Справа № 278/598/20
В И Р О К
Іменем України

09 липня 2020 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК),
в с т а н о в и в:

24 грудня 2019 року ОСОБА_4 знаходився за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 , де у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій умисел, у цей же день близько 14 години ОСОБА_4 підійшов до будинку АДРЕСА_3 , який по всьому периметру огороджений парканом, що унеможливлює вільний доступ до території даного домоволодіння, відігнувши металеву сітку, проник в двір будинку, який використовується власницею ОСОБА_5 як сховище для постійного і тимчасового зберігання майна.
Перебуваючи на вказаній території, користуючись тим, що його дії ніким не помічені, ОСОБА_4 таємно викрав з двору будинку металобрухт вагою 100 кг ціною 3 грн. 70 коп. за 1 кг загальною вартістю 370 грн., який належав ОСОБА_5 , з яким залишив місце вчинення злочину та у подальшому розпорядився на власний розсуд.
Крім того, 2 січня 2020 року ОСОБА_4 знаходився за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 , де у нього виник умисел на таємне повторне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій умисел, у цей же день близько 18 години ОСОБА_4 підійшов до вищевказаного будинку, який належить ОСОБА_5 , відігнувши металеву сітку, проник у двір будинку, звідки, користуючись тим, що його дії ніким не помічені, таємно повторно викрав металобрухт вагою 75 кг вартістю 277 грн. 50 коп., який належав ОСОБА_5 , з яким залишив місце вчинення злочину та у подальшому розпорядився на власний розсуд
Обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованих діяннях визнав повністю, підтвердив вищенаведені обставини.
Беручи до уваги, що фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорювалися, суд на підставі ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) визнав їх встановленими в судовому засіданні та вважав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин. Оскільки обвинувачений відмовився давати показання, суд обмежився дослідженням доказів, що характеризують його особу.
Таким чином суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначених діянь доведена, і кваліфікує їх за ч. 3 ст. 185 КК як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище та вчинене повторно.
При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК суд враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК, є тяжким корисливим злочином, обвинувачений вчинив два епізоди такого діяння, внаслідок яких шкода потерпілій не відшкодована.
ОСОБА_4 не судимий, зі слів працює неофіційно охоронцем, неодружений, має на утриманні неповнолітню дитину, за місцем проживання характеризується посередньо.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, є активне сприяння розкриттю злочину. Разом з тим, суд не визнає такою обставиною зазначене в обвинувальному акті щире каяття обвинуваченого, оскільки ним не вчинено дій щодо відшкодування потерпілій завданої шкоди. Обставин, що обтяжують йому покарання, не встановлено.
Враховуючи безальтернативний характер санкції ч. 3 ст. 185 КК, суд призначає обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі. Разом з тим, беручи до уваги відсутність обтяжуючих та наявність однієї пом`якшуючої покарання обставини, особу обвинуваченого, який несудимий, має на утриманні неповнолітню дитину, позицію державного обвинувача та потерпілої, яка просила не позбавляти волі обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_4 не є суспільно небезпечним, і його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому на підставі ст. 75 КК звільняє обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, що буде достатнім для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 , визнаний обвинуваченим, виходячи з принципу змагальності, суд задовольняє в повному обсязі.
Даних про речові докази та процесуальні витрати матеріали провадження не містять.
Підстав для обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу не вбачається.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням протягом двох років іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та не виїжджати за межі України без погодження з цим органом.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_5 647 (шістсот сорок сім) грн. 50 коп. майнової шкоди, заподіяної злочином.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку. Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Потерпіла має право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1