Справа № 712/341/20
Провадження №1- кс/712/367/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про тимчасовий доступ до речей та документів

15 січня 2020 року Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси винесене в кримінальному провадженні № 0001947 від 09.05.2013 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України слідчим СВ Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області лейтенантом поліції ОСОБА_3 та погоджено прокурором Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_4 клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів,

В С Т А Н О В И В:
До суду звернулася слідчий СВ Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області лейтенант поліції ОСОБА_3 з клопотанням про тимчасовий доступ до речей та документів.

Клопотання мотивує тим, що слідчим відділом Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001947 від 09.05.2013 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 31.05.2014 до Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області надійшла заява від ОСОБА_5 , яка повідомила про те, що невідомі особи пошкодили її будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

По даному факту 31.05.2014 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості № 0002114 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України.

Слідством встановлено, що невідомі особи шляхом обману заволоділи частиною житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_6 .

По даному факту 01.07.2013 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості № 0000060, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

12.09.2014 до Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області з прокуратури м. Черкаси надійшли матеріали ОСОБА_7 , яка повідомила про те, що на її думку жінка на ім`я ОСОБА_8 вчинила відносно неї шахрайські дії.

По даному факту 12.09.2014 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості № 0003640, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Кримінальні провадження: № 0001947 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, № 0002114 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України, № 0000060 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, № 0003640 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України об`єднано та присвоєно єдиний № 0001947.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом про встановлення факту спільного проживання ОСОБА_5 з ОСОБА_6 , визнання недійсними договорів дарування укладених між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , а також між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 . Після смерті останньої відкрилась спадщина на її майно. Прийняти спадщину ОСОБА_10 не може, оскільки померла ОСОБА_6 подарувала їй належні на праві приватної власності 48/100 частини будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_9 , а та в свою чергу подарувала зазначену частину будинку 04.09.2003 року своїй сестрі ОСОБА_8 .

Рішенням суду від 08.07.201 встановлено факт спільного проживання ОСОБА_5 з ОСОБА_6 з липня 2000 року по 17.11.2007. Визнано недійсним договір дарування 48/100 частини будинку по АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , а також визнано недійсним договір дарування 48/100 частини будинку по АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . Вказане рішення суду переглядалося в апеляційному, касаційному порядку та Верховним Судом України і було залишено без змін та набрало законної сили.

Відразу після вступу в законну силу вказаного рішення суду ОСОБА_9 та іншим власником частини будинку ( АДРЕСА_2 ) ОСОБА_11 було демонтовано будинок за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договорів підряду від 2002 року та 2008 року, залишивши цим самим ОСОБА_5 (нову власницю будинку) без майна.

06.05.2004 допитано в якості потерпілої ОСОБА_6 , яка повідомила, що є власником будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний будинок нікому, а тим більше ОСОБА_9 не дарувала, у нотаріальній конторі ніяких документів не підписувала, договори не укладала.

В подальшому, слідчим 06.05.2004 допитано в якості свідка ОСОБА_5 , яка повідомила, що перебуває у дружніх відносинах з ОСОБА_6 . Так допитаній відомо, що остання проживала у своєму домоволодінні разом з ОСОБА_9 . На даний час ОСОБА_6 проживає разом з ОСОБА_5 , так як остання забрала потерпілу з психіатричного закладу та доглядає за нею. Із розповідей ОСОБА_6 ОСОБА_5 відомо, що ОСОБА_9 незаконно помістила потерпілу до психіатричного закладу та в подальшому шляхом підробки документів заволоділа її домоволодінням. Також, ОСОБА_5 відомо, що на даний час триває судова тяганина, щодо визнання договору дарування житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 не дійсним. Також доповнила, що у 2003 році уклала договір утримання ОСОБА_6 з її племінником ОСОБА_12 , відповідно до якого зобов`язується доглядати та допомагати ОСОБА_6 .

