справа № 166/732/19
провадження № 1-кс/166/89/20
У Х В А Л А
21 лютого 2020 року смт. Ратне
Слідчий суддя Ратнівського районного суду Волинської області ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
слідчої ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
власника майна ОСОБА_5 ,
розглянувши клопотання власника майна ОСОБА_5 про скасування арешту майна накладеного згідно ухвали слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області від 15.08.2019 року, -
В С Т А Н О В И В:
До Слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області надійшло клопотання власника майна ОСОБА_5 про скасування арешту майна накладеного згідно ухвали слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області від 15.08.2019 року, а саме з земельної ділянки за кадастровим номером :02:001:0527, площею 1,17 га.
Клопотання мотивує, тим що ухвалою слідчого судді Ратнівського районного суду від 15 серпня 2019 року було задоволено клопотання слідчого та накладено в рамках кримінального провадження №0000021 від 03.04.2019 року арешт на земельну ділянку, кадастровий номер :02:001:0527, площею 1,17 га., власником якої він є, заборонивши відчуження та розпорядження вказаним майном.
Вказав, що він немає жодного відношення до зазначеного кримінального провадження, про що було відомо слідчому під час його допиту, як свідка. Вважає, що підстави для арешту відсутні, відтак потреби в арешті майна немає.
Зазначив, що набув право власності на вказану земельну ділянку на підставі договору купівлі продажу від 09.01.2019, тобто ще до внесення відомостей до ЄРДР, а тому не знав і не міг знати, що вказана земельна ділянка буде предметом обтяження у майбутньому кримінальному проваджені. Ці обставини є істотними умовами договору і перевірялися у відповідних реєстрах арештів та заборон відчуження. Оскільки, згідно даних інформаційної довідки земельна ділянка не перебувала під забороною відчуження, він набув право власності, як добросовісний набувач. Відповідно ухвалою слідчого судді від 15.08.2019 року про накладення арешту на його власність, є для нього, як добросовісного набувача надмірним тягарем.
Власник майна в судовому засіданні клопотання підтримав повністю з підстав, зазначених у ньому. Просив клопотання задовольнити.
Слідчий та прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечили, просили відмовити у його задоволенні.
Зазслухавши сторін, дослідивши матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, Слідчий суддя дійшов висновку про часткове задоволення клопотання, з огляду на наступне:
Так, згідно ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Частина 2 ст.170 КПК України передбачає, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 цієї ж статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Разом з цим, ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частина 1 ст. 174 КПК України передбачає, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Судом встановлено, що СВ Ратнівського ВП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000021 від 03.04.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Ухвалою слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області від 15.08.2019, в межах даного кримінального провадження, накладено арешт на майно, а саме: земельну ділянку, кадастровий номер :02:001:0527, площею 1,14 га., власником якої є ОСОБА_5 .
Разом з тим, власнику майна ОСОБА_5 підозри у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення пред`явлено не було, він не є підозрюваним, обвинуваченим або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Як повідомили в судовому засіданні Прокурор та Слідча, підозри в данному кримінальному провадженні взагалі нікому не оголошувалось. Крім того арешт був накладений 15.08.2019 року, тобто вже минув тривалий час з моменту накладення арешту, однак, доказів вчинення будь-яких процесуальних дій в даному кримінальному провадженні, окрім направлення 12 грудня 2019 року матеріалів на проведення оціночно-земельної експертизи, не надано.
Слідча СВ Ратнівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 та Прокурор Ратнівського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_4 в судовому засіданні не довели, що в подальшому застосуванні арешту на вказане майно є потреба чи воно набуте у незаконний спосіб.
Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений своєї власності.
У відповідності до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, вмотивованим та обґрунтованим. Рішення відповідає цим критеріям, якщо воно ухвалено у відповідності із нормами матеріального та процесуального права на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, належним чином оціненими в їх сукупності та з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини законність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», Series А, №296-А, п.42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп.4962). Будь-яке втручання державного органу в права осіб повинне забезпечити справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп.69 і 73, Series A, №52). Тобто повинне існувати обґрунтоване співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», №50, Series A, №98).
Для з`ясування наявності порушення цього положення Суд повинен встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини (mutatis mutandis, рішення у справі
"Лінґвістік Белж" від 23 липня 1968 року, серія А, N 6, с. 32, п. 5). Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом всієї Конвенції, і це також знайшло своє відображення у структурі статті 1 Протоколу N 1.
Також, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення, між засобами які застосовуються, та метою яку прагнуть досягти (рішення від 21.02.1986 у справі Джеймс та інші проти Сполученого Королівства п. 50, А, №98).
Враховуючи, що законних підстав та достатніх доказів щодо необхідності подальшого арешту Слідчим та Прокурором не здобуто та не надано, незаконності його набуття чи походження не встановлено, а тому Слідчий суддя дійшов висновку про скасування арешту на вищевказане майно.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 174, 372, 376 КПК України, Слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання власника майна ОСОБА_5 про скасування арешту майна задовольнити частково.
Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області від 15.08.2019 року, на майно, а саме: земельної ділянки за кадастровим номером :02:001:0527, площею 1,14 га власником якої є ОСОБА_5 - скасувати. В іншій частині клопотання - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1