Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 531/385/20
Провадження № 1-кп/553/155/2020
У Х В А Л А
Іменем України

20.03.2020м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участі прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч.2 ст.190, ч.2 ст.190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року Полтавський апеляційний суд передав до Ленінського районного суду м. Полтави матеріали кримінального провадження № 0000027 від 14.01.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 15 ч.2 ст.190, ч.2 ст.190 КК України, для розгляду.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, оскільки наявні ризики, передбачені у пп. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та просила призначити вказане кримінальне провадження до судового розгляду.

Захисник-адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, або на особисту поруку, або на особисте зобов`язання, проти клопотання прокурора заперечував, щодо призначення справи до судового розгляду не заперечував.

ОСОБА_6 просила передати на поруки обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримував клопотання свого захисника-адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу, щодо призначення справи до судового розгляду не заперечував.

Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, заслухавши клопотання, приходить до наступного.

Ухвалою Карлівського районного суду Полтавської області від 23.01.2020 року щодо ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі „Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У відповідності до ст. 5 п. „С" Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою при провадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави та домашнього арешту в даному випадку до підозрюваного недоцільно в зв`язку з наступним:

-у відповідності ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, які відповідним чином не зарадять вищезазначеним ризикам, тобто дадуть можливість підозрюваному ОСОБА_4 , як переховуватися від суду, так і вчинити інше кримінальне правопорушення;

-відсутність осіб, яких слідчий суддя, суд вважав би такими, що заслуговують на довіру та які могли б дати письмове зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків передбачених до ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу, унеможливлюють застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 такого запобіжного заходу, як особиста порука, який передбачено ст. 180 КПК України;

-відсутність коштів та самостійного заробітку в обвинуваченого ОСОБА_4 унеможливлюють застосування до неї такого запобіжного заходу, як застава, передбаченого ст. 182 КПК України;

-застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, передбаченого ст. 181 КПК України до обвинуваченого ОСОБА_4 не зарадить вищезазначеним ризикам, крім того останній зареєстрований на території невизнаної держави, має паспорт вказаної невизнаної держави, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , що надає можливість обвинуваченому, як переховуватися від суду, так і вчинити інше кримінальне правопорушення.

Беручи до уваги вищевикладене та те, що застосування жодного з більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, виключається можливість обрання іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, з метою запобігання переховуванню обвинуваченого від суду, вчиненню іншого кримінального правопорушення, для забезпечення явки обвинуваченого до суду, а також здійснення безперервного судового розгляду з дотриманням розумних строків судочинства.

У відповідності до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Враховуючи те, що на даний час обвинувачений ОСОБА_4 утримується в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань «№23» Міністерства юстиції України, обставини які стали підставою для обрання щодо обвинуваченого вищевказаного запобіжного заходу не змінились, з метою запобігання вчиненню ним інших кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку щодо необхідності обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки існують ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Разом з тим, суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 та вважає за необхідне у задоволенні вказаного клопотання захисника-адвоката ОСОБА_5 відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 314 КПК України, підготовче судове засідання відбувається за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду. Після виконання вимог, передбачених статтями 342-345 цього Кодексу, головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.

Як встановлено в п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

Аналіз змісту обвинувального акту відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15 ч.2 ст.190, ч.2 ст.190 КК України у кримінальному провадженні № 0000027 від 14.01.2020 року свідчить про те, що він містить усі відомості, передбачені вищенаведеною нормою кримінального процесуального кодексу, в тому числі відомості та виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Дане кримінальне провадження підсудне Ленінському районному суду м. Полтави.

Обвинувальний акт складений у відповідності до вимог ст. 291 КПК України.

Відповідно до ч. ч.1,2 стаття 316 КПК України, після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 177-178, 183, 197,291, 314-316 КПК України,суд, -

УХВАЛИВ:

Кримінальне провадження №0000027 від 14.01.2020 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч.2 ст.190, ч.2 ст.190 КК України призначити до розгляду на 14 год. 30 хв. 30 березня 2020 року.
Судовий розгляд проводити суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

У судове засідання викликати сторони та інших учасників кримінального провадження.

Про день розгляду справи повідомити прокурора.

Обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів з 12 год. 30 хв. 20 березня 2020 року по 12 год. 30 хв. 19 травня 2020 року включно.
У задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1