В подальшому, слідчим 04.11.2004 проведено додатковий допит потерпілої ОСОБА_6 , яка повідомила, що ОСОБА_9 зі своїм чоловіком з початку 2003 року проживали у її будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в якості квартирантів. Проживаючи разом з потерпілою сім`я ОСОБА_13 допомагала ОСОБА_6 по господарству, слідкували за її здоров`ям та допомагали фінансово. Разом з тим, постійно зверталися до неї з проханням приписати їх у вказаному будинку, так як їм не має де проживати, та допитана свого дозволу на це не давала. В ранці 08.04.2003 до будинку, де всі разом проживали приїхала швидка допомога та доставила потерпілу в психіатричну лікарню, при цьому ОСОБА_9 стверджувала, що це лікарня де повинні лікувати ноги. У серпні 2003 року потерпіла зрозуміла, що її дурять та заключила договір з ОСОБА_14 про представлення її інтересів, останній дізнався, а в подальшому і отримав копію договору дарування ОСОБА_6 . ОСОБА_9 частини житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 від 02.04.2002. Однак, даний документ потерпіла не підписувала. Крім того, у договорі вказане прізвище ОСОБА_15 . В подальшому 11.08.2003 потерпіла подала позов до суду про визнання договору недійсним, але судом у задоволенні даного позову було відмовлено.

В подальшому, 10.11.2004 допитано в якості свідка ОСОБА_14 , який повідомив, що 2003 році уклав договір з ОСОБА_6 , відповідно до якого представляє інтереси останньої. В подальшому дізнався і отримав копію договору дарування ОСОБА_6 . ОСОБА_9 частини житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 від 02.04.2002. Зі слів ОСОБА_6 остання даний документ не підписувала, більше того у договорі вказане не її прізвище, а ОСОБА_15 .

В подальшому, 13.11.2004 допитано в якості свідка ОСОБА_16 , яка повідомила, що проживає поруч з ОСОБА_6 , та підтримує з останньою дружні відносини. Так у 2003 році помітила, що ОСОБА_6 десь не має, хоча остання дуже комунікабельна особа і постійно приходить до допитуваної у гості. ОСОБА_16 вирішила розпочати її пошуки. Внаслідок численних запитів у всі інстанції дізналася, що потерпіла перебуває в психіатричній лікарні. Приїхавши до психіатричної лікарні допитана побачила ОСОБА_6 у поганому стані, остання розповідала, що сюди шляхом обману помістила її сім`я ОСОБА_13 , тому ОСОБА_16 забрала ОСОБА_6 до себе, де потерпіла разом з допитуваною та її дочкою ОСОБА_5 проживала останній час.

В подальшому, 18.11.2005 допитана в якості свідка ОСОБА_9 , яка повідомила, що перебувала з ОСОБА_6 у дружніх відносинах. Приблизно з 2002 року за дозволом ОСОБА_6 . ОСОБА_9 з своїм чоловіком проживали у будинку, за адресою: АДРЕСА_1 . Спільно проживаючи, допитувана постійно доглядала за ОСОБА_6 , так як у останньої не було родичів в Україні, вони допомагали їй по господарству, у харчуванні. Так, в 2002 році ОСОБА_9 була обдарована ОСОБА_6 частиною будинку за адресою: АДРЕСА_3 , договір укладався у присутності учасників та нотаріуса. Ініціатором укладення договору була ОСОБА_6 . В подальшому після укладення договору вони і надалі спільно проживали, однак приблизно в 2003 році сім`я зрозуміла, що ОСОБА_6 не здоровиться, майже кожний день визивали швидку допомогу, одного разу працівник швидкої допомоги порадив пролікувати ОСОБА_6 у психіатричній лікарні, що останні і зробили.

В подальшому, 18.11.2005 допитано в якості свідка ОСОБА_17 , яка повідомила, що працювала нотаріусом. Так, 02.04.2002 до неї звернулися ОСОБА_9 та ОСОБА_6 з метою укладення договору, який допитувана оформила. При укладені даного договору учасникам були роз`яснені всі їхні права, було ознайомлено з договором дарування, однак виявилась механічна помилка, не правильно зазначено прізвище ОСОБА_6 ОСОБА_15 . Крім того, нотаріус запевняє, що ніяких ознак психічної хвороби у ОСОБА_6 не було. Особи вільно укладали договір без ніякого тиску.

