Справа № 139/1243/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2020 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого - ОСОБА_1
за участі секретаря
судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000191, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 листопада 2018 року,

за обвинуваченням: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, тимчасово не працюючого, раніше судимого - 10 лютого 2010 року Мурованокуриловецьким районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 27 липня 2011 року Мурованокуриловецьким районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ст.ст. 70, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 21 січня 2015 року Мурованокуриловецьким районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 186, ст. 71 КК України до покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений по відбуттю покарання 21 серпня 2018 року,

- у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 3 ст. 299 КК України,

учасники кримінального
провадження:
сторона обвинувачення:
прокурор - ОСОБА_4 ,
сторона захисту:
обвинувачений - ОСОБА_3 ,
захисник - ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , будучи раніше судимим Мурованокуриловецьким районним судом Вінницької області, 21.01.2015 за ч. 3 ст. 186, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі настрок4 роки 1 місяць, звільнений з місць позбавлення волі 21.08.2018 по відбуттю строку покарання, на шлях виправлення не став та вчинив нові умисні злочини.
Так, 31 жовтня 2018 року близько 15.00 години, ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у громадському місці по вулиці Пирогова в с. Котюжани Мурованокуриловецького району Вінницької області, діючи умисно, з хуліганських мотивів та проявляючи при цьому винятковий цинізм із очевидною демонстративною зневагою до існуючих у суспільстві загальноприйнятих правил поведінки та норм моралі, грубо порушуючи громадський порядок та ігноруючи наявних навколо оточуючих людей, не реагуючи на зауваження громадян, почав чіплятися до малолітніх дітей, що перебували на вулиці, вчинивши наступні дії.
ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що за його діями спостерігають сторонні особи, в тому числі малолітні діти, знаходячись у стоячому положенні, зневажаючи громадський порядок та існуючі у суспільстві загальновизнані правила поведінки, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, демонстративно, маючи на меті протиставити себе загальноприйнятим правилам поведінки в суспільстві, і нахабно показуючи своє зневажливе ставлення до оточуючих, нехтуючи нормами моральності, почав кликати до себе малолітніх дітей, при цьому оголивши свій статевий орган, після чого протягом тривалого часу демонстрував його публічно малолітнім потерпілим - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 296 КК України - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося винятковим цинізмом.
Крім того, 03 листопада 2018 рокуу ОСОБА_3 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, у вечірній час за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел спрямований на жорстоке поводження з тваринами, які відноситься до хребетних, а саме на вбивство із застосуванням жорстоких методів, двох собак односельчанки ОСОБА_10 , яка проживає по АДРЕСА_1 .

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 03 листопада 2018 року близько 19 години 40 хвилин направився до домоволодіння ОСОБА_10 .

Перебуваючи на подвір`ї домоволодіння ОСОБА_10 , ОСОБА_3 підійшовши до собачої буди, біля якої була прив`язана на металевий ланцюг дворова собака на прізвисько « ОСОБА_11 » з білим відтінком шерсті, віком біля 3 років, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на жорстоке поводження з собакою, нехтуючи правилами суспільної моралі, із застосуванням жорстоких методів, з метою заподіяння травм та знущання над вказаною собакою, використовуючи в якості знаряддя злочину дерев`яну палку, яку приніс з свого домогосподарства, наніс декілька ударів по голові та тілу собаки, внаслідок чого настала її смерть.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_3 , підійшовши до собачої буди, біля якої була прив`язана на металевий ланцюг собака породи «Німецька вівчарка» на прізвисько « ОСОБА_12 ік», віком біля 3 місяців, з сіро-рудим відтінком шерсті та реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на жорстоке поводження з собакою, нехтуючи правилами суспільної моралі, із застосуванням жорстоких методів, з метою заподіяння травм та знущання над вказаною собакою, використовуючи в якості знаряддя злочину дерев`яну палку, яку приніс з свого домогосподарства, наніс декілька ударів по голові та тілу собаки, внаслідок яких настала її смерть.
Своїми діями, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 299 КК України - жорстоке поводження з тваринами, що відносяться до хребетних, що вчинене умисно та призвело до загибелі тварин, вчинене з особливою жорстокістю щодо двох тварин.
Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 під час виконання вимог ст. 348 КПК України вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю.

Під час допиту, ОСОБА_3 показав, що 31 жовтня 2018 року перебував в с. Котюжани Мурованокуриловецького району Вінницької області. Повідомив, що вживав алкоголь та перебував в стані алкогольного сп`яніння. Йдучи дорогою додому по вул. Пирогова він побачив дітей, які перебували біля криниці. Коли пройшов зазначених дітей, рухаючись в напрямку свого дому, вирішив справити природні потреби. Реалізуючи своє бажання ОСОБА_3 , не ховаючись, перебуваючи на дорозі, спустив штани, оголивши статевий орган, справив природні потреби. Зазначив, що діти почали сміятись, однак чи сміялись діти з нього чи з інших причин не пояснив. Повідомив, що йому зробила зауваження жінка, яка в цей час проходила поруч. На питання прокурора відповів, що розуміє неприпустимість такої поведінки в громадських місцях, розумів, що його бачать діти і така поведінка могла вплинути на їх психічний стан здоров`я. На запитання захисника ОСОБА_3 повідомив, що діти грались біля криниці, коли він йшов додому. Діти з нього сміялись коли він справив на дорозі природні потреби. Діти за ним не бігли, перебували на відстані біля 20-25 метрів. Відповів, що він не йшов в напрямку дітей, не кликав їх до себе, а вони не йшли до нього. На уточнення суду чи повертався до дітей з оголеним статевим органом повідомив, що так, оскільки справляв природні потреби стоячи в їх сторону.

Відносно іншого злочину, який інкриміновано ОСОБА_3 , останній повідомив, що 03 листопада 2018 року перебував за місцем свого проживання в с. Котюжани Мурованокуриловецького району Вінницької області, де вживав алкогольні напої. Вказав, що ввечері прийшов до домоволодіння сусідки ОСОБА_10 , де дерев`яною палкою, яку приніс з свого домогосподарства побив двох її собак. Кожному з них наносив удари по голові та по тілу в кількості три-чотири удари. Чому прийшов до домогосподарства сусідки пояснити не зміг, однак зазначив, що побив собак «оскільки не було контролю», таким чином охарактеризувавши власний стан. Не думав, що від нанесених ушкоджень настане їх смерть. Повідомив, що його дії бачила дочка потерпілої ОСОБА_10 , однак чи говорила вона щось, реагуючи на його дії, не чув. Після того як наніс удари собакам, залишив домогосподарство ОСОБА_10 , а палку якою наносив ушкодження тваринам викинув. На питання чи визнає себе винним зазначив, що визнає себе винним частково, однак в якій частині частково пояснити не зміг. Загалом, просив вибачення у малолітніх потерпілих, потерпілої та законних представників малолітніх потерпілих.

Відповідно до положень ст. 23 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В силу ст. 24 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Відповідно до положень ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з ст. 349 КПК України обсяг доказів, та порядок їх дослідження вирішується з урахуванням думки учасників судового провадження.

Незважаючи на те, що ОСОБА_3 визнав себе винним, суд з урахуванням позиції учасників кримінального провадження, визнав за необхідне окрім допиту обвинуваченого, потерпілих, законних представників потерпілих, свідків, дослідити письмові докази у справі.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочинів за наведених вище і встановлених судом обставин, підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду доказів, які ретельно перевірені та оцінені судом, узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення цього процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги.

Так, допитана в судовому засіданні малолітня потерпіла ОСОБА_9 повідомила, що 31 жовтня 2018 року перебувала на АДРЕСА_1 , де разом зі своїми друзями ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 розважалась біля криниці. Вказала, що бачила обвинуваченого ОСОБА_3 з яким вони привітались і він пішов далі. Ніхто з нього не сміявся. Повідомила, що обвинувачений, будучи в стані алкогольного сп`яніння, кликав до себе, однак точно сказати чи кликав її чи інших дітей не зрозуміла. Вказала, що ОСОБА_3 коли пройшов повз них, спустив штани та справляв природні потреби на дорозі, йому зробила зауваження сусідка, яка перебувала поруч. Коли, ОСОБА_3 кликав до себе дітей, а саме чи були в нього в той час спущені штани, повідомити чітко не змогла, а також не змогла повідомити на якій відстані він перебував від них та скільки часу перебував зі спущеними штанами та оголеним статевим органом теж не повідомила. Поряд з цим вказала, що бачила статевий орган ОСОБА_3 .

