В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 лютого 2020 року

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,захисника ОСОБА_5 ,розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м.Запоріжжя,громадянина України,з середньою спеціальною освітою,неодруженого, офіційно не працюючого,зареєстрований та мешкає за адресою АДРЕСА_1 ,раніше не судимого в силу ст.89 КК України

у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

20.12.2017 року приблизно о 12.00 год. ОСОБА_4 ,маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів,знаходячись у приміщенні спальної кімнати в будинку по АДРЕСА_2 ,шляхом вільного доступу таємно з тумби викрав телевізор марки SAMSUNG CS-29K5WTQ в корпусі сірого кольору вартістю 2000 гр.,що належить потерпілому ОСОБА_6 ,яким розпорядився на власний розсуд,чим спричинив останньому матеріальну шкоду у вказаному вище розмірі.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення винуватим себе визнав повністю. Пояснив,що 20.12.2017 р.знаходився у приміщенні будинку по АДРЕСА_2 ,де тимчасово мешкав у знайомого ОСОБА_6 ,який на той час був відсутній вдома. ОСОБА_4 потребував грошей на власні потреби, у спальній кімнаті на тумбі побачив телевізор «Самсунг»,який є власністю ОСОБА_6 ,без відома та дозволу власника викрав цей телевізор,який заклав у ломбард за 200 гр.,в подальшому телевізор потерпілому повернула поліція.У скоєному розкаявся,фактичних обставин справи та доказів,що їх підтверджують,не оспорював.

Відповідно до ч.3,4 ст.349,351 КПК України суд,з урахуванням повного визнання винуватості обвинуваченим,за згодою учасників судового провадження,визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин,що підтверджують винуватість обвинуваченого,які ніким не оспорюються.При цьому суд роз*яснив наслідки,передбачені ч.3 ст.349 КПК України,переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів,що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази суд встановив, що винуватість обвинуваченого у вчинені інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження,що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема,у рішенні у справі «Коробов проти України»,та кваліфікує його дії по ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна(крадіжка).

Відповідно до статей 50,65 КК України особі,яка вчинила злочин, має бути призначено покарання,необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. У судовому рішенні суд має окремо обґрунтувати «вагомий внесок» кожної обставини, яка пом`якшує або обтяжує покарання.

При призначенні обвинуваченому покарання,суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення та враховує відомості про особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_4 в силу ст.89 КК України раніше не судимий,має постійне місце проживання,зі слів неофіційно працює.

Обставиною,які відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого,суд визнає щире каяття у скоєному та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин,що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст.67 КК України ,судом не встановлено.

Всі ці відомості у сукупності є суттєвими та дають підстави при призначенні покарання у межах санкції ст.185 ч.1 КК України для застосування такого виду основного покарання,як позбавлення волі,що відповідає обставинам справи та особі обвинуваченого.

Як випливає з положень ст.75 КК України, у разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи ступінь тяжкості злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Таке рішення має бути належним чином умотивовано.

Суд вважає,що наразі обвинувачений загрози для суспільства не становить,є соціально адаптованим,висловив намір добровільно відшкодувати потерпілій завдані збитки,що дає підстави для висновку про те,що виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів можливо без реального відбування ним покарання,але в умовах контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків органами з питань пробації протягом іспитового строку,який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченим умов випробування,що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого з метою захисту суспільства.

Відповідно до обвинувального акту,процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст.368,374,392 КПК України,суд-

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно до ст.75,76 КК України,обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі звільнити,якщо він протягом іспитового строку 1 рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки:періодично з`являтися на реєстрацію в уповноважений орган з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання і місця роботи.

Речовий доказ:телевізор марки SAMSUNG CS-29K5WTQ в корпусі сірого кольору ,переданий на відповідальне зберіагння потерплому ОСОБА_6 ,залишити йому як власнику.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його проголошення.

Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення,особам,які не були присутні при проголошенні вироку,його копія не пізніше наступного дня буде направлена поштою.

Суддя ОСОБА_1