ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/1064/20 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 643/6033/20 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : у порядку КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
прокурора - ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2020 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 , захисника підозрюваного ОСОБА_8 на бездіяльність прокурора, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій у визначені КПК України у кримінальному провадженні №0000300 від 27.04.2019 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2020 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 , як захисника підозрюваного ОСОБА_8 на бездіяльність прокурора, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій у визначені КПК України у кримінальному провадженні №0000300 від 27.04.2019 року.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати вказану ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою повернути його скаргу у зв`язку з тим, що скарга не підлягає розгляду в Московському районному суді м. Харкова. В обґрунтування апеляційних вимог адвокат посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді. Зазначає, що слідчий суддя дійшов помилкових висновків про відсутність правових підстав для оскарження бездіяльності прокурора щодо визначення підслідності досудового розслідування у відношенні ОСОБА_8 . Зазначив, що 31.03.2020 ним до прокуратури Харківської області було подано клопотання щодо виділення матеріалів досудового розслідування відносно ОСОБА_8 в окреме провадження та доручення проведення досудового розслідування у цьому провадженні підрозділу Національної поліції слідчому відділу Красноградського ВП ГУНП в Харківській області. Постановою прокурора від 03.04.2020 відмовлено у задоволенні вказаного клопотання, з зазначенням про можливість оскарження даного рішення прокурора, а тому, вважає, що п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачає можливість оскарження підозрюваним бездіяльності прокурора, яке може проявлятись у нездійсненні ним невичерпного переліку процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк. Отже, прокурор ОСОБА_9 , не здійснив процесуальної дії, а саме визначення підслідності провадження відносно ОСОБА_8 у формі доручення органу досудового розслідування на проведення досудового розслідування у визначений КПК України строк, чим допустив бездіяльність. Вважає, що слідчий суддя , як уповноважений здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів, у тому числі підозрюваного ОСОБА_8 , незважаючи на наявність порушень стороною обвинувачення правил підслідності всупереч положень ст. 216 та вимог ч. 2 ст. 218 КПК України та допущенням нею бездіяльності, відмовляється від відправлення правосуддя та від поновлення порушених прав, законних інтересів ОСОБА_8 , зокрема, складових права на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вислухав доповідь судді, пояснення захисника, прокурора, перевірив матеріали судового провадження судова колегія приходить до наступного.

17.04.2020 ОСОБА_7 , як захисник підозрюваного ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Московського районного суду м. Харкова зі скаргою на бездіяльність прокурора, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій у визначений КПК України строк, в якій просив зобов`язати процесуального керівника у кримінальному провадженні №0000300 від 27.04.2019 року ОСОБА_9 або іншого прокурора групи прокурорів визначити підслідність шляхом доручення здійснення досудового розслідування у відношенні ОСОБА_8 по ч. 2 ст.367 КК України слідчому підрозділу Національної поліції слідчому відділу Красноградського ВП ГУНП в Харківській області або Слідчому управлінню Головного управління підрозділу Національної поліції в Харківській області. В обґрунтування зазначав, що прокурор ОСОБА_9 , який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000300 від 24.07.2019, всупереч положень ст. 216 та вимог ч. 2 ст. 218 КПК України не визначив підслідність кримінального правопорушення, що розслідується в межах даного кримінального провадження, за відповідним слідчим підрозділом органу Національної поліції одразу після виявлення порушень правил підслідності. У зв`язку з чим, заявник вважає таку бездіяльність прокурора протиправною та просить зобов`язати прокурора ОСОБА_9 або іншого прокурора групи прокурорів визначити підслідність кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 шляхом доручення здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні слідчому підрозділу органу Національної поліції СВ Красноградського ВП ГУНП в Харківській області або СУ ГУНП в Харківській області.

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2020 року відмовлено у відкриті провадження за вказаною скаргою адвоката ОСОБА_7 з тих підстав, що положеннями ст.303 КПК України не передбачено оскарження таких рішень, дій чи бездіяльності прокурора про які просив заявник. Зі змісту поданої скарги ОСОБА_7 вбачається, що заявник оскаржує бездіяльність, яка полягає у невизначенні підслідності кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, у вчиненні якого підозрюється його підзахисний, тоді як ч.1 ст.303 КПК України містить вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування і можливість оскарження бездіяльності прокурора, на яку вказує скаржник, даним переліком не передбачена.

Судова колегія погоджується з таким висновком слідчого судді з наступних підстав.

Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, керівника слідчого органу, слідчого є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому.

Згідно з ч.1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Дане положення кореспондується зі статтею 55 Конституції України, в якій закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб та право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. У п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» було зазначено, що «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Конкретні випадки подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування передбачено ст.303 КПК України. Встановлений ч. 1 ст. 303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, що можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, є вичерпним. З огляду на це, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь - яку бездіяльність, рішення чи дії слідчого прокурора, а лише перелік яких та строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законом.

При цьому, колегія суддів не бере до уваги доводи захисника, які він пов`язує з необхідністю застосування практики Верховного Суду в певному провадженні №51-1901впс20, оскільки це рішення та висновки, які містяться в ній ухвалені не Великою Палатою Верховного Суду, а то му, такі висновки не є «Правовими висновками Верховного Суду», що підлягають обов`язковому застосуванню.

Разом з цим, колегія суддів звертає уваги, що рішення ухвалене Верховним Судом 22 квітня 2020 року, взагалі обумовлює неможливість для суду першої інстанції врахування цих висновків, оскільки його рішення ухвалене раніше у часі.

При цьому, належить врахувати, що суд апеляційної інстанції перевіряє правильність рішення суду першої інстанції з точки зору його обґрунтованості та вмотивованості, враховуючи саме зміст висновків суду, які містяться в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків ухвали слідчого судді, в якій наведені аргументовані підстави для відмови у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 і які відповідають вимогам кримінально-процесуального закону.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Одним з основоположних аспектів верховенства права с принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judiсаtа, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

У рішенні у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якою є право доступу до суду (рішення у справі Gоldеr v. The United Kingdom від 21 лютого 1975 року, серія А №18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_7 законним і обґрунтованим. Відповідно, ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2020 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді