Дата документу 14.05.2020 Справа № 937/2351/20
запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/569/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №937/2351/20Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2020 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 в режимі відеоконференції

захисника ОСОБА_7 в режимі відеоконференції

підозрюваного ОСОБА_8 в режимі відеоконференції

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 квітня 2020 року про застосування запобіжного заходу щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бердянська, Запорізької області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст.89 КК України не судимого,

ВСТАНОВИЛА
Ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 квітня 2020 року задоволено частково клопотання слідчого та до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.146, ч.3, ч.4 ст.190 КК, застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 60 днів, шляхом заборони у період з 19.00 години до 09.00 години наступного дня залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК, а саме:

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, та місця роботи;
- утриматися від спілкування з іншим підозрюваним, потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні;
- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
В апеляційній скарзі з доповненнями прокурор просив ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що слідчим суддею не враховані всі наведені у клопотанні слідчого ризики, обставини та їх обґрунтування, та зроблені неправильні висновки щодо застосування до підозрюваного іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу. Свої вимоги обґрунтував тим, що підозра ОСОБА_8 по вказаному кримінальному провадженні є необґрунтованою, слідчий суддя не встановила жодної підстави вважати наявність існування ризиків про які вказує в клопотанні слідчий.

Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що слідчий Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління у місті Мелітополі ОСОБА_9 звернувся до суду з погодженим прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні передбачених ч.2 ст.146, ч.3, ч.4 ст.190 КК злочинів.

В клопотанні зазначено, що територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Мелітополі, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 24.01.2014 під № 0000328 за підозрою ОСОБА_8 за ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 146 КК та ОСОБА_10 за ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 189 КК.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , підозрюються у скоєнні злочинів, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 146 КК, а саме у заволодінні шахрайським шляхом об`єктами житлової нерухомості ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , в т.ч. з метою їх подальшого продажу та заволодіння грошовими коштами, а також у незаконному позбавленні волі ОСОБА_11 .
22 жовтня 2019 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні передбачених ч.2 ст.146, ч.4 ст.190 КК злочинів.

06 листопада 2019 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні передбаченого ч.3 ст.190 КК злочину.

24.10.2019 ухвалою слідчого судді відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком два місяці, дія якого закінчилась 24.12.2019.
20.12.2019 керівником Бердянської місцевої прокуратури строк досудового розслідування у кримінальному провадженні був продовжений до 21.01.2020.
Ухвалою слідчого судді Бердянського міськрайонного суду від 23.01.2020 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжений до шести місяців, тобто до 21.04.2020.
11.03.2020 підслідність у цьому кримінальному провадженні визначено за ТУ ДБР у м. Мелітополі.
17 квітня 2020 року ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжений до 9 місяців, а саме до 21 липня 2020 року.
З посиланням на наявність передбачених п.п.1, 2, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК ризиків, слідчий просив застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Слідчий суддя, задовольняючи частково клопотання слідчого, зазначив про відсутність доведених слідчим тих ризиків, на які він посилається у клопотанні в обґрунтування обрання найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та ненадання прокурором доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні.

Колегія суддів погоджується із прийнятим слідчим суддею рішенням з таких підстав.

Згідно із вимогами ст.177 КПК підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегією суддів встановлено, що слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 вказаних вимог закону дотримався у повному обсязі.

Задовольняючи частково клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з того, що в даному конкретному випадку слідчим та прокурором не доведено, що вказана ступінь втручання в права та свободи особи можуть виправдати потреби досудового розслідування.

Так, при вирішення питання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 відповідно до ст.178 КПК слідчий суддя врахував вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан ОСОБА_8 , а також інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення, зокрема, що він має постійне місце проживання, де проживає зі своєю сім`єю, має на утриманні малолітню дитину, одружений, має постійне місце роботи, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, тобто має міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, сам обіцяє виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки. Слідчий суддя дійшов правильного висновку, що прокурором та слідчим ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, передбачений ст.177 КПК, не доведений, а тому запропонований слідчим найсуворіший запобіжних захід та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу не достатньо обґрунтований прокурором.

Під час апеляційного розгляду судом також не встановлено таких обставин як злісне переховування від слідства, перешкоджання кримінальному провадженню, а тому, вважає, що зазначений стороною обвинувачення ризик, що підозрюваний може в подальшому переховуватись від органів досудового розслідування, суду не доведений, а запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 є занадто суворим в даному конкретному випадку.

Більш того, ризику можливого незаконного впливу підозрюваного на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, на думку апеляційного суду, також можна запобігти шляхом застосування до ОСОБА_8 домашнього арешту.

Домашній арешт як запобіжний захід полягає в обмеженні свободи пересування підозрюваного шляхом його ізоляції за місцем проживання.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що запобіжний захід у виді домашнього арешту, із покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК, в повній мірі може запобігти ризикам, можливість існування яких були встановлені слідчим суддею.

Вказане підтверджується тим фактом, що підозрюваний не порушує умови обраного йому запобіжного заходу, в добровільному порядку прибув до суду і під час розгляду клопотання слідчим суддею, і під час апеляційного розгляду провадження. Прокурор не надав суду даних, які б свідчили про перешкоджання підозрюваним ходу тривалого досудового розслідування, вчинення тиску на потерпілих та свідків, знищення доказів, ухилення від явки до слідчого для проведення слідчих (розшукових) дій.

Щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих злочинів, колегія суддів зауважує, що суд на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

У даному випадку слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановила. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Відповідно до положень ст.ст. 5,18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

З огляду на те, що поняття "обґрунтована підозра" не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", колегія суддів вважає необхідним враховувати позицію Європейського суду з прав людини, що наведена у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини ("Нечипорук, Йонкало проти України" №42310/04 від 21 квітня 2011 року, "Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства" №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, "Мюррей проти Сполученого Королівства" №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. "Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання" (справа "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень обґрунтованою. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі "Феррарі-Браво проти Італії" №9627/81 від 14 березня 1984 року, в якому суд зазначив, що "питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведеність факту вчинення та характер інкримінованих правопорушень ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою"; у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" №14310/88 від 23 жовтня 1994 року "факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування".

Слідчим суддею належним чином перевірені доведеність наявної обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочинів, у об`ємі як вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Відтак, ці доводи захисника є безпідставними.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг прокурора та захисника, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 квітня 2020 року про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4