справа №190/348/20
провадження №1-кп/176/178/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2020 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Жовті Води кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комісарівка, П`ятихатського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, такого, що не має дітей, інвалідність не встановлена, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 14.05.2018 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.75 КК України, звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки, покладено обов`язки, передбачені ст.76 КК України;

- вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 22.11.2018 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 3 місяці. Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 14.05.2018 року, більш суворим покарання за даним вироком, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 3 місяці. На підставі ст.75 КК України, звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців, покладено обов`язки, передбачені ст.76 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.03.2020 року за №0000157,

з участю учасників судового провадження: прокурора П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , судового розпорядника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

03 березня 2020 року близько 06.00 год., ОСОБА_3 знаходився за місцем свого тимчасового проживання, а саме в гостях у раніше знайомого чоловіка на ім`я ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , де під час спільного вживання алкогольних напоїв у ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме: холодильнику Дніпро-2, білого кольору, який знаходився в домоволодінні раніше йому знайомого чоловіка на ім`я ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 та належить останньому.
В той же день, тобто 03 березня 2020 близько 06.30 год., ОСОБА_3 продовжуючи знаходитись за вищевказаною адресою, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, не повідомляючи про це ОСОБА_6 , який на той час ліг відпочивати в одній з кімнат домоволодіння АДРЕСА_2 , вийшов на вулицю, взяв металеву тачку та пішов до домоволодіння АДРЕСА_3 . Прийшовши на вказану адресу близько 07.00 год., ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю огорожі домоволодіння АДРЕСА_3 , розташованого за вищевказаною адресою та особи, яка там проживає ОСОБА_7 , підійшов одразу до вхідної двері, яка не була зачинена на замок, відкрив її та зайшов у середину приміщення даного домоволодіння, тобто таким чином незаконно проник, де в кімнаті взяв металевий холодильний Дніпро-2, 1977 р.в., однокамерний, висотою 1,25 м., білого кольору, вартістю 833 грн., який застосовуючи фізичну силу витягнув на вулицю та погрузив до заздалегідь приготовленої металевої тачки, тобто таким чином діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, таємно викрав вказаний холодильник. Після чого, утримуючи викрадене майно ОСОБА_3 , з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 833,00 грн., що підтверджується висновком судової товарознавчої експертизи №20 від 05.03.2020.
Крім того, повторно, 12 березня 2020 року о 15.00 год., ОСОБА_3 зайшов до приміщення магазину «Єва», який розташований за адресою: вул. Олександрійська, 84, м. П`ятихатки, Дніпропетровська область, де в торгівельній залі магазину у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, яке знаходилось на полиці, у відділі по продажу парфумованих виробів, вищевказаного магазину та належить Товариству з обмеженою відповідальністю «РУШ».
В той же день, тобто 12 березня 2020 року о 15.05 год., ОСОБА_3 , продовжуючи знаходитись у приміщенні магазину «Єва», який належить ТОВ «Руш» та розташований за вищевказаною адресою, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, пройшов у відділ по продажу парфумованих виробів, де впевнившись, що за його злочинними діями не спостерігають сторонні особи, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав «Парфумний виріб парфумовану воду «ММ Джі Фендзі Мен Ластор Енессенс», ємністю 100 мл., вартістю 429 грн., згідно висновку судової товарознавчої експертизи №23 від 17.03.2020, яка лежала на полиці вітрини у вказаному відділі та сховав даний парфум за куртку, в яку був одягнений. Після цього, ОСОБА_3 , вчинивши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, з викраденим майном, намагався вийти з приміщення магазину «Єва», але пройшовши касову зону, злочинні дії останнього було помічено працівниками магазину. Таким чином ОСОБА_3 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але свій злочинний намір до кінця не довів, оскільки був затриманий з викраденим майном.
Повторно, 13 березня 2020 року близько 08.30 год., ОСОБА_3 знаходився біля магазину «Дорожній» розташованого за адресою: вул. Клименка, 16 в м. П`ятихатки, Дніпропетровської області, де зустрів раніше не знайомого чоловіка на ім`я ОСОБА_8 , який був на велосипеді гірського типу марки «DISCOVERYflint», помаранчевого кольору, після чого, вони разом пройшли до напівзруйнованого приміщенні колишнього «комунхозу», розташованого навпроти магазину «Дорожній» по вул. Клименка, 16 в м. П`ятихатки, Дніпропетровської області, де почали розпивати спиртні напої, в ході чого, ОСОБА_8 заснув, а у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення вказаного велосипеду, який належить ОСОБА_8 .
