УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 638/14873/16-к

Провадження № 1-кс/638/5233/19

24.12.2019 року м. Харків

Слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 -

ВСТАНОВИВ:

20.12.2019 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 , згідно якої заявник просить суд зобов`язати старшого слідчого Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 визнати речовим доказом по кримінальному провадженню №0000522 від 22.01.2013 року квартиру АДРЕСА_1 та сповістити про стан розгляду кримінального провадження. Вимоги скарги обґрунтовує тим, що 06.12.2019 року направив слідчому клопотання про визнання квартири речовим доказом, проте відповідь досі не надійшла, що є підтвердженням рішення слідчого про відмову у задоволенні клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши надані матеріали, приходить до висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження за вказаною скаргою, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів скарги, заявник ОСОБА_2 просить суд визнати незаконною бездіяльність, яка полягає у невизнанні майна речовим доказом по кримінальному провадженню №0000522 від 22.01.2013 року.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Нормами частини 1 статті 220 КПК України встановлено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

З аналізу наведеної норми вбачається, що законом передбачений обов`язок слідчого, прокурора розглянути клопотання сторони захисту. Проте, такий обов`язок обмежується розглядом клопотань саме про проведення процесуальних дій. Процесуальними (в тому числі слідчими та розшуковими) діями у кримінальному провадженні є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Частиною 1 статті 303 КПК України регламентовано вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора до яких, вказана в скарзі ОСОБА_2 бездіяльність слідчого не відноситься, адже вимога про визнання майна речовим доказом по своїй суті не є клопотанням про вчинення інших процесуальних дій, більш того, заявником не підтверджено свого процесуального статусу потерпілого у кримінальному провадженні.

Відповідно до частини 2 статті 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 КПК України.

Згідно з положеннями частини 3 статті 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим КПК України.

З частини 2 статті 19 Конституції України вбачається, що посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України дана норма розповсюджується і на суддів.

За наведених обставин скарга ОСОБА_2 в розумінні вимог статті 303 КПК України не є скаргою на бездіяльність слідчого чи прокурора, яка підлягає розгляду слідчим суддею, адже зі змісту скарги, поданої заявником вбачається, що заявником оскаржуються не конкретні дії/бездіяльність органу досудового розслідування чи прокурора, що входять до вичерпного переліку, зазначеного у частині 1 статті 303 КПК України, а рішення слідчого про відмову у визнанні речовим доказом, при цьому факт відмови у задоволенні клопотання також не підтверджений, хоча заявник вказує, що наявне відповідне рішення слідчого.

Відповідно до частини 4 статті 304 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Так, відповідно до змісту пункту 18 частини 1 статті 3 КПК України, слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, проте слідчий суддя не може підміняти і приймати рішення, які віднесені до компетенції слідчого, прокурора, які є самостійними у прийнятті рішень.

Керуючись ст.ст. 303, 304 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження по скарзі ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 - відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня отримання її копії безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: ОСОБА_1