Допитаний в судовому засіданні малолітній потерпілий ОСОБА_6 повідомив, що 31 жовтня 2018 року знаходився на АДРЕСА_1 , де разом зі своїми друзями ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 розважався біля криниці. Повз них пройшов обвинувачений ОСОБА_3 з яким діти привітались. Відійшовши 15 метрів від них ОСОБА_3 справив на дорозі природні потреби, спустивши штани та стоячи боком до дітей, а потім повернувшись показував свій статевий орган та кликав їх до себе. На таку поведінку ОСОБА_3 йому зробила зауваження жінка, яка проживає поруч. Зі слів малолітнього потерпілого, близько п`яти хвилин ОСОБА_3 стояв з спущеними штанами і показував їм свій статевий орган. Після чого діти, будучи наляканими, втекли додому.

Допитана малолітня потерпіла ОСОБА_7 повідомила, що 31 жовтня 2018 року перебувала на вулиці Пирогова в с. Котюжани Мурованокуриловецького району Вінницької області, де разом зі своїми друзями розважалась біля криниці. В цей час по вулиці проходив ОСОБА_3 , заходив до будинків сусідів, намагався їх відчинити за допомогою металевого предмету. Зазначила, що діти сміялися оскільки їх друг ОСОБА_13 впав, зачепившись. Пасічник, перебуваючи поруч з дітьми, повернувся до них боком і справив на дорозі природні потреби, спустивши штани. В подальшому повернувся до дітей та показав свій статевий орган. Йому зробила зауваження сусідка однак він стояв з спущеними штанами загалом біля 5-6 хвилин. ОСОБА_3 говорив дітям, щоб йшли до нього, кликав їх до себе, стоячи з спущеними штанами та оголеним статевим органом. Малолітня потерпіла загалом пояснила що боїться обвинуваченого ОСОБА_3 оскільки він приходив до них додому, де поводив себе зухвало, заставляв вживати з ним спиртні напої, тощо.

Допитана в судовому засіданні законний представник малолітніх потерпілих ОСОБА_6 показала суду, що 31 жовтня 2018 року біля 15.00 години поверталась додому з магазину. Їй назустріч прибігли діти, зокрема, дочка ОСОБА_14 та син ОСОБА_15 . Вони були налякані та повідомили, що ОСОБА_3 на вулиці оголював статевий орган, показував його їм при цьому кликав дітей до себе. Крім того вказала, що після цієї події дочка ОСОБА_14 погано спала та взагалі діти бояться ОСОБА_3 оскільки він постійно своєю поведінкою лякає їх.

Допитана в судовому засіданні законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_16 показала, що 31 жовтня 2018 року біля 15.00 години вона перебувала на роботі. Коли ввечері повернулась додому, її малолітня дочка ОСОБА_17 розповіла про те, що ОСОБА_3 вдень оголював свій статевий орган перебуваючи на вулиці, показував його дітям та звав її до себе, стоячи зі спущеними штанами. Вказала, що дочка була налякана і боїться обвинуваченого по теперішній час. В неї погіршився сон саме після цих подій, а не в зв`язку з будь-чим іншим.

Допитаний свідок ОСОБА_18 показала суду, що 31 жовтня 2018 року біля 15.00 години перебувала вдома. В цей час до неї прибігла онука ОСОБА_17 та повідомила про вищеописані дії ОСОБА_3 . Дитина була схвильована.

Допитана потерпіла ОСОБА_10 , показала суду, що 03 листопада 2018 року в вечірній час перебувала вдома разом з дочкою ОСОБА_19 та онукою. Близько 19.15 год. потерпіла пішла спати. Біля 19.30 години до неї прибігла дочка і повідомила, що хтось б`є собак на подвір`ї. Потерпіла вийшла в веранду і побачила, як ОСОБА_3 схилившись над однією з собак, наносить удари, однак чим саме не бачила. Після цього ОСОБА_3 пройшов повз веранду на інше подвір`я, яке теж належить потерпілій та вони межують між собою, наніс удари іншій собаці. Собаки були на прив`язі. В подальшому потерпіла зателефонувала до матері ОСОБА_3 , сільського голови та поліції, повідомивши про те, що сталось. На запитання захисника, потерпіла вказала, що поліція на місце події приїхала біля 20.00 години того ж дня. Також, зазначила, що трупи собак вона на наступний день возила до ветеринарної лікарні особисто, де проводився їх огляд. Після цього собак поховала, закопавши в землю. На наступний день за ними приїхали працівники поліції і, викопавши собак, забрали до м. Вінниці для проведення дослідження. Де зараз знаходяться трупи тварин їй невідомо, оскільки їх поліція не повернула.

