У Х В А Л А Справа № 200/8663/19

Провадження № 1-кс/200/5471/19

24 січня 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю скаржника ОСОБА_3 ,

слідчої ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчої СВ ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 31 травня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000465, -

В С Т А Н О В И В:

05 червня 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на постанову слідчої СВ ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 31 травня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000465.

Підставами для задоволення скарги вказав наступне. Так, СВ ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000465, що відкрито за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України. В ході здійснення досудового слідства здобуто дані про те, що мало місце його виселення з квартири із застосування фізичного примусу та спецзасобів; виселення здійснювалось посадовою особою некомпетентного органу; виселення здійснювалось без законних на те підстав; дії із виселення були умисними. Раніше, 18.04.2019 року слідчою вже приймалась аналогічна постанова про закриття кримінального провадження, яка була скасована ухвалою слідчого судді від 24.05.2019 року. Після скасування рішення слідчої про закриття кримінального провадження, 30.05.2019 року вона було поновлено, а вже 31.05.2019 року знову закрито слідчою за тих самих обставин, тобто за відсутністю складу злочину. Повторне закриття кримінального провадження з тих самих підстав свідчить про те, що слідчою умисно приховується кримінальне правопорушення. Слідчий суддя, приймаючи рішення про скасування постанови слідчої, вказав, що дії поліцейських з його безпідставного виселення, утворюють склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України. Отже, висновок слідчої про відсутність складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України, що викладений нею в оскарженій ним постанові, суперечить висновку слідчого судді. Мотивом прийняття слідчою постанови від 31 травня 2019 року стало те, що слідчий суддя ухвалою по справі № 200/8993/19 відмовив у продовженні строку досудового розслідування. Втім, відмова у продовженні строку досудового розслідування не є підставою для закриття кримінального провадження. Ще восени 2018 року слідча мала усі необхідні докази для пред`явлення підозри поліцейському у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України. Натомість, слідча та прокурор, щоб не вручати повідомлення про підозру, умисно пересилали матеріали кримінального провадження один одному, затягуючи час, з тим, щоб потім закрити справу по спливу строку досудового слідства. Прохав надати оцінку тому факту, що слідча є некомпетентною.

14 серпня 2019 року ОСОБА_3 подано доповнення до скарги. Так, ним зазначено про те, що клопотання слідчої і прокурора про продовження строку досудового слідства до 12 місяців не свідчить про законність їх дій, оскільки у випадку його задоволення, вони б все одно затягували досудове розслідування. Їх клопотання не відповідає вимогам п.п.2, 3 ч. 2 ст. 295-1 КПК України, оскільки у ньому не вказані усі проведені слідчою дії, обставини, які перешкоджали проведенню необхідних слідчих дій у визначений законом строк. І слідча, і прокурор, приховали від слідчого судді той факт, що ними проведено допити поліцейського та співвласниці квартири. В дійсності, обставин, які перешкоджали проведенню досудового слідства, не існувало. Необхідні слідчі дії не проводились органом досудового розслідування умисно, з метою прикриття злочину. Повторний допит ОСОБА_7 не має значення для доведення факту незаконності його виселення. Протягом року, упродовж якого тривало слідство, слідча та прокурор не мали перешкод для допиту співвласниці квартири. Інша процесуальна дія щодо законності вимоги залишити ним свою квартиру не має значення для досудового слідства, оскільки воно здійснюється не за фактом перевищення службових повноважень працівниками поліції. Оцінка його дій уже здійснена при розгляді справи про адміністративне правопорушення у відношенні нього та при розгляді його попередньої скарги на постанову слідчої про закриття кримінального провадження. Органом досудового розслідування ігнорується його право на участь у проведенні слідчих дій, як потерпілого.

