Справа № 307/3991/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

22.04.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/126/20, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 (далі прокурор),

В С Т А Н О В И В :

ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 06 лютого 2020 року частково задоволено погоджене прокурором клопотання начальника СВ Дубівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 (далі слідчий) про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою й застосовано щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , гр. України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні передбачених ч. 2 ст. 296 та ч. 1 ст. 121 КК України кримінальних правопорушень,

запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати місце постійного проживання - АДРЕСА_1 , в період з 22 год. до 06 год. наступного дня.

На підозрюваного ОСОБА_7 покладені такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає за адресою АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання; утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками; носити електронний засіб контролю.

У задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено.

Строк дії ухвали визначено до 24 год. 01.04.2020.

З матеріалів за клопотанням убачається, що 06 лютого 2020 року до Тячівського районного суду Закарпатської області надійшло погоджене прокурором клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 .. У клопотанні слідчий вказує на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні передбачених ч. 2 ст. 296 та ч. 1 ст. 121 КК України кримінальних правопорушень, у хуліганстві грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, яке мало місце 22.12.2019 приблизно о 01 год. у приміщенні кафе-ресторану «Валило» по АДРЕСА_2 , а також у нанесенні потерпілому ОСОБА_8 умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння. Зазначає, що оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких відноситься до категорії тяжких і за яке кримінальним законом може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, постійного місця роботи не має, притягується до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, які продовжує вчиняти, тому існують обґрунтовані підстави вважати про наявність передбачених ст. 177 КК України ризиків, а саме : переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на потерпілих, свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні. Вважає, що застосування щодо ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою буде недостатнім для запобігання вищевказаним ризикам. Просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

В ухвалі слідчого судді вказується на те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні передбачених ч. 1 ст. 121 та ч. 2 ст. 296 КК України кримінальних правопорушень та наявність передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КК України ризиків, однак, не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам. Разом із тим, враховуючи вищенаведене, а також те, що ОСОБА_7 на даний час здійснює догляд за особою похилого віку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , слідчий суддя прийшов до висновку про можливість застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби з покладенням визначених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків, який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків. Тому, клопотання слідчого задоволено частково.

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на ті ж доводи, які містяться в клопотанні слідчого, вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності прокурора, підозрюваного ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_10 , неявка яких із урахуванням положень ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому враховується те, що: про час та місце розгляду апеляційної скарги прокурор, підозрюваний та адвокат повідомлені відповідно до вимог закону; що прокурор, підозрюваний та адвокат подали письмові заяви про розгляд апеляційної скарги за їх відсутності; що розгляд апеляційної скарги апеляційним судом неодноразово (18.02. та 06.04. 2020 ) відкладався, у тому числі у зв`язку з неявкою прокурора.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. ст. 177, 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу приймали участь як підозрюваний ОСОБА_7 , так і його захисник адвокат ОСОБА_10 , що свідчить про дотримання слідчим суддею вимог передбачених ст. 193 КПК України, у тому числі права особи на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що надані органом досудового розслідування докази (документи) свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання доказами, зокрема : протоколами допиту потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідка ОСОБА_14 , протоколами пред`явлення особи для впізнання від 23.12.2019, висновками судово-медичних експертизи щодо потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 та неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та іншими матеріалами кримінального провадження, на підставі яких 03.02.2020 слідчий виніс повідомлення ОСОБА_7 про підозру в скоєнні кримінальних правопорушень, яке цього ж дня йому вручено. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів приходить до висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_7 до скоєння кримінальних правопорушень, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити кримінальні правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Обґрунтованим, на думку колегії суддів, є й висновок слідчого судді про те, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. При оцінці доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує і те, що висновок слідчого судді у цій частині не оспорюється, визнається належним чином вмотивованим.

Колегія суддів також вважає, що при прийнятті рішення слідчим суддею обґрунтовано враховано тяжкість вчиненого злочину : відповідно до ст. 12 КК України, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України злочин є тяжким, за який може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Крім того, колегія суддів обґрунтованим вважає і висновок слідчого судді про те, що під час розгляду клопотання прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання вказаним вище ризикам.

При цьому зі змісту ухвали вбачається, що в обґрунтування висновку про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби, слідчий суддя в ухвалі послався не лише на характер вчинених злочинів та тяжкість діянь у скоєнні яких підозрюється ОСОБА_7 , а і на дані про його особу - раніше не судимий, до адміністративної та кримінальної відповідальності раніше не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання, проживає разом із матір`ю та здійснює догляд за особою похилого віку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, зокрема, домашній арешт у певний час доби, буде недостатнім для запобігання передбаченим ст. 177 КПК України ризикам.

При прийнятті судового рішення враховуються положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що ця обставина повинна враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами.

Тому колегія суддів приходить до висновку про те, що запобіжний захід саме у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання у певний час доби із застосуванням електронних засобів контролю забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, колегія суддів враховує і те, що у даному кримінальному провадженні 26.02.2020 прокурором затверджено обвинувальний акт і такий скеровано до суду для розгляду, що на час розгляду апеляційної скарги встановлений в ухвалі слідчого судді строк дії запобіжного заходу до 01.04.2020, сплив.

На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Разом із тим, слідчим суддею встановлено строк дії запобіжного заходу відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що на момент розгляду апеляційної скарги досудове розслідування кримінального провадження завершене, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 направлено на розгляд до місцевого суду; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що не з`являючись на розгляд судового провадження прокурор ОСОБА_5 позбавив себе можливості доводити обґрунтованість доводів апеляційної скарги, у тому числі надати докази у підтвердження заявлених доводів ; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу, яку подав прокурор Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 06 лютого 2020 року, якою щодо підозрюваного за ч. 2 ст. 296 та ч. 1 ст. 121 КК України ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період з 22 год. по 06 год. наступного дня, на строк до 24 год. 01 квітня 2020 року, залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: