У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.06.2020 Справа №607/10659/20

провадження 1-кс/607/4741/2020
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката-захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , в залі суду у м. Тернополі, розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського ВП ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання від вартою щодо підозрюваної:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Тернополя, українки, громадянки України, непрацюючої, без зареєстрованого місця проживання, місце фактичного проживання АДРЕСА_1 , раніше не судимої
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий СВ Тернопільського ВП ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження №0001590 від 27 червня 2020 року, звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_5 .
Як зазначено у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що 27 червня 2020 року, близько 19 годин 00 хвилин, у ОСОБА_5 , яка раніше підозрювалася у вчиненні умисних корисливих злочинів проти власності, під час перебування в приміщенні магазину «Рукавичка», що по вул. Героїв Крут, ЗА в м. Тернопіль повторно виник злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , 27 червня 2020 року, близько 19 годині 00 хвилині, перебуваючи в приміщенні магазину «Рукавичка», що по вул. Героїв Крут, ЗА в м. Тернополі, переконалась, що за нею ніхто не спостерігає та її дії не будуть помічені сторонніми особами, повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, таємно, з метою особистого споживання, із полиць, де стояли горілчані вироби, взяла почергово та поклала до поліетиленового пакету, який мала з собою, дві пляшки горілки «Явора Кленова чиста» торговельної марки «Ярова», ємністю 0,7 літрів, кожна вартістю 105 гривня 60 копійок за 1 пляшку, та одну пляшку горілки «Greenday Crystal» торговельної марки «Greenday», ємністю 0,7 літрів, вартістю 102 гривні 42 копійок, на загальну суму 313 гривень 62 копійки. Після чого ОСОБА_5 одразу вийшла із торгового залу, з метою уникнення можливого виявлення її працівниками магазину, минула касову зону, не розрахувавшись за вказаний товар.
Виконавши усі дії, які ОСОБА_5 вважала необхідними для доведення злочину до кінця, злочин не закінчила з причин, які не залежали від її волі, оскільки при виході із торгового комплексу була затримана працівником охорони.
27 червня 2020 ОСОБА_5 , затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України - закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
В межах кримінального провадження №0001590 28 червня 2020 року, останній повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з мотивів, у ньому наведених та просить його задовольнити.
Захисник заперечив з приводу задоволення клопотання, просив обрати запобіжний захід не повязаний з триманням підозрюваної під вартою.
Підозрювана ОСОБА_5 підтримала думку свого захисника.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими сторони обґрунтовують свої позиції, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як зазначено в клопотанні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами: протоколом огляду місця події від 27.06.2020; заявою керуючої ОСОБА_7 про вчинення злочину від 27.06.2020; прихідною накладною від 17.01.2020 року; протоколом допиту свідка старшого охоронця ОСОБА_8 від 27.06.2020; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 27.06.2020; повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 28.06.2020 року
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.
Згідно з положенням ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Вивченням особи ОСОБА_5 встановлено, що вона має вчергове змінила місце проживання з АДРЕСА_2 , на АДРЕСА_1 , місце реєстрації проживання у неї відсутнє, має на утриманні малолітню дитину, є раніше несудимою.
Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор - при розгляді клопотання довели наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною кримінального правопорушення, зауважили, що в ході досудового розслідування допитано представника потерпілого, свідків.
Зазначили, що метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_5 є забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органу досудового слідства та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення так як є ризики того, що вона усвідомлюючи міру покарання за вчинене нею кримінальне правопорушення, з врахуванням кількості вчинених нею раніше злочинів, обвинувальні акти про вчинення яких скеровано до Тернопільського міськрайонного суду, може навмисно переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності. Підтвердженням цього є ухвала Тернопільського міськрайонного суду у судовому провадженні №607/28985/19 від 12 березня 2020 року про оголошення розшуку обвинуваченої ОСОБА_5
(!) Ризиком того, що ОСОБА_5 може вчинити інші кримінальні правопорушення є те, що підозрювана, не має постійного джерела доходу, стосовно неї на розгляді перебуває 3 обвинувальних акти про обвинувачення у вчиненні умисних корисливих злочинів проти власності, а також та обставина, що 05.06.2020 року стосовно ОСОБА_5 слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області вирішувалося питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15. ч.2 ст. 186 КК України й у задоволенні клопотання слідчого відмовлено, і обрано запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, проте, ОСОБА_5 однак на шлях виправлення не стала, а невдовзі потрапила під обгрунтовану підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.