У судовому засіданні скаржник вимоги скарги підтримав та прохав її задовольнити. Пояснення надав аналогічні її тексту. Додатково пояснив, що він звертався зі скаргою на постанову слідчої до прокурора, втім, той вказав, що не вбачає підстав для скасування її рішення про закриття кримінального провадження. Зазначив, що раніше він звертався з подібними скаргами на постанови слідчих про закриття кримінального провадження, і такі скарги були задоволенні Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська. Постанова слідчої є протиправною, оскільки ще за півроку до першого закриття кримінального провадження були зібрані усі докази вини поліцейського у вчиненні злочину.

Слідча у судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги. Пояснила, що дійсно раніше вона ухвалювала рішення про закриття кримінального провадження з підстав відсутності в діянні особи ознак складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України. Та постанова слідчим суддею була скасована, внаслідок чого досудове слідство нею було відновлено. Після відновлення досудового слідства вона звернулась до слідчого судді із клопотанням, що погоджене прокурором, про продовження строку досудового розслідування. Однак, ухвалою слідчого судді від 31 травня 2019 року у задоволені цього клопотання було відмовлено. По справі, з урахуванням того, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 162 КК України, є злочином середньої тяжкості, залишався один день строку досудового

слідства, тому того ж дня, 31 травня 2019 року, прийнято рішення про закриття кримінального провадження за відсутністю в діях поліцейських ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України. Вважає, що зібраних по справі доказів не було достатньо для пред`явлення поліцейським підозри у вчиненні ними злочину, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України. Зазначила, що за звернення ОСОБА_3 , територіальним управлінням ДБР, що у м. Полтаві, здійснюється досудове розслідування за фактом перевищення цими поліцейськими службових повноважень при виселенні ОСОБА_3 із квартири.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги ОСОБА_3 . Пояснив, що вважає постанову слідчої від 31 травня 2019 року про закриття кримінального провадження обґрунтованою, оскільки не вбачає у діях поліцейських ознак складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України. Вважав, що у випадку скасування слідчим суддею цієї постанови слідчої від 31 травня 2019 року поновити досудове слідство буде неможливо, оскільки строк досудового розслідування сплив.

Вислухавши пояснення скаржника, з`ясувавши думку прокурора та слідчої, вивчивши скаргу та надані до неї додатки, приходжу до висновку про те, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, заявником може бути оскаржено до суду рішення слідчого про закриття кримінального провадження. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 307 КПК України, за наслідками розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування постановлюється ухвала, якою може бути скасовано рішення слідчого чи прокурора, зобов`язано припинити певну дію, зобов`язано вчинити певну дію, відмовлено у задоволенні скарги. Нормою ч. 3 цієї статті встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

У судовому засіданні встановлено, що 18 квітня 2019 року слідчою СВ ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 прийнято постанову про закриття кримінального провадження № 0000465 від 24.04.2018 року, яке відкрито за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України, внаслідок відсутності в діянні службових осіб поліції ознак складу цього кримінального правопорушення. Досудове розслідування здійснювалось за фактом незаконного виселення ОСОБА_3 08 червня 20147 року із квартири АДРЕСА_1 , що вчинено поліцейськими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , із застосуванням фізичного насилля та спецзасобів. Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2019 року цю постанову слідчої від 18 квітня 2019 року про закриття кримінального провадження скасовано. При скасуванні постанови слідчої від 18 квітня 2019 року, мною, як слідчим суддею, зазначено, що самовільне виселення особи із квартири, яка є її власністю, без відповідного судового рішення, що набрало законної сили, не уповноваженою на це особою, яка до того ж є службовою особою правоохоронного органу, що поєднане із застосування насилля, є самостійним складом злочину, який передбачено ч. 2 ст. 162 КК України.

Скасування постанови про закриття кримінального провадження є підставою для відновлення досудового розслідування.