Допитаний свідок ОСОБА_20 показала суду, що 03 листопада 2018 року в вечірній час перебувала вдома зі своєю матір`ю ОСОБА_10 та дочкою Коли потерпіла пішла спати, вона почула скавуління собаки. Подивившись в вікно, свідок побачила чоловіка який бив собаку, а потім зрозуміла, що це ОСОБА_3 , оскільки побачила його коли він проходив повз вікно. В подальшому свідок почула скавуління іншої собаки, яка знаходилась на сусідньому подвір`ї, яке належить її матері ОСОБА_10 . Свідок повідомила про те, що сталось свою матір. Крім цього, свідок повідомила, що коли на наступний день вона запитала обвинуваченого ОСОБА_3 з якою метою він вбив собак, останній нічого не відповів, а лише мовчки сміявся.

Допитаний свідок ОСОБА_21 показав суду, що 31 жовтня 2018 року він біля 20.00 години пішов на роботу. Через певний час до нього зателефонував голова сільської ради та повідомив, що в домогосподарстві свідка б`ють собак. Коли свідок прийшов додому, то виявив собак, які були мертві. Також вказав, що на наступний день разом з дружиною, трупи собак, возив на огляд до ветеринарної лікарні в Муровані-Курилівці. Після огляду, собак поховав закопавши в землю. Повідомив, що на наступний день приїхали працівники поліції, з вимогою викопати собак. Після того як він їх викопав, останні завезли трупи двох собак в м. Вінницю на дослідження.

Крім цього, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується такими доказами:
-відомостями що містяться в витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000191 від 04 листопада 2018 року відповідно до якого 03 листопада 2018 року близько 20.00 години ОСОБА_3 перебуваючи в с. Котюжани Мурованокуриловецького району на території домогосподарства ОСОБА_10 , що розташоване по АДРЕСА_2 з хуліганських мотивів завдав декількох ударів двом собакам, які перебували на вказаній території на ланцюгу, від чого вони загинули. Крім цього, 06 листопада 2018 року до чергової частини Мурованокуриловецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області надійшла колективна заява від жителів с. Котюжани Мурованокуриловецького району про те, що 31 жовтня 2018 року ОСОБА_3 ходив по вулиці Пирогова зазначеного села та показував дітям статеві органи (Т. 1, а.с. 95);

-відомостями, що містяться в постановах про залучення законного представника потерпілого від 09 листопада 2018 року, відповідно до яких ОСОБА_16 , ОСОБА_22 , ОСОБА_6 залучено законними представниками малолітніх потерпілих (Т.1, а.с. 66, 69, 72, 73);

-постановою про об`єднання кримінальних проваджень від 15 листопада 2018 року (Т. 1, а.с. 93-94);

-відомостями, що містяться в заяві ОСОБА_10 від 03 листопада 2018 року до Мурованокуриловецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області відповідно до якої остання просить прийняти міри до ОСОБА_3 , який на території її домогосподарства 03 листопада 2018 року вбив двох домашніх собак (Т. 1, а.с. 98);

-відомостями, що містяться в колективному зверненні від 06 листопада 2018 року відповідно до якого заявники просять прийняти міри та зареєструвати кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , який 31 жовтня 2018 року по вул. Пирогова в с. Котюжани Муровано-Куриловецького району Вінницької області демонстрував свій статевий орган дітям та підзивав їх до себе (Т. 1, а.с. 99);

-відомостями, що містяться в протоколі огляду місця події від 04 листопада 2018 року та фототаблиці до нього, відповідно до якого проведено огляд домогосподарства по АДРЕСА_1 під час якого виявлено трупи двох собак (Т-1, а.с. 101-102);

-відомостями, що містяться в акті від 04 листопада 2018 року, відповідно до якого начальник Мурованокуриловецької районної державної лікарні ветеринарної медицини ОСОБА_23 за зверненням потерпілої ОСОБА_10 провів огляд трупів собак під час якого встановлено, що в них шкіра не пошкоджена, хутро в районі голови забруднено кров`ю, в одного собаки значні виділення крові з вушних раковин, очей, носа, рота. В іншої собаки значні виділення крові з рота, що могло призвести до загибелі тварин (Т-1, а.с. 109);

-відомостями, які містяться в листі начальника Мурованокуриловецької районної державної лікарні ветеринарної медицини №268 від 13 листопада 2018 року, відповідно до якого собака свійська, біологічній класифікації відноситься до царства тварина, типу-хордові, підтипу хребетні, клас ссавці (Т-1, а.с. 113);

