Провадження № 11-кп/4820/273/20
Справа № 686/5611/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія :п.п.6,12,13 ч.2 ст.115, ч.4ст.187КК України КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 травня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді- доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 січня 2020 року, -

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою в задоволенні заяви ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Хмельницької області від 03 серпня 2009 року відмовлено.
Суд мотивував своє рішення тим, що обставини, наведені ОСОБА_7 в заявах, не є нововиявленими в розумінні ст.459 КПК України, а стосуються суворості покарання та оцінки судом доказів у справі і можуть бути підставами лише для перегляду судового рішення вищестоящим судом.
Не погоджуючись з даною ухвалою місцевого суду, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, яку уточнив в процесі апеляційного розгляду, та просив оскаржувану ухвалу скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги практику Європейського суду з прав людини, особливо рішення даного суду з 2013 року, де чітко зазначено, що всі обставини, які ним викладені у заяві до першої інстанції є обставинами для перегляду вироку, яким його засудженого до довічного ув`язнення.

Звертає увагу на справу «Петухов проти України», статтю 3 Конвенції про захист прав людини та вважає що у засуджених до довічного ув`язнення мають бути шанси на дострокове звільнення, а також можливість перевірки законності та обґрунтованості призначеного йому покарання.

Посилається на ст.8 Конституції України, Закон України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, Закон України №3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та вважає у судів першої інстанції є можливість використовувати рішення Європейського суду з прав людини і без законодавчих змін в України.

Також зазначає, що зазначений вирок від 03.08.2009 року постановлений незаконним складом апеляційного суду Хмельницької області, так як в колегії суддів був суддя ОСОБА_4 , який не приймав присягу.

Суд першої інстанції неправомірно відмовив у задоволенні клопотання про допит свідків та ОСОБА_9 , яка давала неправдиві покази, не перевірив її, чим в порушення вимог ст.410 КПК України, допустив неповноту судового розгляду.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскарженого судового рішення та доводів апеляційної скарги, засудженого та його захисника, які підтримали заяву, з викладених у ній мотивів, заперечення прокурора проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи заяви, колегія суддів уважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Із змісту зазначеної норми випливає, що нововиявлені обставини - це встановлені розслідуванням або вироком суду, що набрав законної сили, і викладені у заяві учасників судового провадження юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, ухвалі, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності. Нововиявлені обставини характеризуються такими ознаками, як їх невідомість суду з причин, від нього незалежних; їх істотне значення для провадження; їх наявність в об`єктивній дійсності до ухвалення вироку; неможливість урахування під час провадження у справі та ухвалення вироку в зв`язку з їх невідомістю судові; їх відкриття тільки після вступу вироку у законну силу.

Тобто необхідно наявність двох умов для визнання обставини нововиявленою, це обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення кримінального провадження та не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі.

При цьому обов`язок доведення вказаних обставин покладається на заявника.

Однак обставини, наведені заявником не можуть бути визнані апеляційним судом нововиявленими, так як свого підтвердження в ході апеляційного розгляду не знайшли.

Згідно із ст.4 Закону України «Про правонаступництво» від 12 вересня 1991 року органи державної влади і управління, органи прокуратури, суди та арбітражні суди, сформовані на підставі Конституції (Основного Закону) Української РСР, діють в Україні до створення органів державної влади і управління, органів прокуратури, судів та арбітражних судів на підставі нової Конституції України.

Відповідно до п.12 Перехідних положень Конституції України судді всіх судів України, обрані чи призначені до дня набуття чинності цією Конституцією, продовжують здійснювати свої повноваження згідно з чинним законодавством до закінчення строку, на який вони були обрані чи призначені.

Як установлено апеляційним судом, суддя ОСОБА_4 був обраний суддею до набуття чинності Конституцією України і здійснював свої повноваження відповідно до вказаних вимог Конституції України.

Ураховуючи викладене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про незаконність складу суду, яким ухвалено вирок щодо нього та те, що в матеріалах особової справи судді ОСОБА_4 відсутні відомості про прийняття ним присяги, на яку посилається засуджений, як на єдину підставу нововиявленої обставини, не є доказом того, що вказаний суддя присяги не приймав і є безпідставними, не ґрунтуються на законі.

Будь-яких підтверджень про існування інших обставин, які не були відомі суду при постановленні судового рішення, засудженим не надано.
Доводи засудженого ОСОБА_7 щодо неправдивих показів свідків та ОСОБА_9 , при постановленні вироку Апеляційним судом Хмельницької області від 03.08.2009 року відносно нього, не заслуговують на увагу, оскільки, вказаний вирок переглядався в касаційному порядку і залишений без зміни.
Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_7 , з посиланням на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Петухов проти України від 12 березня 2019 року», як на підставу для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання задоволенню не підлягають, зважаючи на те, що у даному рішенні суд визнав порушення ст.3 Конвенції, проте не зобов`язав країну-відповідача звільнити засудженого до позбавлення волі від подальшого відбування покарання, забезпечивши таким чином виконання обов`язку держави щодо захисту населення від небезпечних осіб та зазначивши при цьому, що для забезпечення такого права засудженого, на державному рівні, повинні бути проведені реформи на законодавчому рівні і розроблений механізм перегляду покарання у виді довічного позбавлення волі.
Оскільки, як і на день постановлення вироку суду відносно ОСОБА_7 , так і на даний час законодавством України не передбачено право засудженого до довічного позбавлення волі на дострокове звільнення від подальшого відбування покарання та відсутній механізм його реалізації, колегія суддів приходить до висновку про неможливість приведення вироку Апеляційного суду Хмельницької області від 03.08.2009 року відносно ОСОБА_7 до вимог ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання та обґрунтованість такої відмови в ухвалі Хмельницького місьрайонного суду від 21 січня 2020 року.
Інші доводи апеляційної скарги не вказують на неправильність висновків суду про відмову засудженому у задоволенні його заяви про перегляд зазначеного рішення суду за нововиявленими обставинами, оскільки неповнота судового розгляду, на яку посилається апелянт, не є нововиявленою обставиною в розумінні положень ст.459 КПК України.
Таким чином, суд першої інстанції, зробив вірний висновок, що всі наведені засудженим обставини були відомі сторонам кримінального провадження, та були предметом перевірки в суді.
Під час апеляційного розгляду кримінального провадження не встановлено істотних порушень кримінально-процесуального закону, які б потягли за собою безумовне скасування судового рішення та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого, скасуванню ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.01.2020 року та перегляду вироку за нововиявленими обставинами.

На підставі наведеного, керуючись ст. 459, 462, 464, 467 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 січня 2020 року щодо засудженого за п.п.6,12,13 ч.2 ст.115, ч.4ст.187КК України ОСОБА_7 - залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її постановлення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3