ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/819/63/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: справи в порядку виконання судових рішень
у кримінальних провадженнях
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
засудженого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 23 вересня 2019 року, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дзвеняче, Збаразького району, Тернопільської області,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23 вересня 2019 року відмовлено у задоволенні спільного подання начальника Державної установи « Північна виправна колонія №90» та Голови міської спостережної комісії про заміну засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відмовляючи у задоволенні зазначеного подання, суд виходив із того, що засуджений не довів своє виправлення, оскільки його поведінка пов`язана із примусом режиму утримання відносно нього, а не дійсним сумлінним ставленням до додержання правил поведінки та праці.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджений, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, просить замінити невідбуту частину покарання більш м`якою.

Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного перегляду.
Під час апеляційного розгляду засуджений ОСОБА_7 підтримав вимоги апеляційної скарги. В обґрунтування своєї позиції вказав на те, що його незаконно було засуджено, вину у вчиненні злочину він не визнає, а тому стверджує, що призначене покарання йому має бути замінене на більш м`яке.
Прокурор заперечив проти задоволення апеляційних вимог засудженого.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Мотиви суду.
Відповідно положень ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі і які стали на шлях виправлення, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.
Висновок про можливість заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням повинен ґрунтуватися на аналізі даних про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Відповідно до ст. 6 КВК України - виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Проаналізувавши дані про поведінку ОСОБА_7 за весь час відбування покарання, а також дані, що характеризують особу засудженого в цілому, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.
З матеріалів кримінального провадження слідує, що ОСОБА_7 відбуває покарання у виді 9 років позбавлення волі, призначене йому вироком Дніпровського районного суду м. Херсона за ч.2 ст. 121 КК України. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16 вересня 2016 року на підставі ч.5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення період з 25.06.2015 року по 03.12.2015 року у розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 25.06.2015 року, кінець строку 17.01.2024 року.
На день звернення до суду із поданням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, засуджений відбув 1/2 частини призначеного покарання.
Адміністрацією установи виконання покарання ОСОБА_7 характеризується позитивно.
За період відбування покарання в державній установі «Північна виправна колонія №90» протягом 2016-2019 років до засудженого 7 разів застосовувалися заходи заохочення у виді подяки.
Накладено одне стягнення у виді попередження за порушення форми одягу, яке на даний час погашено.
Матеріали провадження підтверджують, що ОСОБА_7 був працевлаштований.
Однак наявність позитивної характеристики та певної кількості заохочень не може бути визнано достатньою підставою для висновку про можливість заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.
З матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння умисних злочинів. Наразі відбуває покарання за скоєння тяжкого злочину проти життя людини. Зазначені відомості характеризують ОСОБА_7 як особу, схильну до скоєння кримінально-караних діянь.
Як зазначив засуджений під час апеляційного розгляду, вину у скоєному злочині він не визнає, а отже у нього відсутнє критичне ставлення до скоєного ним злочину.
ОСОБА_7 раніше звільнявся від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, однак це не призвело до позитивних змін у його особистості і він продовжував вчиняти злочини, зокрема тяжкі, що свідчить про відсутність у нього дійсного наміру та бажання виправитися та готовності до правомірного способу життя.
Проаналізувавши дані про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, а також дані, що характеризують особу засудженого в цілому, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для заміни ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким.
Відбуття визначеної законом частини покарання, наявність не великої кількості заохочень, позитивна характеристика адміністрації установи виконання покарання, працевлаштування засудженого, не можуть бути визнані безумовною підставою для задоволення клопотання установи виконання покарання. Ці відомості, що підлягають врахуванню поряд із даними про особу засудженого в цілому, не переконують у тому , що процес виправлення засудженого, який відбуває покарання за скоєння тяжкого злочину проти життя людини, досяг тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним.
Ретельно проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, яка ґрунтується на правильному застосуванні вимог ст. 82 КК України.
Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали не встановлено.
Апеляційну скаргу засудженого слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 , 376 ч 2 КПК України, колегія суддів ,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 23 вересня 2019 року, якою відмовлено у заміні засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: ( три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4