-висновком судово-психіатричного експерта №370 від 26 листопада 2018 року, відповідно до якого в період часу, до якого відносяться інкриміновані йому діяння, ОСОБА_3 на психічне захворювання не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності. В період часу, до якого відносяться інкриміновані йому діяння, ОСОБА_3 , міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_3 виявляє акцентуацію рис характеру по застрягаючо-нестійкому типу, що є варіантом психічної норми. В теперішній час ОСОБА_3 може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 не потребує (Т-1, а.с. 135-139);

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09 червня 1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Отже, оцінивши кожний із перелічених вище доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення обвинувального вироку у цьому кримінальному провадженні, суд доходить висновку, що сторона обвинувачення довела поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_3 у тому, що він вчинив злочин передбачений частиною 1 статті 296 КК України - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося винятковим цинізмом, а також злочин передбаченийч. 3 ст. 299 КК України - жорстоке поводження з тваринами, що відносяться до хребетних, що вчинене умисно та призвело до загибелі тварин, вчинене з особливою жорстокістю щодо двох тварин.
У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань малолітніх потерпілих, потерпілої та законних представників малолітніх потерпілих.

Показання малолітніх потерпілих, потерпілої та законних представників малолітніх потерпілих є логічними та послідовними. Суд, при оцінці показань зазначених учасників процесу, враховує їх процесуальний статус, вік, наслідки вчиненого злочину, а тому не вбачає підстав визнавати показання малолітніх потерпілих, потерпілої та законних представників малолітніх потерпілих недостовірними та неправдивими.

Крім показань малолітніх потерпілих, потерпілої та законних представників малолітніх потерпілих, суд бере до уваги показання свідків, які будучи безпосередньо допитаними, у судовому засіданні у відповідності до вимог положень § 3 Глави 28 КПК України, з урахуванням положень ст. 352 КПК України, та будучи попередженими про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та за завідомо неправдиві показання, кожен окремо, підтвердили обставини, які підлягають встановленню відповідно до змісту ст. 91 КПК України, у тому числі й в частині часу, місця вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи показання потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_21 на предмет їх достовірності, суд враховує показання обвинуваченого ОСОБА_3 , який визнав свою вину, підтвердивши факт нанесення ним ударів дерев`яною палкою собакам в домогосподарстві потерпілої. Дані обставини узгоджуються з відомостями відображеними у доказах, які вказані вище у вироку та свідчать про настання смерті собак належних ОСОБА_10 . Крім цього в судовому засіданні ОСОБА_3 , будучи ознайомленим, з фото таблицею до протоколу огляду місця події, підтвердив, що на фото представлені зображення трупів собак яким він 03 листопада 2018 року наносив удари дерев`яною палкою в домоволодінні ОСОБА_10 .

Аналогічний підхід суд застосовує при аналізі показань малолітніх потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , співставляючи їх з показами обвинуваченого ОСОБА_3 . Однак, на усунення розбіжностей та доведення вини ОСОБА_3 , суд враховує обставину, що ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердив те, що з оголеним статевим органом повертався до дітей, демонструючи їм його, а малолітні потерпілі в своїх показах вказали на достатню тривалість у часі та спрямованість протиправних дій ОСОБА_3 . Крім цього покази малолітніх потерпілих узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_18 та законних представників потерпілих.

На підставі наведеного, суд визнає показання малолітніх потерпілих, потерпілої та свідків достовірними, належними та допустимими оскільки, вони підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження та отримані у порядку встановленому КПК України, узгоджуються між собою.

Крім вищезазначеного, вина ОСОБА_3 у скоєні інкримінованих кримінальних правопорушень підтверджується письмовими доказами, які досліджені в судовому засіданні у порядку ст. 358 КПК України та зазначені по тексту вище. Так, протокол огляду місця події та фото таблиця до нього, на переконання суду, є належним та допустимим доказом, він складений відповідно до вимог КПК України, а тому суд враховує його при встановленні винуватості ОСОБА_3 .