Слідчим 13.01.2006 проведено виїмку договору дарування, оглядом якого встановлено, що справді наявна механічна помилка, наявні підписи учасників.

В подальшому, 12.01.2006 допитано в якості свідка ОСОБА_18 , яка повідомила, що проживає у другій половині будинку заадресою: АДРЕСА_1 , спочатку їхньою сусідкою була ОСОБА_6 , через деякий час допитана помітила, що в будинку почали проживати ОСОБА_13 . Перебувала у дружніх відносинах з ОСОБА_6 . Так, потерпіла їй розповідала, що з нею проживають ОСОБА_13 , та потерпіла не хоче з ними проживати, так як останні не сплачують комунальні послуги, однак не знає як їм про це сказати. Навесні 2003 року допитана помітила, що ОСОБА_6 десь зникла. З часом, стало відомо, що ОСОБА_6 знаходиться в психіатричній лікарні звідки її забрали ОСОБА_16 та ОСОБА_5 , та в подальшому потерпіла проживала разом з ними. Дорошенки і надалі проживали у будинку та в подальшому на запитання ОСОБА_18 повідомили, що ОСОБА_6 є їхньою сестрою та подарувала їм будинок.

В подальшому, 23.01.2006 допитано в якості свідка ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , які працюють в ІНФОРМАЦІЯ_2 , та зазначають, що у них перебувало замовлення від імені ОСОБА_6 , однак особисто вони його не виконували, і не пам`ятають факту подачі заяви так як це було досить давно.

В подальшому, 23.01.2006 проведено виїмку з КП ЧООБТІ документу замовлення ОСОБА_6 від 29.03.2002. Оглянувши документ, встановлено, що заява написана однією особою, а підпис виконаний іншою особою.

В подальшому, 24.01.2006 допитано в якості свідка ОСОБА_21 (мати ОСОБА_9 ), яка повідомила, що їй відома ОСОБА_6 , так як вони перебували у дружніх відносинах. Так, справді її дочка ОСОБА_9 проживала разом з ОСОБА_6 , та допомагала їй по домогосподарству, пізніше ОСОБА_6 подарувала свій будинок ОСОБА_9 , та проживали вони і надалі разом. З часом вони почали звертати увагу на погане самопочуття ОСОБА_6 , та звернулися до лікарів, які порадили помістити хвору до психіатричної лікарні, ОСОБА_9 і надалі допомагала та провідувала хвору. Щодо укладення договору дарування ОСОБА_6 з ОСОБА_9 допитаній нічого не відомо.

В подальшому, 24.01.2006 допитано в якості свідка ОСОБА_22 , яка працює реєстратором у ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка повідомила, що не виключає можливості звернення до них з заявою від ОСОБА_6 , та допитаній нічого з цього приводу не відомо.

В подальшому, 26.01.2006 допитано в якості свідка ОСОБА_8 , яка повідомила, що її сестра ОСОБА_9 проживала разом з ОСОБА_6 та допомагала останній по домогосподарству, в подальшому як стало відомо допитаній від її сестри, ОСОБА_6 подарувала свій будинок ОСОБА_9 , та проживали вони і надалі разом. З часом вони почали звертати увагу на погане самопочуття ОСОБА_6 , та звернулися до лікарів, які помістили її до психіатричної лікарні. У вересні 2003 року ОСОБА_9 подарувала допитаній частину будинку, яку перед цим подарувала їй ОСОБА_6 .

Повторно, 26.01.2006 допитана в якості свідка ОСОБА_9 , яка додала, що ОСОБА_6 спонтанно виявила бажання подарувати їй будинок, тому вони у двох пішли до БТІ і допитана від імені ОСОБА_6 подала термінове замовлення, на чому наполягала ОСОБА_6 . Текст замовлення написаний допитаною, та підпис стоїть ОСОБА_6 . Через декілька днів допитувана отримала довідку характеристику. Після того, разом з ОСОБА_6 звернулися до нотаріуса та уклали договір дарування. Одного дня у квітні 2003 року ОСОБА_6 стало погано і допитана викликала медичну допомогу, які помістили потерпілу у психіатричну лікарню.