В той же день, тобто 13 березня 2020 року близько 09.00 год., ОСОБА_3 , продовжуючи знаходитись за вищевказаною адресою, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за його злочинними діями не спостерігають сторонні особи, сів на велосипед гірського типу марки «DISCOVERYflint» підлітковий, рама стальна, пофарбована у помаранчевий колір, вилка стальна жорстка, діаметр коліс - 24», розмір рами 14, руль - сталь 600 у робочому стані, вартістю 3099,00 грн. грн. та поїхав до місця тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_2 , таким чином ОСОБА_3 діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, таємно викрав даний велосипед та на викраденому велосипеді з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 3099,00 грн., що підтверджується висновком судової товарознавчої експертизи № 22 від 17.03.2020.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав повністю, щиро розкаявся. Відповідно до ст.63 Конституції України відмовився давати суду показання. При цьому зазначив, що повністю погоджується з фактичними обставинами кримінальних правопорушень, які викладені в обвинувальному акті. Не оспорює фактичні обставини кримінального провадження. Звернувся до суду із заявою про розгляд кримінального провадження на підставі ч.3 ст.349 КПК України. Зазначив, що наслідки обмеження апеляційного оскарження вироку суду йому зрозумілі.
Докази вини, здобуті досудовим розслідуванням, обвинувачений визнає повністю і не оспорює їх. Правильно розуміє зміст фактичних обставин кримінального провадження і вважає недоцільним їх дослідження, оскільки вони ніким не оспорюються. Дана позиція обвинуваченого є добровільною. Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст обставин кримінального правопорушення.
Визнавши недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, проти чого не заперечують учасники судового провадження, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини кримінального провадження в апеляційному порядку, з огляду на те, що обвинувачений в силу вимог ст.63 Конституції України, відмовився давати суду показання, суд обмежився лише дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.
Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Отже суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, приходить до висновку про те, що винуватість обвинуваченого «поза розумним сумнівом» у вчиненні кримінальних правопорушень доведена повністю.
Дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати:
- за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло;
- за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно;
- за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Так, вчиненні ОСОБА_3 кримінальні правопорушення відносяться до різних категорій тяжкості: за ч.3 ст.185 КК України - до категорії тяжких злочинів, є умисним та закінченим; за ч.2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України - до категорії злочинів середньої тяжкості, є умисним та не був доведений до кінця з причин, що не залежали від його волі; за ч.2 ст.185 КК України - до категорії злочинів середньої тяжкості, є умисним та закінченим.
За місцем реєстрації обвинувачений характеризуються посередньо, скарг від сусідів та мешканців села на його поведінку до сільської ради не надходило, що підтверджується наданою суду характеристикою Комісарівської сільської ради.
На обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога в Комунальному підприємстві «П`ятихатська центральна районна лікарня» обвинувачений не перебуває. Зазначені обставини підтверджуються медичними довідками.
Згідно складеної уповноваженою особою органу пробації П`ятихатського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, досудової доповіді від 17.04.2020 року слідує, що уповноважений орган пробації вважає, що ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній. На думку органу пробації, виконання покарання можливе за умови здійснення цілодобового нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку ОСОБА_3 з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень в умовах ізоляції від суспільства.
Обставиною, що відповідно до ст.66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття. Про наявність таких обставин в судовому засіданні зазначив прокурор.
Обставиною, що відповідно до ст.67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченому є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Про наявність таких обставин в судовому засіданні зазначив прокурор.
Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого ОСОБА_3 до вчиненого, його щире каяття, наявність обставин, що пом`якшує та обтяжує покарання обвинуваченого, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі на певний строк з відбуванням його в місцях позбавлення волі.
Відповідно до вироку Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 22.11.2018 року ОСОБА_3 засуджений за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 3 місяці. Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 14.05.2018 року, більш суворим покарання за даним вироком, остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 3 місяці. На підставі ст.75 КК України, звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців, покладено обов`язки, передбачені ст.76 КК України,

