Провадження № 11-сс/4820/162/20
Категорія : п.4 ч.2 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді- доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.02.2020 року щодо ОСОБА_7 , -

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком по 20 квітня 2020 року, включно, застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 20 години 00 хвилин по 08 годину 00 хвилин, з покладенням на нього визначених ст.194 КПК України обов`язків.

Ухвала діє по 20 квітня 2020 року включно.

Таке рішення слідчий суддя мотивував тим, що наведенні ризики, усі, визначенні ст.178 КПК України обставини, мета та підстави застосування запобіжних заходів, вагомість наявних доказів, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні даного кримінального правопорушення, обґрунтування, наведені у поданому клопотанні, тяжкість можливого призначеного покарання, особу підозрюваного, а також стадію досудового розслідування, вилучені речі, а також враховуючи той факт, що слідство триває на даний час вже понад 7 місяців і за цей час ОСОБА_7 жодних дій, які б свідчили про його намір переховуватися від слідства у справі не має, тому належну процесуальну поведінку останнього зможе забезпечити менш суворий запобіжний захід ніж тримання під вартою, а саме домашній арешт у визначений час.
За таких обставин, слідчий суддя, врахувавши наведені ризики, усі визначенні ст.178 КПК України, обставини в їх сукупності, зокрема наявність постійного місця проживання та місця роботи, міцні соціальні зв`язки підозрюваного, зважаючи на той факт, що запобіжний захід не може застосовуватися з метою покарання чи виправлення особи, а виключно за для запобігання ризикам, визначеннним у статті 177 КПК України, прийшов до висновку, що підстав для застосування найсуворішого запобіжного заходу немає.
В поданій апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 27.02.2020 року та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
Вважає ухвалу суду незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження.
Звертає увагу, що Хмельницьким міськрайонним судом, при прийнятті рішення про відмову в задоволенні клопотання, не враховані обставини, зазначені у ньому та наведені прокурором під час судового засідання, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та може незаконно впливали на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не забезпечить уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, перешкоджати кримінальному провадженню, впливати на свідків.

Крім того, судом першої інстанції не взято до уваги те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі.

