Справа № 727/9170/19
Провадження № 1-кс/727/106/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 січня 2020 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про самовідвід судді Шевченківського районного суду м. Чернівці ОСОБА_6 від розгляду кримінального провадження № 0000098 від 15.03.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 366 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
У провадженні Шевченківського районного суду м. Чернівці перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 366 КК України. Ухвалою судді ОСОБА_6 від 17 жовтня 2019 року по вказаному кримінальному провадженню було призначено підготовче судове засідання.

15 січня 2020 року суддею Шевченківського районного суду м. Чернівці ОСОБА_6 заявлено самовідвід від розгляду вказаного кримінального провадження, оскільки одним із доказів обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, є протокол про адміністративне правопорушення серія АА №253038, згідно з яким ОСОБА_4 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП, провадження по якому постановою судді Шевченківського районного суду м.Чернівці ОСОБА_6 від 13.12.2017 року було закрито у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. Одночасно цією постановою визнано вину ОСОБА_4 в тому, що він 05.03.2017 року о 01.год. 30 хв. чинив злісну непокору законним вимогам поліцейських. Постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 23.03.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено, постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці відносно нього за ст.185 КУпАП скасовано, а провадження по справі закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення.

Зважаючи на вищевикладене суддя ОСОБА_6 вважає, що в учасників судового провадження можуть виникнути сумніви в його неупередженості, оскілик під час винесення постанови від 13.12.2017 року відносно ОСОБА_4 за ст.185 КУпАП ним було встановлено, що ОСОБА_4 вчинив адміністративне правопорушення, тобто зроблено певний висновок щодо обставин, які будуть встановлюватись під час розгляду кримінального провадження.

Прокурор в судовому засіданні пояснив, що заява про самовідвід судді ОСОБА_6 є обґрунтованою та вважає, що зважаючи на доводи викладені суддею у вказаній заяві вона підлягає задоволенню судом.

Потерпілий ОСОБА_4 вважає, що заява судді ОСОБА_6 підлягає задоволенню судом.

Обвинувачений ОСОБА_5 не заперечив, щодо подальшого розгляду суддею ОСОБА_6 даного кримінального провадження.

Заслухавши пояснення прокурора, потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає, що заява про самовідвід судді ОСОБА_6 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 75 КПК України визначено перелік обставин, що виключають участь судді в кримінальному провадженні. Зокрема, п.4 ч.1 ст.75 КПК України визначено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Судом встановлено, що у провадженні Шевченківського районного суду м.Чернівці (головуючий суддя ОСОБА_6 ) перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 366 КК України, потерпілим в якому є, зокрема, ОСОБА_4 .

Одним із доказів обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, є протокол про адміністративне правопорушення серія АА №253038 про вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, за яким постановою судді Шевченківського районного суду м.Чернівці ОСОБА_6 від 13.12.2017 року визнано вину ОСОБА_4 в тому, що він 05.03.2017 року о 01 год. 30 хв. чинив злісну непокору законним вимогам поліцейських, а провадження по справі про адміністративне правопорушення було закрито у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 № 2006/23 суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді, зокрема у випадку, коли у судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається.

При постановленні даної ухвали суд дотримується рекомендацій Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів від 01.01.2001 р. (далі-Висновок №1) в частині виключення найменшої підозри в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть, якщо насправді такої зацікавленості немає.

Так, у п.12 Висновку № 1 передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зав`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення.

Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Крім того, при постановленні даної ухвали, враховано й те, що відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики, що затверджений ХІ черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованої законом від 17.07.1997 року №475/97-ВР (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Білуха проти України» (заява № 33949/02) від 09 листопада 2006 року встановив порушення п. 1 ст. 6 Конвенції, навівши наступні мотиви (пункти 47-55 рішення).

Наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Feyv.Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28, 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» від 28 жовтня 1998 року (Wettstein v. Switzerland) п. 42).

У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. UnitedKingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Стосовно об`єктивного критерію означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (FerrantelliandSantangelov.Italy), від 7 серпня 1996 року, п. 58).

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» (DeCubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v.Switzerland) та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» (CastilloAlgarv.Spain), від 28 жовтня 1998 року, п.45).

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Салов проти України» (заява № 65518/01) від 06 вересня 2005 року, надаючи тлумачення поняттю «неупередженість» суду, в сенсі статті 6 Конвенції, наголосив, що така неупередженість має визначатися суб`єктивною оцінкою, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивною оцінкою - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які законні сумніви з цього приводу. У межах об`єктивної оцінки має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо неупередженості суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення (п.81).

При вищевказаних обставинах, з метою забезпечення судом достатніх гарантій справедливого відправлення судочинства, виключення будь-якого сумніву щодо безсторонності, неупередженості та об`єктивності судді ОСОБА_6 на думку розсудливого та поінформованого спостерігача у контексті оціночного розуміння «інших обставин, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді», суд вважає, що заява судді про самовідвід від розгляду кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0000098 від 15.03.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 365, ч. 1 ст. 366 КК України підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.75, 81-82 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Заяву судді Шевченківського районного суду м. Чернівці ОСОБА_6 про самовідвід від розгляду кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0000098 від 15.03.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 366 КК України задовольнити.

Відвести суддю Шевченківського районного суду м. Чернівці ОСОБА_6 від розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 366 КК України.

Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 366 КК України передати до канцелярії суду для проведення автоматизованого перерозподілу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1