В подальшому, слідчим 27.01.2006 допитано в якості свідка ОСОБА_23 , яка повідомила, що працювала на Укрпошті та постійно приносила пенсію ОСОБА_6 , з 2004 року пенсію надавала ОСОБА_6 , але розписувалася за отримання пенсії ОСОБА_5 , якій допитана надавала довіреність на підставі якої вона була уповноважена отримувати пенсію.

Допитана в якості свідка 03.02.2006 ОСОБА_24 повідомила, що знайома з ОСОБА_6 . Так, у 2003 році мешканці будинку АДРЕСА_4 , повідомили, що ОСОБА_6 зникла, та постійно зверталися до допитаної з метою допомоги знайти потерпілу. Так, внаслідок численних пошуків вияснилось, що вона на лікуванні у психіатричній лікарні у м. Сміла.

В подальшому, допитано 09.02.2006 в якості свідка ОСОБА_25 , яка повідомила що 09.04.2003 в її відділення поступила ОСОБА_6 з діагнозом деменція внаслідок ДТП, яку регулярно відвідувала ОСОБА_9 .

В подальшому, 20.02.2006 проведено судово-почеркознавчу експертизу документів, а саме договору дарування житлового будинку, відповідно до яких підписи у договорах дарування виконані ОСОБА_6 .

В подальшому, 17.03.2006 допитано в якості свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_27 обмірників КП ЧООБТІ, які не пам`ятають подій, що відбувалися у 2002 році. Тому не можуть нічого розповісти з приводу заяви ОСОБА_6 , останню не знають.

12.05.2006 повторно допитана в якості свідка ОСОБА_5 , яка по суті повторила свої покази, що надавали при попередньому допиті.

В подальшому, 18.05.2006 допитана в якості свідка директор ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка повідомила, що у них на обліку ОСОБА_6 не перебувала.

Соснівський районний суд 08.08.2011 визнав недійсним договори дарування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Соснівський районний суд рішенням від 22.01.2013 визнав за ОСОБА_5 право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому, 05.12.2013 допитана в якості потерпілої ОСОБА_5 яка повідомила, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 незаконно утримують будинок за адресою: АДРЕСА_1 , хоча відповідно до рішення Соснівського районного суду м. Черкаси будинок належить потерпілій.

До ІНФОРМАЦІЯ_4 31.05.2014 звернулася ОСОБА_5 та повідомила, що їй подзвонила сусідка ОСОБА_28 і повідомила, що хтось руйнує її будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Допитана 23.07.2014 в якості свідка ОСОБА_29 , яка пояснила, що 31.05.2014 вона бачила, як на криші будинку за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_9 та її мати, щось робили.

Допитана 23.07.2014 в якості свідка ОСОБА_28 , пояснила, що 31.05.2015 проїжаючи повз будинок за адресою: АДРЕСА_1 , побачили, що будинок розбирають, та одразу подзвонила і повідомила про це ОСОБА_5 .

Допитана 11.08.2014 в якості свідка ОСОБА_9 , яка повідомила, що у 2002 році за згодою з ОСОБА_6 було вирішено демонтувати будинок, договір про що був укладений з ОСОБА_30 . З 29.05.2014 по 04.06.2015 була на відпочинку, та коли приїхала помітила, що половина будинку була зруйнована, 2 половина, що належить Кутовому стояла. Більше по даному факту їй нічого не відомо.

Допитано 03.04.2015 в якості свідка ОСОБА_31 , яка пояснила, що в 2013 році до неї зверталася ОСОБА_9 , яка є уповноваженою особою від імені ОСОБА_8 із заявою про державну реєстрацію іншого речового права оренди земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . Даний документ зареєстрований строком оренди на 5 років.

