Житомирський апеляційний суд
Справа №285/2089/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст.186 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2020 року м. Житомир
Житомирський апеляційний суд
в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 , суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі кримінальне провадження №0000025 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_6 на вирок Новоград Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 13 січня 2020 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вироби, Новоград-Волинський район, Житомирської області, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше судимого:

1) 09.11.2001 Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області за ч.3 ст.185 КК України до 3-х років позбавлення волі, звільнився умовно-достроково 29.08.2003;

2) 27.02.2004 Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області за ч.1 ст.296, 71, 72 КК України до 1-го року 8-ми місяців позбавлення волі, звільнився 27.10.2005;

3) 18.05.2010 Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області за ч.3 ст.185 КК України до 3-х років 6-ти місяців позбавлення волі, звільнився 17.07.2013;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України,
за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И В:
в апеляційній скарзі перший заступник прокурора Житомирської області ОСОБА_6 просить вирок Новоград Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 13 січня 2020 року скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.186 КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців з покладенням обов`язків передбачених ч.1 ст.76 КК України. В решті вирок залишити без змін.

Не оспорюючи фактичних обставин скоєння кримінального правопорушення, кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його вини, вважає, що вирок Новоград Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 13 січня 2020 року щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості.

Звертає увагу, що при призначенні покарання із застосуванням ст.69 КК України судом не було враховано, що ОСОБА_7 неодноразово судимий, має непогашену судимість за вчинення тяжкого корисливого злочину, що свідчить про те, що обвинувачений не став на шлях виправлення та продовжує суспільно небезпечну діяльність, вчиняючи тяжкі злочини.

Згідно вироку Новоград Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 13 січня 2020 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, та призначено йому покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді 100 (ста) годин громадських робіт.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Речові докази: пластмасову каністру об`ємом 20 л, полімерний прозорий шланг, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Новоград-Волинського ВП - знищено.

За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально наведених у вироку, 27 лютого 2019 року близько 20 години ОСОБА_7 , перебуваючи у себе за місцем проживання, вирішив умисно таємно повторно викрасти дизельне паливо з трактора МТЗ-80, який знаходився в приміщенні ферми ПП «Поляна» в с. Поліянівка Новоград-Волинського району Житомирської області. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, ОСОБА_7 27 лютого 2019 року близько 20 години 30 хвилин, шляхом відкриття воріт ферми ПП «Поляна» в с. Поліянівка Новоград-Волинського району Житомирської області, проник всередину, де знаходився трактор МТЗ-80, з якого, за допомогою полімерного шлангу із паливного баку трактора в каністру, яку підготував заздалегідь, зілляв 10 літрів дизельного палива, після чого з викраденим паливом мав намір залишити місце вчинення злочину, та в цей момент до приміщення ферми зайшов сторож ОСОБА_9 , який виявив незаконні дії ОСОБА_7 . Останній розуміючи, що його дії перестали бути таємними, продовжуючи здійснювати свій злочинний умисел, втік із викраденим майном з місця скоєння злочину, чим спричинив ПП «Поляна» матеріального збитку на суму 255 грн.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.3 ст.186 КК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, за обставин, викладених у вироку, по суті не оспорюється і підтверджується сукупністю доказів, досліджених судом у порядку ст.349 КПК. Дії обвинуваченого за ч.3 ст.186 КК України кваліфіковані правильно, що також не оспорюється в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст.ст.50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Цих вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд при призначенні ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.186 КК України неправильно застосував вимоги ст.69 КК України, колегія суддів визнає обґрунтованими.
Згідно ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
У кожному випадку застосування ст.69 КК України суд зобов`язаний у

своєму рішенні зазначити, які саме обставини справи або дані про особу винного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.

Рішення суду про застосування при призначенні ОСОБА_7 покарання вимог ст.69 КК України прийняте без урахування належним чином усіх даних про його особу і тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, адже останній, маючи не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний тяжкий злочин проти власності.

Колегія суддів вважає, що вказані у вироку обставини, які пом`якшують покарання, що стали підставами застосування положень ст.69 КК, у даному конкретному випадку, не є такими, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Судом не було встановлено та не зазначено у вироку про такі позитивні дані про особу винного, які б дали можливість дійти обґрунтованого висновку про те, що призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання, ніж передбачено законом (санкцією), є дійсно необхідним і буде цілком достатнім для виправлення винного і попередження вчинення ним нових злочинів.
Наведені у вироку дані про особу ОСОБА_7 не впливають на рівень небезпечності особи винного та не дають підстав вважати, що призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом (санкцією), є дійсно необхідним і буде цілком достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
Призначаючи покарання, судом першої інстанції не враховано висновок досудової доповіді Новоград Волинського міськрайонного відділу Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області.
Згідно вказаного висновку досудової доповіді щодо обвинуваченого ОСОБА_7 ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (а.п.73-74).
Згідно довідки про судимості, ОСОБА_7 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі за вчинення злочину проти власності, однак на шлях виправлення не став, що свідчить про стійку протиправну поведінку обвинуваченого та його небажання нормально адаптуватися у суспільстві(а.п.66-67).
Згідно довідки-характеристики виконавчого комітету Брониківської сільської ради за місцем проживання ОСОБА_7 характеризується посередньо (а.п.29).

Виходячи з наведеного, доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність є обґрунтованими, а тому вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню.

Призначаючи покарання обвинуваченому, апеляційний суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме те, що він, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом проникнення у приміщення, відкрито, повторно викрав чуже майно. Злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_7 згідно вимог ст.12 КК України віднесено до тяжких злочинів.

Колегія суддів також враховує, що обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі за вчинення злочину проти власності, має непогашену судимість, на шлях виправлення не став, що свідчить про стійку протиправну поведінку обвинуваченого, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, думку потерпілого, який не наполягав на суворій мірі покарання (проте думка потерпілого не є визначальною при призначенні покарання за вчинення суспільно-небезпечного діяння).

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжує покарання ОСОБА_7 , не встановлено.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що вирок суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання підлягає скасуванню відповідно до ст. 414 КПК України - у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого правопорушення та особі обвинуваченого, з ухваленням нового вироку, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.186 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням ст.75,76 КК України.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407,420 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Новоград Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 13 січня 2020 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок в цій частині.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.186 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 рік 6 місяців, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.
Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
В решті вирок залишити без зміни.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили негайно після його проголошення та може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Судді: