Справа № 199/1948/18
УХВАЛА

27.01.2020 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000368 від 07.02.2018 відносно ОСОБА_3 за його обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

В даному судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про визнання очевидно недопустимим доказом протоколу проведення слідчого експерименту з додатками до нього від 09.09.2019 за участі малолітнього потерпілого ОСОБА_6 . Своє клопотання захисник обґрунтував тим, що слідчий експеримент проведений поза межами строку, встановленого ухвалою суду, що є порушенням ч. 1 ст. 113 та ч. 1 ст. 116 КПК України; також протокол слідчого експерименту не підписаний понятим ОСОБА_7 , що є порушенням ч.ч. 5, 6 ст. 104 КПК України, при цьому протокол не містить причин відмови від підпису протоколу.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання захисника, прокурор ОСОБА_4 заперечував проти задоволення даного клопотання.

Суд, вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає клопотання захисника обґрунтованим, а тому таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Частиною 2 ст. 113 КПК України визначено, що будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 116 КПК України визначено, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у лікувально-профілактичному закладі охорони здоров`я чи закладі з надання психіатричної допомоги, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.

В даному кримінальному провадженні 08.07.2019 була постановлена ухвала суду, якою доручено СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області провести слідчий експеримент в тому числі з малолітнім потерпілим ОСОБА_6 , шляхом відтворення обставин події дорожньо-транспортної пригоди. Судом було визначено строк виконання даної ухвали до 06.09.2019.

Листом від 05.09.2019 слідчий повідомив суд про неможливість виконати дану слідчу дію в строк до 06.09.2019, оскільки потерпілий перебував поза межами міста Дніпра.

Таким чином, протокол проведення слідчого експерименту від 09.09.2019 за участю малолітнього потерпілого ОСОБА_6 , складений з порушенням ч. 1 ст. 113 КПК України та ч. 1 ст. 116 КПК України, без поновлення судом пропущеного строку в порядку ч. 1 ст. 117 КПК України.

Крім того, протокол проведення слідчого експерименту від 09.09.2019 взагалі не містить підпису понятого ОСОБА_7 , що суперечить вимогам ч. 5 ст. 104 КПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 89 КПК України визначено, що у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочато.

З урахуванням викладеного вище встановлена очевидна недопустимість як доказу протоколу проведення слідчого експерименту від 09.09.2019 за участю малолітнього потерпілого ОСОБА_6 через те, що дана слідча дія проведена поза межами процесуального строку, встановленого ухвалою суду, та через відсутність підпису понятого ОСОБА_7 , який приймав участь в проведенні даної процесуальної дії, а тому суд визнає даний доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 86, 89, 110, 350 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

На підставі ч. 2 ст. 89 КПК України визнати протокол проведення слідчого експерименту від 09.09.2019 за участю малолітнього потерпілого ОСОБА_6 недопустимим доказом, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу в судовому засіданні.
Ухвала набирає чинності негайно та окремому оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1