Справа № 761/9831/20
Провадження № 1-кс/761/6111/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,розглянувши скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «УМС Поліестер» адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві у кримінальному провадженні № 320 160 416 400 000 26 від 07.04.2016,

у с т а н о в и в:
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «УМС Поліестер» на бездіяльність слідчого СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_4 щодо неповернення тимчасово вилученого у кримінальному провадженні № 320 160 416 400 000 26 від 07.04.2016 за ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 212 КК України майна.

На обґрунтування скарги зазначено, що 17.05.2018 у вказаному вище кримінальному провадженні на підставі ухвали слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 19.04.2018 проведений за адресою обшук у приміщенні, де здійснює свою діяльність ТОВ «УМС Поліестер» за адресою: м. Київ, вул. Пирогівський Шлях, б. 34. Внаслідок проведення вказаної слідчої дії вилучені документи, ноутбук та інші документи, що належать вказаному товариству.

У подальшому 20.06.2018 слідчим накладений арешт на вилучене під час обшуку майно, який 10.03.2020 слідчим суддею скасований (справа № 756/16762/19).

У той же час, на момент звернення зі скаргою до слідчого судді документи та майно власнику не повернуті, тобто протиправно утримуються органом досудового розслідування.
Керуючись наведеним та вважаючи це майно тимчасово вилученим, заявник просив зобов`язати слідчого повернути їх ТОВ «УМС Поліестер».

У судове засідання заявник не прибув, однак подав заяву, у якій просив здійснити розгляд скарг за його відсутності та задовольнити її з наведених у ній підстав.
Слідчий СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві, будучи повідомленим про день, час та місце судового засідання з розгляду скарги, не прибув, про наявність поважних причин неявки не повідомив, що відповідно до ч.3 ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

У зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК фіксація за допомогою технічних засобів кримінального провадження у суді не здійснювалась.

Слідчий суддя, дослідивши скаргу та долучені до неї документи, дійшов висновку про таке.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими якого є можливість безперешкодного володіння, користування та розпорядження об`єктом права власності, допускається виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.
Отже, навіть тимчасове обмеження права власності є фактичне позбавленням власника майна можливості на свій розсуд користуватися та розпоряджатися цим майном, що є тотожним позбавленню права власності.
Практичне застосування встановленої Конституцією України гарантії охорони власності, доводить, що позбавлення будь-якої особи права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй на законних підставах майном у спосіб або через застосування процедури, які не відповідають приписам закону, є протиправним.
Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.
З вищеназваною конституційною нормою кореспондуються положення ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), якою до завдань кримінального провадження, з-поміж іншого, віднесена охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення того, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.
У контексті клопотання, що є предметом цього розгляду, першочергово має бути надана оцінка правомірності втручання державного органу у реалізацію особою свого права власності, таке втручання полягає у примусовому, тобто без добровільної згоди власника, обмеженні його права розпорядження нерухомим майном.
Главою 2 КПК встановлені засади, тобто основоположні принципи кримінального провадження, до яких, серед інших, віднесені законність (ст. 9 КПК) та недоторканність права власності (ст. 16).
Відповідно до ст. 9 КПК під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та Закону України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Європейська Конвенція захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України.
Статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа мають право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, що передбачені законом і загальними принципами міжнародного права.
У рішенні «Смірнов проти Росії» від 07.06.2007 ЄСПЛ зазначив, що найбільш важлива вимога ст. 2 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-який акт втручання державного органу у здійснення права на безперешкодне користування своїм майном повинен бути законним.
Крім того, наведена засада закріплена у ст. 16 КПК та визначає, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК.
Сукупність наведених норм кримінального процесуального законодавства, їх внутрішній, змістовний зв`язок доводять, що будь-які процесуальні рішення, дії слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинені під час досудового розслідування, мають відповідати вищевказаним засадам.
Крім того, процесуальним законом визначено, що обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні покладається на слідчого суддю.
Таким чином, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень покликаний забезпечити дотримання закону усіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачених законом заходів для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.
Отже, слідчий суддя, виконуючи покладені на нього обов`язки, має запобігти зловживанню стороною обвинувачення зазначеними повноваженнями з метою суворого дотримання закону, забезпечення рівності сторін кримінального провадження та збалансованості їх прав.
Як встановлено під час розгляду скарги, слідчим 17.05.2018 на підставі ухвали слідчого судді від 19.04.2018 проведений обшук офісного приміщення ТОВ «УМС Поліестер» за адресою: м. Київ, вул. Пирогівський Шлях, б. 34, під час якого вилучена низка документів, комп`ютерна техніка та інше майно.

Рішенням слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 20.06.2018 на вилучене майно накладений арешт, який у подальшому рішенням слідчого судді від 10.03.2020 скасований (справа № 756/16762/19).

У силу ст. 169 КПК тимчасово вилучене майно повертається особі, зокрема, у разі скасування арешту майна
Отже, наявність рішення слідчого судді про скасування арешту відповідного майна відносить це майно до категорії тимчасово вилученого, отже, останнє підлягає негайному поверненню особі, у якої воно вилучене.
Невиконання вказаної вище норми свідчить про бездіяльність слідчого, яка відповідно до ч.1 ст. 303 КПК може бути оскаржена до слідчого судді.
Отже, рішенням слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 10.03.2020 скасований арешт належного ТОВ «УМС Поліестер» майна, що поклало обов`язок на слідчого, який здійснює досудове розслідування у вказаному провадженні, повернути документи та ноутбук власнику.
Таким чином, майно, на поверненні якого наполягає заявник, є тимчасово вилученим, подальше перебування цього майна під безпосереднім контролем органу досудового розслідування порушує право власності ТОВ «УМС Поліестер», що вимагає від слідчого судді прийняття рішення, яке б усунуло негативні наслідки та відновило у повному обсязі право власності вказаної особи.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 2, 7, 16, 234, 303, 307, 395 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в :
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «УМС Поліестер» задовольнити.

Зобов`язати слідчого СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 320 160 416 400 000 26 від 07.04.2016 за ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 212 КК України майна, повернути ТОВ «УМС Поліестер» вилучене 17.05.2020 під час обшуку за адресою: м. Київ, вул. Пирогівський Шлях, б. 34, майно, а саме:

-папка-накопичувач червоного кольору з расходно-касовими ордерами на отримання готівки з прізвищами отримувачей, сумами, призначенням виплат та підписами про отримання на 415 арк;

-папка-накопичувач чорного кольору з расходно-касовими ордерами на отримання готівки з прізвищами отримувачей, сумами, призначенням виплат та підписами про отримання на 78 арк;

-ноутбук білого кольору «Асус», серійний номер , серійний номер G5N0C CN:3328 1 шт;

-чорнові записи з відомостями по виплаті заробітної плати, бонусів, з прізвищами робітників, перідами виплат, процентами та сумами на 177 арк., які поміщені у папку-накопичувач синього кольору;

-копія договору від 01.09.2017 № 28 з актами про передачу документів на 7 арк.;

-конверт з прізвищем « ОСОБА_5 »;

-конверт з прізвищем « ОСОБА_6 » та запискою щодо сум виплат;

-конверт з прізвищем « ОСОБА_7 »;

-конверт з прізвищем « ОСОБА_8 » та запискою щодо сум виплат;

-акт здачі-прийняття робіт № ОУ-000727 з звітом про виконану роботу на 4 арк.;

-акт здачі-прийняття робіт № ОУ-0001035 з звітом про виконану роботу на 4 арк.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1