Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження №1-кп/641/70/2020 Справа №641/7007/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2020 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі прокурора ОСОБА_4 ,
захисників-адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
секретаря ОСОБА_9
розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000808 за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст.191 КК України, ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.27, ч.2 ст.205, ч.2 ст.205-1, ч.5 ст.191 КК України-,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000808 від 25.09.2015 року щодо ОСОБА_7 , що звинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст.191 КК України, ОСОБА_8 , що звинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.27, ч.2 ст.205, ч.2 ст.205-1, ч.5 ст.191 КК України надійшов з Генеральної прокуратури України та призначений до розгляду в підготовчому судовому засіданні.
В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченої ОСОБА_8 -адвокат ОСОБА_6 заявив клопотання, підтримане обвинуваченою ОСОБА_8 , щодо повернення даного обвинувального акту прокурору як такого, що не відповідає вимогам п.5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки слідчим і прокурором в обвинувальному акті не викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 і які прокурор вважає встановленими, зокрема, після затвердження угоди про визнання винуватості у відношенні обвинуваченого ОСОБА_10 прокурором обвинувальний акт не змінений, не конкретизовані дії кожного з обвинувачених, тоді як обвинуваченим інкримінується вчинення злочинів за попередньою змовою групою осіб, з акту не вбачаються які дії обвинувачених суперечать закону; не вбачається, яке інкриміноване правопорушення вчинила обвинувачена ОСОБА_8 , а яке обвинувачений ОСОБА_7 ; обвинувачення сформульоване формально, тобто обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України. Враховуючи викладені обставини, захисник вважає неможливим у повній мірі зрозуміти висунуте обвинувачення та підготуватися до адекватного та якісного захисту.
Прокурор проти заявленого клопотання щодо повернення обвинувального акту заперечувала. Зазначила, що останній повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Вказала, що в обвинувальному акті викладені лише ті фактичні обставини кримінального правопорушення, які вважає встановленими. Вказує, що його складено відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник підтримали клопотання захисника ОСОБА_6 .
Суд, вислухавши учасників процесу, ознайомившись з обвинувальним актом та доданими до нього матеріалами, дійшов наступного висновку.
На стадії підготовчого провадження суд зобов`язаний перевірити матеріали кримінального провадження, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття судових рішень, передбачених ч. 3 ст. 314 КПК України, вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду, у тому числі, визначити дату, час та місце судового розгляду, форму проведення судового засідання, склад суду тощо.
Згідно із п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Тобто, після отримання обвинувального акту суд зобов`язаний перевірити його на відповідність вимогам ст.291 КПК України, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття одного з рішень, передбачених ч.3 ст.314 КПК України, та вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. Завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.
Згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. За змістом положень ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт і є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.
Вимоги, які законодавець ставить до обвинувального акту, передбачені ст. 291 КПК України, і між інших, в п. 5 вказано, що в обвинувальному акті повинні бути викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
У відповідності до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.
При цьому, відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Частиною 3 статті 42 КПК України встановлено, що підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.
Згідно положення п. а) ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 р., кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
З даного приводу Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 25 липня 2000 року у справі «Маттоціа проти Італії» зазначив, що «…обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.».
При цьому, Європейський суд з прав людини також вказав «…межі гарантій, передбачених підпунктом «а» пункту 3 статті 6 Конвенції, мають оцінюватись, зокрема, у світлі більш загального права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції. У кримінальних справах надання повної та докладної інформації щодо висунутих особі обвинувачень, які в подальшому можуть бути сприйняті судом як юридична кваліфікація діяння, є неодмінною передумовою забезпечення справедливості провадження.» (рішення: від 9 березня 2011 року у справі «Жупнік проти України», від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції»).
Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій особи унеможливлює якісний і повний її захист і, як наслідок, може бути беззаперечною підставою для скасування вироку.
Як вказано в рішенні Європейського Суду з прав людини від 26.06.2008 року «Ващенко проти України» - «Обвинувачення для цілей п.1 ст. 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карною та попереджувального характеру. (п.51).
Обвинувачення повинно бути конкретним, обвинувачена особа реалізує своє право на захист від пред`явленого їй конкретного обвинувачення (відомості про час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). При цьому можливість зміни обвинувачення прокурором під час судового розгляду справи, коли суд звертає увагу на неконкретність обвинувачення в підготовчому судовому засіданні, а прокурор має можливість у стислі терміни усунути вказані порушення, фактично призводить до порушення як права обвинуваченого на захист, так і до порушення розумних строків судового розгляду кримінального провадження та в кінцевому результаті призводить по порушень вимог ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, нечіткість та неоднозначність обвинувачення порушує права обвинуваченого на захист вже з моменту надання йому копії обвинувального акта, оскільки захищатися від неконкретного обвинувачення неможливо.