Оцінюючи інші вищезазначені у вироку докази, суд приходить до висновку, що всі вони належні, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що вина ОСОБА_3 , знайшла своє підтвердження.
Згідно з частинами 2 та 4 ст. 17 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Так, щодо позиції захисту відповідно до якої ОСОБА_3 не кликав дітей до себе, стоячи з оголеним статевим органом, не демонстрував його, а лише справляв природні потреби, що на їх думку не містить в собі ознак складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, суд критично ставиться до такої позиції захисту, яка на думку суду під час судового розгляду спростована іншими доказами в їх сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Суд при оцінці доказів, приймає позицію сторони захисту щодо недопустимості доказу звіту про результати дослідження патологічного (біологічного) матеріалу №0055852 п.м./18 від 12 листопада 2018 року та протоколу розтину трупа тварини до нього, оскільки вони отримані не у порядку передбаченому КПК України, а іншим способом, який не відображений в матеріалах судової справи (Т-1, а.с. 111-112). Крім цього, під час судового розгляду допиту потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_21 встановлено, що трупи собак для дослідження в випробувальний центр Вінницької регіональної державної лабораторії Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, які виготовили вказаний вище звіт, доставлялись після того, як трупи собак були похоронені та закопані в землю потерпілою ОСОБА_10 . Зазначене, на думку сторони захисту, може свідчити про появу нових ушкоджень на трупах собак з часу вчинення злочину ОСОБА_3 , що заслуговує на увагу.

Однак, суд доходить висновку, що визнання недопустимим вказаного вище доказу, яким досудове розслідування намагалось встановити причини смерті собак належних ОСОБА_10 , пов`язавши їх з діями обвинуваченого ОСОБА_3 не свідчить про його невинуватість, а лише зменшує кількість доказів на підтвердження його вини. Так, на переконання суду за наслідками судового розгляду стороною обвинувачення надано достатньо доказів вини ОСОБА_3 у вчиненні жорстокого поводження з тваринами, що відносяться до хребетних, що вчинене умисно та призвело до загибелі тварин, вчинене з особливою жорстокістю щодо двох тварин. Факт смерті тварин, окрім його об`єктивного існування, підтверджений актом Мурованокуриловецької районної державної лікарні ветеринарної медицини від 04 листопада 2018 року. Факти нанесення ОСОБА_3 ударів собакам під час судового розгляду не оспорювались стороною захисту та підтверджені, у тому числі, показами обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_24 .
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини "передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами статей 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, відсутність обставин що пом`якшують і наявність обставин, що обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…

Так, у пункті 113 рішення ЄСПЛ в справі «Коваль проти України» від 19 жовтня 2006 року, суд наголосив, що основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження, забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь - якого кримінального обвинувачення.

Обставин пом`якшуючих покарання ОСОБА_3 судом не встановлено. Обставинами, що обтяжують його покарання суд визнає рецидив злочину, вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння, вчинення злочину щодо малолітньої дитини.

Виходячи з норм ст. 12 КК України, вчинені ОСОБА_3 кримінальні правопорушення, що передбачені ч. 1 ст. 296 КК України та ч. 3 ст. 299 КК України є злочином невеликої тяжкості та тяжким злочином, відповідно.

Суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого статей 69, 69-1 КК України, а тому: з урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості злочинів, вчинених обвинуваченим ОСОБА_3 , особи винуватого, відсутності обставин, що пом`якшують та наявності, які обтяжують покарання, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на думку прокурора, потерпілої, законних представників малолітніх потерпілих, висловлену в заявах, висловлену у судових дебатах думку захисника, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкцій, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 3 ст. 299 КК України.

Судом досліджено відомості, що характеризують ОСОБА_3 та встановлено, що останній раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря нарколога перебуває з 2007 року з діагнозом F 10.26 (розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності). У лікаря-психіатра не перебуває на обліку. За місцем проживання характеризується негативно.

З урахуванням цих обставин, а також беручи до уваги обставини за яких ОСОБА_3 вчинялись попередні злочини за які він був засуджений та відбував покарання та свідчать про сформованість стійкої направленості особистості ОСОБА_3 на вчинення умисних злочинів, про підвищену ступінь його суспільної небезпечності,суд доходить висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без обмеження його особистої свободи, а тому йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для його виправлення і перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання.

Речові докази у справі відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись статтями 368-371, 373-376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 3 ст. 299 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 296 КК України у виді арешту строком на два місяці;

-за ч. 3 ст. 299 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом повного складання призначених покарань, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді п`яти років двох місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили - залишити тримання під вартою.
Cтрок відбуття покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту його взяття під варту 15 лютого 2019 року.
Зарахувати засудженому ОСОБА_3 в строк відбуття покарання, у виді позбавлення волі, строк попереднього ув`язнення з 15 лютого 2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Згідно зі статтями 376, 392, 393, 395, 532 КПК України вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Шаргородського районного
суду Вінницької області ОСОБА_1