Справа № 346/2372/18
Провадження № 1-кп/346/64/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі : судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломиї кримінальне провадження № 0000114 від 01 лютого 2018 року про обвинувачення :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, громадянина України, інваліда ІІ групи, раніше судимого 27 грудня 2018 року вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області за ст.ст. ч. 1 с. 185, ч.2 ст. 185 КК України до чотирьох місяців арешту, які відбув,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Клюсик 29 січня 2018 року близько 17:30 год., перебуваючи по АДРЕСА_1 , діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом віджиму метало-пластикового вікна проник у приміщення новобудови АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_6 , звідки таємно викрав - рулон фасадної сітки довжиною 150 метрів вартістю 250 грн., рулон наждачного паперу довжиною 10 метрів вартістю 120 грн., одну упаковку прозорої плівки об"ємом 30 кв.м. вартістю 30 грн., два металеві міксери довжиною 50 см загальною вартістю 50 грн., шість металевих шпателів загальною вартістю 90 грн., молоток із дерев"яним руків"ям вартістю 15 грн., сокиру із дерев"яним руків"ям вартістю 150 грн., кутник металевий довжиною 50 см вартістю 90 грн., драбину металеву довжиною 2 метра вартістю 1 000 грн., рівень металевий довжиною 2 метра вартістю 100 грн., бачок керамічний білого кольору для унітазу вартістю 350 грн., металеву лопату із дерев"яним руків"ям вартістю 300 грн., подовжувач електричний білого кольору довжиною 20 метрів вартістю 150 грн., один кілограм шурупів вартістю 30 грн., один кілограм дюбелів вартістю 70 грн., після чого місце вчинення злочину покинув, спричинивши потерпілій майнову шкоду на загальну суму 2 895, 00 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину в повному обсязі, пояснивши суду, що дійсно вчинив вказану крадіжку. Чому так діяв пояснити не може. Пізніше, при допомозі матері, відшкодував потерпілому заподіяну шкоду і запевняє суд, що надалі подібного не вчинятиме.

У вчиненому щиро розкаюється. Просить врахувати наведене та те, що на даний час йому внаслідок погіршення психічного стану здоров"я встановлено ІІ групу інвалідності загальнного захворювання та визначено курс постійного амбулаторного та періодичного стаціонарного лікування і не карати ув"язненням. Перебування на волі дасть йому можливість працевлаштуватися, про що у нього уже є попередня домовленість на підприємстві деревообробного виробництва у м. Коломиї та допомагати матері.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України в судовому засіданні не досліджувались інші зібрані у кримінальному провадженні докази, оскільки, за згодою учасників процесу, дослідження останніх визнано недоцільним, так як фактичні обставини справи ніким не оспорюються і у суду відсутні сумніви щодо добровільної позиції учасників судового провадження, яким роз"яснено, що у такому випадку вони позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане із проникненням у інше приміщення.

Відповідно до ч. 2 ст. 50, ст. 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення осіб, які вчинили злочин, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо конкретного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов"язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом"якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчиненню нових злочинів.

У п. 3 постанови зазначено, що суди, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб вчинення, кількість епізодів, характер і ступінь тяжкості наслідків тощо).

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та дані про його особу.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено.

Обставинами, що пом"якшують покарання обвинуваченому суд вважає - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, позицію прокурора щодо призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, незначний розмір майнової шкоди, спричиненої потерпілому, відшкодування її в повному обсязі та відсутність будь-яких претензій з боку потерпілого, наявність постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків, а також те, що страждає параноїдною шизофренією, прогредієнтний перебіг, афективно-параноїдний синдром з емоційно-вольовою нестійкістю, ремісія "В" - внаслідок якого 03 лютого 20120 року встановлено ІІ групу інвалідності, а тому вважає за можливе застосувати до нього покарання визначене санкцією статті за якою обвинувачується із застосуванням ст. 75 КК України, що на думку суду буде справедливим та співмірним із тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення та достатнім для виправлення винуватої особи і попередження вчиненню нових злочинів.

І хоча із висновку органу пробації від 08 січня 2019 року вбачається, що з метою виправлення і запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, соціально-виховні заходи, що необхідні для впливу на поведінку особи можливо здійснювати лише за умови цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції, проте суд вважає, що виходячи із характеру вчиненого та критичне ставлення обвинуваченого до скоєного, а особливо стану його психічного здоров"я і можливості повторення суїцидальних дій, які вчинялися ним під час перебування у СІЗО до постановлення попереднього вироку суду, на даний час винуватій особі доцільно обрати покарання не пов"язане з ізоляцією від суспільства.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 373, 374, 392-395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК україни та призначити покарання - три роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком - два роки.

У відповідності до вимог ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки :

- періодично з"являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази після вступу вироку в законну силу :

- металеву лопату із дерев"яним руків"ям, подовжувач електричний білого кольору довжиною 20 метрів та дві паперові упаковки із шурупами та дюбелями, які передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 - залишити йому у власності.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку статті 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_8