ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 квітня 2020 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
При секретарі ОСОБА_4
За участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
законного представника ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 , його законного представника ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , на ухвалу Садгірського районного суду м. Чернівців від 24 листопада 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівців від 24 листопада 2016 року задоволено клопотання прокурора та застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом відносно ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України.
Міру запобіжного заходу у вигляді поміщення ОСОБА_6 до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку залишено до набрання ухвали законної сили.
Вирішено питання щодо речових доказів по справі.
Судові витрати за проведення судово-психіатричної експертизи та комплексної експертизи віднесено на рахунок держави.
На вказану ухвалу суду першої інстанції ОСОБА_6 , його законний представник ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 подали апеляційну скаргу, в якій просили прийняти апеляційну скаргу до розгляду, скасувати ухвалу районного суду від 24.11.2016 р. та прийняти нову ухвалу, якою закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 .
Посилаються на те, що ухвала районного суду прийнята з істотним порушенням норм матеріального права і кримінально-процесуального закону.

Зокрема вказують на те, що дана справа в порушення ст.512 КПК України

Провадження №11кп/822/205 /20 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_8
Категорія ст.93-94 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_9
була розглянута без участі ОСОБА_6 , а також останній жодного разу не був допитаний, ні на досудовому слідстві, ні під час судового розгляду даної справи.

Звертають увагу на те, що суд першої інстанції у своїй ухвалі зазначив, що ним були дослідженні письмові докази, які доводять те, що ОСОБА_6 вчинив суспільно - небезпечне діяння, передбачене ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

Однак, з вказаним апелянти не можуть погодитись, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутнє рішення щодо визначення обсягу доказів та їх дослідження під час розгляду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру.

Крім того, зміст оскаржуваної ухвали та журнал судового засідання свідчать про те, що в судовому засіданні не було досліджено такі письмові докази , як: протокол затримання підозрюваного; два протоколи отримання зразків для експертизи; протоколи допиту свідків, потерпілого; протокол освідування особи та характеризуючи дані щодо ОСОБА_6 .

Зазначають і на те, що ОСОБА_6 за національністю є молдованином, в зв`язку з чим органом досудового розслідування йому було призначено перекладача, однак ряд слідчих дій та розгляд справи в суді першої інстанції було проведено без перекладача.

Посилаються і на те, що покази всіх свідків по даній справі є суперечливими, а показання потерпілого взагалі не доводять той факт, що ножем його вдарив саме ОСОБА_6 .

Вказують і на те, що адвокатом ОСОБА_7 в період 2019 року були відібранні пояснення у свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , щодо вказаної події, яка мала місце 25.06.2016 р. в Свято- Успенському чоловічому монастирі.

Вважають, що дані пояснення містять важливі факти та можуть свідчити про причетність до вчинення злочину іншої особи, а саме, гр. ОСОБА_13 , а не ОСОБА_6 , як на це вказують органи досудового розслідування в клопотанні.

Посилаються апелянти і на те, що на даний час відпала потреба у продовженні примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , оскільки відбулися істотні зміни у стані здоров`я останнього.

Тому вважають, що є всі підстави для скасування оскаржуваної ухвали і прийняття нової, якою можливо закрити кримінальне провадження.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 07.11.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 , його законного представника ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , на ухвалу Садгірського районного суду м. Чернівців від 24 листопада 2016 року було повернуто апелянтам із доданими матеріалами.