Тому, 30 травня 2019 року слідчою СВ ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 внесено, за погодженням із прокурором ОСОБА_5 , до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська клопотання про продовження строку досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000465 від 24.04.2018 року, до дванадцяти місяців. У клопотанні слідчою зазначено те, що 30 травня 2019 року на підставі ухвали слідчого судді від 24 травня 2019 року, нею поновлено провадження у справі. Оскільки відомості про кримінальне правопорушення були внесенні до ЄРДР 24 квітня 2018 року, а злочин, передбачений ч. 2 ст. 162 КК України, є злочином невеликої тяжкості, строк досудового розслідування спливав 05 червня 2019 року. Завершити досудове слідство у строк до 05 червня 2019 року слідча можливості не мала, оскільки необхідно було допитати свідка, витребувати документи на підтвердження факту законності проживання ОСОБА_10 у квартирі; надати оцінку законності висунутої поліцейським ОСОБА_8 вимоги; виконати інші слідчі (розшукові) дії.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2019 року у задоволенні клопотання слідчої СВ ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про продовження строку досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000465 від 24.04.2018 року, до дванадцяти місяців, відмовлено. Слідчим суддею встановлено те, що строк досудового розслідування по кримінальному провадженню завершився ще 24 квітня 2019 року, а клопотання про його продовження подане лише 30 травня 2019 року. Слідчим суддею зроблено висновок про те, що строк досудового слідства у період часу з 18 квітня по 24 травня 2019 року, тобто строк, упродовж якого була чинна постанова слідчої від 18 квітня 2019 року про закриття кримінального провадження, входить до загального строку досудового розслідування внаслідок її скасування. Слідчим суддею зазначено, що до строку досудового розслідування не входить виключно строк, на який його було зупинено.

Внаслідок цих висновків слідчого судді, що викладені в ухвалі від 31 травня 2019 року, яка не підлягає апеляційному оскарженню, а отже набрала законної сили у день її оголошення, доводи слідчої і прокурора про те, що по справі залишився ще один день строку досудового слідства, є безпідставними.

В силу спливу строку досудового розслідування ще 24 квітня 2019 року, що встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили, відповідно до вимог ч. 7 ст. 295-1 КПК України, прокурор був зобов`язаний у п`ятиденний строк здійснити одну із дій, передбачених ч. 2 ст. 283 КПК України, тобто прийняти постанову про закриття кримінального провадження відповідно до ч. 1 ст. 284 КПК України.

Натомість, 31 травня 2019 року слідчою СВ ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 винесено постанову про закриття кримінального провадження з підстав відсутності в діях поліцейських Управління патрульної поліції у м. Дніпрі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України.

Тобто, закриваючи кримінальне провадження № 0000465 від 24.04.2018 року, слідча ОСОБА_6 застосувала правову норму, яка не підлягала застосуванню п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, і вийшла за межі своєї компетенції, оскільки рішення про закриття кримінального провадження повинно було ухвалюватися лише прокурором відповідно до вимог ч. 7 ст. 295-1 КПК України.

Через те, що постанова слідчої про закриття кримінального провадження прийнята за межами строку досудового розслідування, який сплив ще 24 квітня 2019 року і, згідно із вимогами ч. 5 ст. 294 КПК України, поновленню не підлягає, приходжу до висновку про відсутність у мене, як у слідчого судді, повноважень на її скасування.

Так, відповідно до норм ст. 3 КПК України, слідчий суддя це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Згідно із вимогами п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України, кримінальне провадження має дві стадії: досудового розслідування і судового провадження. Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності. Згідно із вимогами ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом. Статтею 303 КПК України передбачено право учасників кримінального провадження на подання слідчому судді скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. За змістом ч.ч. 2, 3 ст. 214, ч. 3 ст. 295-1, ч. 1 ст. 303 КПК України, прийняття слідчим суддею, як особою, якою здійснюється судовий контроль за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадженні, процесуальних рішень здійснюється виключно на стадії досудового розслідування та в межах строку досудового слідства.

Тобто, внаслідок спливу строку досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, що підтверджено чинним рішенням слідчого судді від 31 травня 2019 року, скасування постанови про закриття кримінального провадження не може мати своїм наслідком відновлення досудового слідства, оскільки проведення слідчих дій за межами строку досудового слідства не можливо. Через це скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32, 303, 305, 307, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчої СВ ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 31 травня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000465 відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляцію безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб зо дня її винесення.

Суддя ОСОБА_1