Справа № 373/66/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання про закриття кримінального провадження №0000028 від 11.01.2013 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.121 КК України, на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим відділом Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП України в Київській області здійснюється досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 26.05.2003 близько 07:30 невстановлені особи в АДРЕСА_1 , умисно нанесли тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_5 , зокрема два крововиливи на передньо-боковій поверхні грудної клітки з права, 5 забійних ран на волосяній частині голови, перелом правої скроневої кістки, крововиливи під оболонку та в речовину головного мозку.

За результатом проведення досудового розслідування встановити осіб, які нанесли тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_6 , не вдалося.

Прокурор підтримав заявлене клопотання. Потерпілий у судове засідання не з`явився. Про час та місце проведення засідання повідомлявся за відомою адресою проживання та на сайті суду.

Відповідно до положень п. 3-1 ч. 1, п. 1-1 ч. 2, абз. 2 ч. 3 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом, про що постановляється ухвала, з підстав не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Відповідно до приписів ст. 12, ч. 2 ст. 121 КК України цей злочин відноситься до тяжких злочинів.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у разі вчинення тяжкого злочину, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули десять років.

Оцінюючи зазначені нормативні приписи, з врахуванням визначених ст. 2 КПК України завдань кримінального провадження щодо повного розслідування з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, прокурор у межах розгляду клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України має довести крім обставин вчинення злочину відповідної кваліфікації у певний час та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за цей злочин ще й те, що стороною обвинувачення протягом цього строку було проведене повне розслідування, але не було встановлено особу (-іб), яка (-кі) вчинила (-и) це кримінальне правопорушення.

З наданих суду доказів прокурором вбачається, що досудове розслідування у цій справі проводилось з моменту порушення кримінальної справи 26.05.2003.

Отже, з моменту вчинення злочину минуло понад десять років.

З наданих прокурором доказів вбачається, що у цьому кримінальному провадженні проведено низку слідчих дій, у тому числі: допити 26 свідків; затримано двох осіб можливо причетних до злочину, яких допитано; 7 експертиз; обшуки; впізнання; 3 відтворення обстановки та обставин події тощо.

Слідчими надавалась велика кількість доручень оперативним підрозділам щодо встановлення осіб, причетних до злочину, а також розшуку автомобіля, на якому зникли з місця події ці особи.

Із заяви потерпілого від 10.03.2006 вбачається, що він 27.06.2004 залишив межі України через «переслідування продажними працівниками СБУ і МВС» та перебуває «під захистом французької держави».

На виконання вказівок прокурора слідчим були здійсненні слідчі дії щодо осіб, на яких вказав потерпілий у своїй заяві від 16.03.2006, надані доручення оперативним підрозділам.

Будь-які інші заяви, клопотання тощо від потерпілого з цього часу у наданих прокурором доказах відсутні.

Останньою слідчою дією на виконання вказівок прокурора було проведення 28.01.2013 повторного допиту свідка ОСОБА_7 .

Однак, вказівки прокурора в порядку ст. 36 КПК України від 26.09.2016, 05.07.2019 не виконані взагалі. При цьому, їх загальний зміст зводиться до встановлення місцезнаходження потерпілого, додаткового допиту свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 й виконання вказівок Генеральної прокуратури України від 02.06.2006, вказівок МВС України від 14.07.2003, 14.01.2004.

Зважаючи на викладене суд доходить висновку, що органом досудового розслідування здійснювались дії щодо встановлення осіб, причетних до вчинення злочину. Ці дії мали системний характер на початку розслідування, але із плином часу мало місце поступове часткове невиконання вказівок прокурорів та керівників органів досудового розслідування, які останні три роки не виконуються взагалі.

Фактично, на час звернення прокурора із клопотанням органи досудового розслідування самоусунулися від розслідування злочину.

Наведене дає підстави для висновку, що твердження прокурора, вказане в клопотанні, що орган досудового розслідування вичерпав можливості отримання нових доказів.

У потерпілого також із плином часу зник інтерес до цього кримінального провадження, оскільки з 16.03.2006 від нього ніяких заяв не надходило. При цьому, судом враховується те, що потерпілий оголошений в розшук в межах іншого кримінального провадження та за його інформацією у 2006 році перебував за межами України у зв`язку з його переслідуванням. При направленні повідомлень потерпілому про час та місце проведення цього судового розгляду отримано інформацію, що на даний час він не перебуває за відомим місцем свого проживання у м. Переяслав Київської області.

Хоча сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, обставини, у зв`язку з якими потерпілий відсутній на території України, є поважними щодо обставин неявки у судові засідання у цьому кримінальному провадженні та відсутності за місцем проживання у м. Переяслав Київської області. Доказів протилежного суду не надано.

Судом враховується, що органом досудового розслідування вживались заходи щодо встановлення, але не були встановлені особи, які вчинили це кримінальне правопорушення. При цьому, через те, що сплинуло майже 17 років з моменту події імовірність досягнення результату цих дій зменшується.

Однак, через те, що органом досудового розслідування протиправно не виконуються вказівки прокурора в порядку ст. 36 КПК України й залишаються без будь-якого реагування, є підстави для висновку, що не дотримано приписи ст. 2 КПК України у частині повного розслідування з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

За таких обставин, у зв`язку з тим, що наявні об`єктивні підстави вважати, що невстановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, відбулось у зв`язку з невиконанням органом досудового розслідування у повному обсязі протягом тривалого часу законодавчих приписів, прокурором не доведено наявність обставин, визначених п. 3-1 ч. 1 ст.284 КПК України, й клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 284 КПК України, суд,

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження №0000028 від 11.01.2013за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.121 КК України, на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Матеріали кримінального провадження при набранні ухвалою законної сили повернути прокурору для вжиття заходів щодо продовження досудового розслідування.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1