Так, у відношенні одного з обвинувачених ОСОБА_10 24.07.2018 року вироком Комінтернівського районного судом м. Харкова затверджено угоду про визнання винуватості, його визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.5 ст.191 КК України, про те, до теперішнього часу обвинувальний акт щодо інших обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 прокурором не змінено, таким чином, порушується право обвинувачених на захист, що в подальшому позбавить можливості належним чином роз`яснити обвинуваченим суть обвинувачення, та виконати вимоги, передбачені ст. 348 КПК України. Обвинувальний акт не відповідає вимогам зрозумілості та диспозитивності.
Вказані недоліки обвинувального акту не можуть бути усунені шляхом зміни обвинувачення в суді згідно ст.338 КПК України, оскільки зазначені обставини не є новими фактичним обставинами кримінального правопорушення, враховуючи, що вони зазначені в обвинувальному акті.
В разі зміни обвинувачення в суді, обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 будуть позбавлені наданого їм ч.3 ст.42 КПК України права надати усні або письмові пояснення з приводу обвинувачення, позбавлені права збирати і подавати докази під час досудового розслідування, в тому числі, заявити клопотання про проведення додаткового огляду місця події, проведення слідчого експерименту, допиту свідків, клопотання про проведення експертизи та інших слідчих дій.
З огляду на вищенаведене та враховуючи специфіку судового розгляду, який відповідно ч. 1 ст. 337 КПК України проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, на основі засад змагальності сторін, у підготовчому судовому засіданні суд наділений повноваженнями перевірити повноту і правильність викладених в обвинувальному акті відомостей, які вимагаються ст. 291 КПК України, з правової точки зору, але не вдаючись до їх оцінки, а звідси дійти висновку про можливість чи неможливість здійснення судового розгляду на підставі такого обвинувального акта.
Таким чином, дослідивши всі представлені до суду дані та надавши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам, встановленим нормами ст.291 КПК України, а тому у відповідності до п.3 ч.3 ст.314 КПК України підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.
Також, до суду надійшло клопотання від ПАТ «Черкасиобленерго» про залучення їх у якості потерпілих, посилаючись, на те, що ПАТ «Черкасиобленерго» було завдано значної матеріальної шкоди.
Прокурор проти заявленого клопотання заперечувала. Зазначила, що підстави для залучення АК «Черкасиобленерго» у якості потерпілих, відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України відсутні.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_5 заперечував проти клопотання, посилаючись на те, що відсутні правові підстави для залучення у якості потерпілих ПАТ «Черкасиобленерго»
Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку свого захисника.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_6 заперечував проти клопотання, оскільки відсутні правові підстави для залучення у якості потерпілих.
Обвинувачена ОСОБА_8 заперечувала проти клопотання, посилаючись на те, що кошти з АТ « Харківобленерго» повернуто ПАТ «Черкасиобленерго»
Суд, заслухавши думку учасників процесу, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Як вбачається з обвинувального акту кримінального провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000808 від 25.09.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст.191 КК України, ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.27, ч.2 ст.205, ч.2 ст.205-1, ч.5 ст.191 КК України, останні звинувачуються в розтраті майна АК «Харківобленерго». Разом з тим в обвинувальному акті № 0000808 від 25.09.2015 року, в фактичних обставинах кримінальних правопорушень (злочинів) встановлених під час досудового розслідування, відсутні дані про те, що обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 завдано матеріальну шкоду ПАТ «Черкасиобленерго».
Беручи до уваги те, що в суду відсутні належні відомості щодо спричинення ПАТ «Черкасиобленерго» матеріальної шкоди, суд вважає, що відсутні підстави для визнання ПАТ «Черкасиобленерго» в якості потерпілих, у зв`язку з чим, в задоволенні клопотання відмовляє.
Керуючись ст.ст. 7, 55, 91, 214, 217, 291, 314-317, 369КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання АК «Черкасиобленерго» про залучення їх у якості потерпілих-відмовити.
Клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 щодо повернення прокурору обвинувального акту кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000808 за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст.191 КК України, ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.27, ч.2 ст.205, ч.2 ст.205-1, ч.5 ст.191 КК України- задовольнити.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000808 від 25.09.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст.191 КК України, ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.27, ч.2 ст.205, ч.2 ст.205-1, ч.5 ст.191 КК України - повернути до Офісу Генерального прокурора, який є правонаступником Генеральної прокуратури України.
Ухвалав частині повернення обвинувального акту може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 7 днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя- ОСОБА_1

Судді- ОСОБА_2

ОСОБА_3