Справа № 185/833/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Павлограді кримінальне провадження № 0002338 від 05 грудня 2019 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда, громадянина України, маючого неповну середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України

за участі:

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 05 грудня 2019 року, приблизно о 15.45 годині, проходячи повз будівлю гаражу, який знаходиться біля будинку АДРЕСА_2 , на землі біля стіни гаражу побачив медичний шприц, об`ємом 20 мл., частково заповнений рідиною, піднявши вказаний шприц із землі, переконався в тому, що у медичному шприці знаходиться речовина, яка містить у своєму складі опій ацетильований, тобто особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого, відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою КМУ №770 від 06.05.2000 року (із змінами та доповненнями) заборонений. Саме тоді у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.
Одразу після того ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільного небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, знаходячись біля гаражу поруч з будинком АДРЕСА_2 , поклав до правої кишені одягненої на ньому куртки вищезазначений піднятий з землі медичний шприц з особливо небезпечним наркотичним засобом - опієм ацетильованим, тим самим, незаконно придбав та в порушення визначеної в ч. 2 ст. 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995 року заборони на зберігання наркотичних засобів, зберігав наркотичний засіб при собі без мети збуту.
Надалі, в той же день, приблизно о 15 годині 50 хвилин, в ході поверхневої перевірки, проведеної в порядку ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію», співробітниками Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області біля будинку №160 по вулиці Полтавській міста Павлограда, Дніпропетровської області ОСОБА_6 добровільно видав знайдений ним пластиковий шприц з рідиною коричневого кольору масою 0,9118 г, яка у своєму складі містить особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, загальною масою 0,0482 г (в перерахунку на суху речовину).
Дії ОСОБА_6 кваліфікуються за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.
30 січня 2020 року між прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та ОСОБА_6 укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України, яка надійшла до суду разом з обвинувальним актом. Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до укладеної угоди ОСОБА_6 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України в обсязі висунутого обвинувачення.

ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що він повністю розуміє, що має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину кримінального злочину. Також обвинувачений пояснив, що він розуміє наслідки укладення та затвердження угоди у вигляді обмеження права оскаржити вирок згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, а також відмови від судового розгляду, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального злочину, у вчиненні якого його обвинувачують, та відмову допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подавати докази, що свідчать на його користь. Також обвинувачений пояснив, що він розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди. Угоду щодо визнання винуватості з прокурором він уклав добровільно, без насильства, примусу чи погроз, та без впливу будь-яких обставин, не обумовлених в угоді. Просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості.

Крім того, обвинувачений показав, що він 05 грудня 2019 року, приблизно о 15.45 годині, біля гаражу будинку АДРЕСА_2 побачив медичний шприц, об`ємом 20 мл. заповнений рідиною об`ємом 10 мл., підняв указаний шприц із землі. Понюхавши, зрозумів, що це опій. Вирішив взяти собі, але дерез кілька хвилин його зупинили працівники поліції, під час огляду він дістав з кишені шприц. У вчиненому розкаюється. З вагою згоден.

Також судом досліджено документи стосовно долі речових доказів, вартості проведеної експертизи та даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Прокурор та захисник в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просили цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

В угоді передбачено, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Розглядаючи у порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим, згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, від якого потерпілих немає.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Тому суд приходить до висновку, що умови угоди не порушують інтереси сторін і відповідають інтересам суспільства, обвинувачений взмозі виконати взяті на себе зобов`язання та присутні фактичні підстави для визнання його винуватості у скоєнні злочину за ч. 1 ст. 309 КК України, що встановлено під час допиту обвинуваченого.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, врахувавши викладені доводи сторін кримінального провадження, дослідивши докази, надані стороною обвинувачення, дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, та наявні всі правові та фактичні підстави для затвердження угоди.

Крім того, відповідно до укладеної угоди, сторони погодили покарання відповідно до санкції ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 н.м.д.г., що становить 850 грн.. Обвинувачений пояснив, що він розуміє визначене покарання.

Оцінюючи узгоджене покарання на відповідність чинному КК України, суд приходить до висновку, що таке покарання з урахуванням особи обвинуваченого та пом`якшуючих обставин може бути призначено. Так, обвинувачений визнав вину повністю, розкаявся у вчиненому, за місцем проживання характеризується позитивно, обтяжуючі обставини відсутні.

Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального злочину, особу обвинуваченого, який вину визнав, щиро розкаявся, суд вважає, що узгоджене покарання у вигляді штрафу буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим, бо, з огляду на особу обвинуваченого, мета покарання може бути досягнута без ізоляції обвинуваченого від суспільства.

Долю речових доказів вирішити за правилами ст. 100 КПК України.

Судові витрати складають 942,06 грн., які під час досудового розслідування затрачені на проведення експертизи наркотичних засобів.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та ОСОБА_6 від 30 січня 2020 року.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за який призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 н.м.д.г., що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн..

Стягнути з ОСОБА_3 на користь державного бюджету витрати за проведення експертизи наркотичних засобів у розмірі 942 (дев`ятиста сорока двох) грн. 06 коп..

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_3 не обирати.

Речовий доказ:

- пластиковий шприц з рідиною масою 0,2953 г., яка у своєму складі містить особливо небезпречий наркотичний засіб опій ацтильований), який здано до камери зберігання речових доказів Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, - знищити.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 4,6,7 статті 474 цього Кодексу; прокурором виключно з підстав призначення покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною 4 статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок, якщо інше не передбачено законом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1