Апелянт вважає, що обраний запобіжний захід ОСОБА_7 не зможе запобігти цим ризикам.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора та слідчого, на підтримку поданої апеляційної скарги, підозрюваного та захисника про законність і обґрунтованість ухвали суду та безпідставність доводів сторони обвинувачення, перевіривши судове рішення, в межах апеляційної скарги, та обговоривши її доводи, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 повідомлено про підозру у тому що він, відповідно до наказу начальника державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" № 49/ОС-17 від 21.03.2017 року, був призначений на посаду інспектора з пожежної профілактики відділу режиму і охорони державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» . Відповідно до вимог ст. 2 Закону України "Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів" ОСОБА_7 є працівником правоохоронного органу.
ОСОБА_7 , будучи обізнаним з вимогами чинного законодавства щодо порядку тримання під вартою осіб у місцях попереднього ув`язнення, грубо порушуючи вимоги ст.ст. З, 19, 27, 28 Конституції України, ст.ст. 1, 5, 18 Закону України "Про попереднє ув`язнення", ст.ст. З, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, явно виходячи за межі наданих прав та повноважень, діючи з особливою жорстокістю, заподіяв ув`язненому ОСОБА_9 тілесні ушкодження в результаті яких наступила смерть потерпілого, за наступних обставин.
Так, 12.07.2019 о 09:00 ОСОБА_7 приступив до виконання своїх службових повноважень, перебуваючи в ДУ "Вінницька УВП (№1)", що розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Брацлавська, 2.
Близько 15.00 того ж дня до вказаної установи, був доставлений ув`язнений ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому Вінницьким міським судом обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та який підозрювався у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України. У камері збірного відділення Установи о 15.26 медичною сестрою ОСОБА_10 проведено огляд ОСОБА_9 , під час якого тілесних ушкоджень у останнього виявлено не було.
Приблизно о 16.27 ОСОБА_9 молодшим інспектором відділу режиму і охорони (далі по тексту ВРЮ) Установи ОСОБА_11 виведено з камери збірного відділення та супроводжено до корпусного відділення № 2 Установи і о 16.30 передано його старшому по вказаному корпусному відділенню ОСОБА_12 , який залишив стояти ув`язненого біля вхідних дверей кімнати старшого по корпусному відділенню № 2 ДУ "Вінницька УВП (№1)". В цей час у вказаній кімнаті знаходились інспектор з пожежної профілактики ВРіО Установи старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_7 та оперуповноважений оперативного відділу Установи капітан внутрішньої служби ОСОБА_13 .
Приблизно о 16.35 ОСОБА_14 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, явно виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, бажаючи продемонструвати ОСОБА_9 свою зневагу як до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості, наніс потерпілому удар ногою в задню частину тіла, примушуючи його таким чином зайти в кімнату старшого по корпусному відділенню № 2 Установи, де продовжуючи свої протиправні дії почав наносити удари руками та ногами по різних частинах тіла ОСОБА_9 , який впав на підлогу.
Усвідомлюючи, що ОСОБА_14 вчиняє неправомірні дії щодо потерпілого, ОСОБА_7 , діючи умисно, явно виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, приєднався до нього та також почав бити ОСОБА_9 . На протязі нетривалого часу до кімнати старшого по корпусному відділенню № 2 ДУ "Вінницька УВП (№1)" зайшли молодший інспектор ВРіО сержант внутрішньої служби ОСОБА_15 , інспектор ВРіО лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_16 , старший інспектор ВРіО старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_17 та молодший інспектор ВРіО ОСОБА_18 , які приєдналися до ОСОБА_14 і ОСОБА_7 та почали спільно бити потерпілого ОСОБА_9 .
Таким чином, 12.07.2019 у період часу з 16.35 до 17.04 працівники ДУ "Вінницька УВП (№1)" ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , перебуваючи у форменому одязі, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, явно виходячи за межі наданих їм прав та повноважень, бажаючи продемонструвати ОСОБА_9 свою зневагу як до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості, розуміючи, що потерпілий, який являвся інвалідом 3 групи, через свій стан здоров`я та вік не зможе чинити активного фізичного опору, почали наносити ОСОБА_9 множинні удари руками, ногами взутими в «берци» та спеціальним засобом ПР-73 (який знаходився у вказаній кімнаті) в область його голови, тулуба та ніг.
В результаті вчинення вищезазначених умисних, насильницьких дій ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , 12.07.2019 в період часу 16.35 до 17.04, згідно висновку експерта № 675 від 21.08.2019, заподіяли потерпілому ОСОБА_9 перелом тіла грудини в середній частині між 4 та 5 ребрами; справа переломи 3, 4, 5, 6, 7 ребер по середньо-ключичній лінії, переломи 8,9,10 ребер по середньо- пахвинній лінії, перелом 11 ребра по лопатковій лінії; зліва переломи 2, 3, 4, 5, 6, 7 ребер по середньо-ключичній лінії, переломи 6, 10, 11 ребер по лопатковій лінії, перелом 8 ребра по середньо-пахвинній лінії, перелом 9 ребра по передньо-пахвинній лінії; синці та садна голови, крововилив в м`які покрови голови в тім`яноскроневій ділянці справа на площі 6x4,5 см., субарахноїдальний крововилив в тім`яноскроневій ділянці правої півкулі головного мозку на площі 9x10 см.; поширені гематоми в ділянках сідниць, синці в клубовій ділянці та ділянці живота зліва, синці та садна рук і ніг. В загальному ОСОБА_9 заподіяно близько 85 ударів твердими тупими предметами. Смерть ОСОБА_9 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 від закритої травми грудей, яка ускладнилась травматичним шоком. Після отримання тілесних ушкоджень та настання травматичного шоку ОСОБА_9 не мав здатності до вчинення самостійних, активних дій.
Після цього, 12.07.2019 о 17.04 вище вказані службові особи, помістили ОСОБА_9 до камерного приміщення № 55 ДУ «Вінницька УВП (№ 1)», де останній від спричинених йому тілесних ушкоджень помер.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365, п.4 ч.2 ст.115 КК України, за яке передбачено покарання від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна, він зареєстрований та має місце постійного проживання АДРЕСА_1 , є працівником правоохоронного органу, не судимий, міцні соціальні зв`язки.
Ці обставини давали слідчому судді підстави частково задовольнити клопотання слідчого та застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Колегія суддів вважає, що під час розгляду клопотання, прокурором не надано доказів необхідності застосування відносно ОСОБА_7 більш суворого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишити житло цілодобово або у певний період доби.

Таким чином, слідчий суддя правомірно застосував інший запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні відповідно до ст. 194 КПК України.

Наведені в апеляційній скарзі доводи для зміни запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 , не пов`язаного з домашнім арештом, не спростовують таке рішення місцевого суду, з урахуванням його особи та обставин злочину у якому він підозрюється, які були враховані при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Таким чином, наявність ризиків у межах кримінального провадження, ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених прокурором у поданому клопотанні та доведених в судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та вмотивоване рішення, колегією суддів не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи не є достатніми для скасування оскаржуваної ухвали.
За таких обставин, судова колегія вважає ухвалу слідчого судді, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення не встановлено.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 27.02.2020 року про застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, по 20.04.2020 року, включно, залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її постановлення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4