Зважаючи на викладене, приходжу до висновку, що органом досудового розслідування належним чином частково підтверджено у клопотанні та доведено в судовому засіданні прокурором наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для запобігання яких слідчий звернувся із клопотанням про застосування запобіжного заходу, а саме зважаючи на санкцію статті кримінального правопорушення, що інкримінується ОСОБА_5 , вона матиме можливість ухилятися від органу досудового розслідування, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України встановлено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини 1 цієї статті, але не доведе обставин, передбачені пунктом 3 частини 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
ЄСПЛ у Рішенні «Калашников проти Росії» вказав, що «будь-яка система обов`язкового тримання під вартою несумісна зі статтею 5 параграфу 3 Конвенції за визначенням. Якщо закон встановлює презумпцію щодо обставин, які стосуються підстав тримання під вартою, має бути, крім того, переконливо доведена наявність конкретних обставин, які переважають правило поваги до особистої свободи». Тобто, констатовано «презумпцію залишення обвинуваченого на свободі». Якщо законодавство та/або судова практика прямо або непрямо спрямовують на обов`язкове тримання під вартою у певних випадках, це може привести до порушення ст. Конвенції. У кожному випадку, коли вирішується питання щодо утримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.
Окрім того, згідно позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні в справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». Також, в справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».
Так, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 10.10.2019 року Тернопільським міськрайонним судом обирався запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, обов`язки передбачені ч.5 ст.194 КПК України, визначені зазначеною ухвалою, підозрюваною були дотримані.
Пізніше ОСОБА_5 була оголошено у розшук, згідно ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 12 березня 2020 року у справі №607/28985/19, й, як зазначено вище, що 05.06.2020 року стосовно ОСОБА_5 слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області вирішувалося питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15. ч.2 ст. 186 КК України й у задоволенні клопотання слідчого відмовлено, і обрано запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, проте, ОСОБА_5 однак на шлях виправлення не стала, а невдовзі потрапила під обгрунтовану підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.
Зважаючи на наведене вище, за наслідками встановлених обставин за результатами розгляду клопотання, враховуючи особу підозрюваної ОСОБА_5 , її вік, стан здоров`я, існуючі соціальні зв`язки, відсутність постійного місця проживання, відсутність місця роботи, характеризуючі ОСОБА_5 відомості, доведення прокурором недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, необхідність застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою буде виправданим, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваною процесуальних обов`язків та попередить вчинення нею дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
З урахуванням обставин справи, особи підозрюваної, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід в виді тримання під вартою домашній арешт, визначивши суму застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 42040 (сорок дві тисячі сорок) гривень, який (розмір застави), на переконання слідчого судді є достатнім з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків
Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою із можливістю внесення суми застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на неї на строк не більше двох місяців обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою
Строк дії ухвали встановити до 23 год. 59 хв. 24.08.2020 року.
Визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 42040 (сорок дві тисячі сорок) гривень для внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Тернопільській області (Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26198838; Отримувач: ТУ ДСАУ у Тернопільській області; Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ; номер рахунку (IBAN): UA0003454; призначення платежу застава за « ОСОБА_5 » у кримінальному провадженні №0001590 за ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.06.2020 року.
У випадку внесення застави покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання органу досудового розслідування паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, які дають можливість виїзду за кордон.
Роз`яснити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що якщо вона, будучи належним чином повідомлена, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 .
Копію ухвали вручити підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 негайно після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1