05.08.2015 допитано в якості свідка ОСОБА_11 який повідомив що у 2008 році від своїх батьків отримав спадщину частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , крім того він має державний акт на право власності на вказану земельну ділянку. В частині житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 близько 10 років проживало подружжя ОСОБА_32 та ОСОБА_33 з сином. Спочатку вони проживали за вказаною адресою з власницею даної частини будинку ОСОБА_6 , а після її смерті дана частина будинку залишена в дар родині Санатосів. В кінці травня на початку червня 2014 року до нього звернувся ОСОБА_32 та повідомив, що він з дружиною мають намір знести їх частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а також запропонував йому за власні кошти знести і частину будинку ОСОБА_11 , так як житловий будинок перебував у аварійному стані на що ОСОБА_11 погодився. Після цього, ОСОБА_32 підшукав виконавця робіт по зносу, який приїхав до нього додому та підписав з ним відповідний договір підряду на демонтаж та знесення частини будинку ОСОБА_11 .

В подальшому за допомогою екскаваторів обидві частини будинку були демонтовані.

З метою розкриття даного злочину, враховуючи вищевикладене, у слідства виникла необхідність отримати доступ до технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_8 по АДРЕСА_3 , договору оренди землі, акту приймання передачі державного акту на право власності на земельну ділянку, оригіналів документів, які надавались останньою, для виготовлення державного акту на земельну ділянку, які знаходяться у володінні ІНФОРМАЦІЯ_5 , що розташоване по АДРЕСА_5 ,так як вищевказані матеріали мають значення для ефективного проведення досудового розслідування.

В судове засідання слідчий не з`явилася, скерувала до суду заяву про розгляд клопотання без її участі. Клопотання підтримала у повному обсязі.
На підставі ч. 2 ст. 163 КПК України з метою недопущення зміни або знищення речей та документів, що містять інформацію, доступ до якої є предметом клопотання слідчого, судове засідання проводиться без виклику особи, у володінні якої знаходиться така інформація.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.
Слідчим відділом Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001947 від 09.05.2013року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Положеннями ст.132 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.
Таким чином, слідчий суддя зобов`язаний перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, врахувати докази на підтвердження обставин, викладених у клопотанні, які мають бути надані ініціатором клопотання.
Як свідчать матеріали клопотання, досудовим слідством використані всі надані чинним законодавством можливості щодо отримання необхідної для розкриття кримінального правопорушення інформації, без застосування такого заходу його забезпечення, як розкриття інформації, яка охороняється законом.
Слідчим суддею враховується, що в інший спосіб одержати відомості, які містять таємницю, в межах досудового розслідування неможливо.
Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 6 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.
Згідно з ч. 7 ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд в ухвалі про надання тимчасового доступу до речей і документів може дати розпорядження про надання можливості вилучення речей і документів, якщо сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів.
В клопотанні доведено наявність достатніх підстав вважати, що документи до яких слідчий просить надати тимчасовий доступ, перебувають у володінніслужбових/посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_5 , ( АДРЕСА_5 ) і самі по собі та в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подано клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному проваджені, окрім того, відомості, що містяться в речах і документах, можуть бути використані як докази у даному кримінальному провадженні.
Разом з тим, в частині надання можливості вилучення оригіналів документів, слідчий суддя вважає, що сторона кримінального провадження не довела наявність достатніх підстав вважати, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей.
Керуючись ст.ст. 163-165, 369-372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СВ Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області, лейтенанта поліції ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей та документів задовольнити частково.

Надати дозвіл на тимчасовий доступ для ознайомлення з оригіналами та отримання належним чином завірених копій наступних речей та документів, а саме до технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_8 по АДРЕСА_3 , договору оренди землі, акту приймання передачі державного акту на право власності на земельну ділянку, документів, які надавались останньою, для виготовлення державного акту на земельну ділянку, які знаходяться у володінні ІНФОРМАЦІЯ_5 , що розташоване по АДРЕСА_5 .

Виконання ухвали покласти на слідчого СВ Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області, лейтенанта поліції ОСОБА_3 .

Строк виконання даної ухвали 30 діб з моменту її проголошення.

У разі невиконання ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів слідчий суддя має право постановити ухвалу про дозвіл на проведення обшуку з метою відшукання та вилучення зазначених речей і документів.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1