Постановою Верховного суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 27 лютого 2020 року, касаційну скаргу ОСОБА_6 , його законного представника ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 задоволено. Ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 07 листопада 2019 року про повернення апеляційної скарги ОСОБА_6 , на увалу Садгірського районного суду м. Чернівців від 24 листопада 2016 року скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_7 , діючого в інтересах ОСОБА_6 , законного представника ОСОБА_6 , які просили апеляційну скаргу задовольнити повністю, пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляції, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, розглянувши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як встановлено ухвалою суду першої інстанції, що 25 червня 2016 року, близько 11 год. 00 хв., ОСОБА_6 , знаходячись на території Свято-Успенського чоловічого монастиря, що розташований в с. Кулівці Заставнівського району Чернівецької області по вул. Монастирській, 1, перебуваючи в приміщенні готелю паломників, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вчинив словесну суперечку з потерпілим ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якої переслідував мету, направлену на умисне протиправне заподіяння смерті останньому.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 із застосуванням ножа, (який знаходився при ньому та який він використав як знаряддя вчинення злочину), наніс один удар в ділянку розташування життєво-важливого органу, а саме в область черевної порожнини потерпілого ОСОБА_14 , чим у відповідності до висновку експерта №249-Мд від 26.08.2016 р. спричинив останньому тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, у вигляді проникаючої рани грудної клітини з ушкодженням печінки, яка ускладнилася лівобічним пневмотораксом.
Усвідомлюючи злочинні наміри ОСОБА_6 та задля збереження свого життя, потерпілий ОСОБА_14 почав тікати, однак ОСОБА_6 , з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, направленого на протиправне позбавлення життя потерпілого, почав його наздоганяти. При цьому, продовжував наносити вищевказаним ножем удари потерпілому, а саме, в область спини ОСОБА_14 .
Внаслідок чого, ОСОБА_6 завдав потерпілому дві непроникаючі рани грудної клітини, які у відповідності до висновку експерта № 249-Мд від 26.08.2016 р. відносяться до легких тілесних ушкоджень, які призвели до короткочасного розладу здоров`я.
Однак, ОСОБА_6 свій злочинний умисел, направлений на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_14 до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі та не вчинив усіх дій, які вважав необхідними, а саме не зміг завдати достатньої кількості ударів для настання смерті потерпілого, так як останній забіг в одне з приміщень монастиря, де зачинив за собою двері та не допускав туди ОСОБА_6 .
Крім цього, в ситуацію втрутилися сторонні громадяни, які обеззброїли ОСОБА_15 та припинили його злочинну діяльність. Одразу після зазначеної події, потерпілому ОСОБА_14 було надано кваліфіковану медичну допомогу, що також у свою чергу не призвело до настання його смерті.
Таким чином суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України в стані неосудності і в даний час потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру.
Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно до п.3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
П.6 ч. 1 ст. 407 КПК України передбачає право за наслідками апеляційного розгляду скасувати ухвалу і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Крім того, у відповідності до п.5 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.
Згідно до п. 1 ч.1 ст. 415 КПК України суд апеляційній інстанції скасовує ухвалу і призначає новий розгляд в суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачене п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК України.
Згідно ч.2 ст.318 КПК України, судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим Кодексом. У судове засідання викликаються потерпілий та інші учасники кримінального провадження.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, що 24.11.2016 р. судове провадження в суді першої інстанції за клопотанням слідчого про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_6 було здійснено за відсутності потерпілого ОСОБА_14 . Будь - яких підтверджуючих даних про те, що потерпілий був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання матеріали справи не містять.
Крім того, з оскаржуваної ухвали вбачається, що районний суд поклав в основу даного рішення письмові докази, надані стороною обвинувачення, а саме, протокол огляду місця події від 25.06.2016 р., протокол огляду речей від 27.06.2016 р., висновок судово - імунологічної експертизи № 1221 від 19.08.2016 р., висновок судово - імунологічної експертизи № 307 -І від 03.10.2016 р., висновок судово-медичного експерта № 249-Мд від 26.08.2016 р., висновок стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 147 від 05.10.2016 р.

Вищевказані письмові докази, на думку районного суду були ним проаналізовані та ретельно оцінені і свідчать про те, що ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КПК України.

Разом з тим, колегію суддів при перевірці матеріалів справи також було досліджено журнал судового засідання та прослухано аудіо запис фіксування кримінального провадження від 24.11.2016 р. (а.п. 280-282) з яких вбачається, що судом першої інстанції в порушення вимог ст.ст. 349, 512 КПК України не було визначено обсяг доказів, які мали б досліджуватися при розгляді даної справи і взагалі не досліджено жодного письмового доказу, якими районний суд обґрунтовував своє рішення.

Оскільки, судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, а також в матеріалах справи відсутні відомості про дослідження письмових доказів, які суд першої інстанції поклав в основу оскаржуваного рішення, колегія суддів позбавлена можливості всебічно та повно провести апеляційний розгляд даного кримінального провадження, об`єктивно перевірити доводи, поданої апеляційної скарги і вважає, що вищезазначені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до ч.2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий судовий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність діяння, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність.
За таких обставин, доводи апелянтів щодо незаконності судового рішення є слушними, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала Садгірського районного суду м. Чернівців від 24.11.2016 р. підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції.
При новому розгляді в суді першої інстанції слід дотримуватися вимог кримінального процесуального закону і ухвалити законне, обґрунтоване судове рішення, перевірити належними всі докази та доводи, викладені в апеляційній скарзі.
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 147 від 05.10.2016 року, ОСОБА_6 страждає хронічним психічним захворюванням у виді параноїдної шизофренії, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих йому дій він також перебував у хворобливому стані, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом.
А тому, доводи апелянтів про те, що на даний час відпала потреба у продовженні примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

У зв`язку із скасуванням ухвали суду і призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, у відповідності до вимог п.3 ч. 1 ст. 419 КПК України колегія суддів вважає за необхідне продовжити ОСОБА_6 дію застосованого судом запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку строком на 30 днів, оскільки підстав для зміни або скасування даного запобіжного заходу апеляційна інстанція не вбачає.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376,404, 407, 409,411,412,415, 418, 419, КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 , його законного представника ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Садгірського районного суду м. Чернівців від 24 листопада 2016 року, якою задоволено клопотання прокурора та застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом відносно ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України скасувати.
Призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції клопотання
слідчого СУ ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_16 про застосування щодо ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру в іншому складі суду.
Запобіжний захід у виді поміщення ОСОБА_6 до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку залишити попередньо обраним і продовжити його строком на 30 днів, а саме, до 14 травня 2020 р.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий підпис ОСОБА_9

Судді підпис ОСОБА_2

підпис ОСОБА_3 .

Згідно з оригіналом: суддя ОСОБА_9