При цьому, керуючись загальними засадами призначення покарання, суд вважає необхідним застосувати ч.1 ст.70 та ч.1 ст.71 КК України, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю злочинів та сукупністю вироків, частково приєднавши йому невідбуту частину покарання за вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 22.11.2018 року.
Окрім цього, при призначенні покарання за вчинення замаху на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, суд застосовує ст. 68 КК України.
Підстав для застосування ст.75 КК України суд не вбачає, оскільки під час іспитового строку обвинувачений вчинив нові злочини.
Підстав для застосування ст.69 КК України, тобто призначення більш м`якого покарання ніж передбачено законом або призначення покарання нижче від найнижчої межі, суд не вбачає, оскільки обвинувачений має лише одну обставину, що пом`якшує йому покарання, проте закон встановлює наявність кількох пом`якшуючих обставин. Окрім того, обвинувачений має обставину, що обтяжує йому покарання, що виключає призначення йому більш м`якого покарання або покарання нижче від найнижчої межі.

Прокурор в судових дебатах просив призначити обвинуваченому остаточне покарання із застосуванням ч.1 ст.70 та ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення покарання призначеного вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 22.11.2018 року більш суворим покаранням призначеним даним вироком суду. Суд приходить до висновку про те, що в даному випадку не підлягає застосуванню ч.4 ст.70 КК України, а підлягає застосуванню ч.1 ст.71 КК України, принцип сукупності вироків. Адже нові злочини вчинені ОСОБА_3 під час іспитового строку призначеного за вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 22.11.2018 року. Тобто принцип поглинення покарання в даному випадку не підлягає застосуванню, оскільки буде порушенням норм Закону про кримінальну відповідальність України.

Призначення саме такого виду покарання відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема у справі «Скоппола про Італії» від 17 вересня 2009 року, де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».
Враховуючи доведеність вини у вчинені ряду злочинів різного ступеня тяжкості, у тому числі і тяжкого, достатність підстав вважати, що ОСОБА_3 зможе ухилитися від виконання процесуальних обов`язків, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд, беручи до уваги стан здоров`я обвинуваченого, вважає за необхідне залишити раніше обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без зміни. При цьому, відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст. 194 КПК України.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 слід рахувати з моменту затримання, а саме: з 19 березня 2020 року. Обвинувачений взятий під варту в залі суду 19.03.2020 року під час обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заходи забезпечення кримінального провадження по справі не застосовувалися.
Витрати на проведення судових експертиз відсутні.
Цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди потерпілими не заявлено.
При вирішенні питання щодо речових доказів у даному кримінальному провадженні, відповідно ст. 100 КПК України, суд вважає, що:

- металевий холодильник Дніпро-2, 1977 року випуску, однокамерний, висотою 1,25 м, білого кольору , що під розписку переданий потерпілому ОСОБА_7 , слід залишити у власності останнього;

- парфумний виріб парфумовану воду «ММ Джі Фендзі Мен Ластор Енессенс», ємністю 100 мл.,що під розписку переданий потерпілій стороні ТОВ «РУШ», слід залишити у власності останнього;

- велосипед гірського типу марки «DISCOVERYflint» підлітковий, рама стальна, пофарбована у помаранчевий колір, вилка стальна жорстка, діаметр коліс - 24», розмір рами 14, руль - сталь 600, що під розписку переданий потерпілому ОСОБА_8 , слід залишити у власності останнього;

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст.349, ст.ст. 368, 369-371, 373-376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, і призначити йому покарання:
- за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців;
- за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком 2 роки;
- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком 3 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 22.11.2018 року і остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 /чотири/ роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: з 19 березня 2020 року.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 , до набрання вироком суду законної сили, залишити без змін у вигляді тримання під вартою.

Зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 19.03 2020 року в порядку ч.5 ст.72 КК України.

Речові докази:

- металевий холодильник Дніпро-2, 1977 року випуску, однокамерний, висотою 1,25 м, білого кольору, що під розписку переданий потерпілому ОСОБА_7 , - залишити у власності останнього;

- парфумний виріб парфумовану воду «ММ Джі Фендзі Мен Ластор Енессенс», ємністю 100 мл.,що під розписку переданий потерпілій стороні ТОВ «РУШ», - залишити у власності останнього;

- велосипед гірського типу марки «DISCOVERYflint» підлітковий, рама стальна, пофарбована у помаранчевий колір, вилка стальна жорстка, діаметр коліс - 24», розмір рами 14, руль - сталь 600, що під розписку переданий потерпілому ОСОБА_8 , - залишити у власності останнього.

Процесуальні витрати відсутні. Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя