Справа № 380/603/19
Провадження № 1-кп/364/15/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2020 р. Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області за обвинувальним актом кримінальне провадження, внесене 02.04.2019 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000095, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вишгород Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; освіта середня, непрацюючий, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, невійськовозобов`язаного, раніше судимого:

вироком Вишгородського районного суду Київської області від 21.01.2015 р. за частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК України) до 4 років 8 місяців позбавлення волі;

у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 162 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 01.04.2019 р. близько 21 год. 30 хв. в м. Тетіїв Київської області, переслідуючи умисел на незаконне проникнення до іншого володіння особи, а саме: до автомобіля марки «Nissan Sunny», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно із свідоцтвом про реєстрацію належить ОСОБА_5 та який знаходився на території домоволодіння по АДРЕСА_2 , усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи їх вчинити, усвідомлюючи факт належності автомобіля іншій особі, всупереч волі законного володільця ОСОБА_5 , незаконно, за відсутності визначених законом підстав, без згоди потерпілого ОСОБА_5 , шляхом вільного доступу зайшов до території названого вище домогосподарства та проник до салону зазначеного автомобіля, чим порушив недоторканість іншого володіння особи.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого частиною першою статті 162 КК України, за обставин, правильно, на його думку, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, фактичні обставини справи і зібрані по ній докази не заперечує, не оспорює, у вчиненні злочину кається.

По суті обвинувачення та заданих запитань ОСОБА_4 пояснив, що названого дня повертався з Києва, було вже пізно, транспорту не було аби доїхати до с. Черепин, тому він вирішив переночувати в машині, де був затриманий господарем. Цю машину «Нісан» побачив випадково, коли йшов пішки, було холодно. В машину потрапив через переднє пасажирське сидіння. Усвідомлював, що це чужий автомобіль, думав, що ніхто не побачить, ранком піду, завів будильник на телефоні на 5 год. ранку.

Потерпілий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Тетіїв Київської області, громадянин України, на тепер зареєстрований і проживає адресою: АДРЕСА_3 , надав суду покази про те, що названого дня ввечері вийшов на крильце, побачив, що хвіртка до подвір`я відкрита, потім вже побачив, що в машині щось бликнуло, коли підійшов, побачив, що хтось копашиться в середині машини, каже: «Дружище, допомогти», той тікати, наздогнав його, стали боротися, кликнув дружину, зв`язав його, обшукав і викликав поліцію, та приїхала за 20 хв. В обвинуваченого знайшов стару мобілку, три батареї від різних телефонів, бутилку коньяку, пачку сигарет, запальничку, перчатки, дрібні гроші. Спитав його, чого прийшов, каже переночувати.

Суд, заслухавши думки присутніх учасників судового провадження, аналізуючи надані в судовому засіданні обвинуваченим і потерпілим показання, приходить до висновку, щоці показання є логічними і послідовними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння ними змісту істотних для даного кримінального провадження обставин вчинення злочину, добровільності та щирості їх позицій.

Беручи до уваги, що обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, ствердив обставини, викладені в обвинувальному акті, з`ясувавши, що він і потерпілий правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження, що немає сумнівів у добровільності і щирості їх позицій, роз`яснивши обмеження права оскаржити визнані ними обставини в апеляційному порядку та заслухавши думки присутніх у судовому засіданні учасників судового провадження, суд на підставі частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) визнав недоцільним досліджувати докази стосовно обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Зважаючи на викладене та даючи правову оцінку діям обвинуваченого, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , незаконного проникнення до іншого володіння особи та кваліфікує такі дії за частиною першою статті 162 КК України.

Питання про призначення обвинуваченому покарання суд вирішує, керуючись вимогами статей 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з подальшими змінами), виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості й індивідуалізації покарання, враховуючи характер суспільної небезпечності і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Досліджуючи дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 ,судом встановлено, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Вишгород Київської області, де зареєстрований і проживає разом з батьком (а.п. 116), є громадянином України (а.п. 114), за місцем проживання характеризується Вишгородською міською радою Київської області посередньо як такого, що неодноразово притягувався до адміністративної і кримінальної відповідальності, проте скарг на нього до міської ради не надходило (а.п. 115), раніше неодноразово судимий (а.п. 117-118), востаннє вироком Вишгородського районного суду Київської області від 21.01.2015 р. за частиною другою статті 185 КК України до 4 років 8 місяців позбавлення волі із застосуванням статті 70 КК України (а.п. 119-120), звільнений по відбуттю покарання 01.03.2019 р. (а.п. 123).
Передбачених статтею 67 КК України обставин, що обтяжують йому покарання, органом досудового розслідування і судом не встановлено.

До обставин, які згідно із статтею 66 КК України пом`якшують йому покарання, суд відносить щире каяття.

Вчиненням злочину матеріальної шкоди не завдано. Цивільний позов не заявлявся.

Відповідно до статей 314-1, 368 КПК України, статті 9 Закону України «Про пробацію» суд, ухвалюючи вирок, бере до відома досудову доповідь, складену Володарським районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області 03.09.2019 р. (а.п. 60-64) на виконання ухвали суду від 08.08.2019 р. (а.п. 48-50).

Як вбачається із зазначеної досудової доповіді, ОСОБА_4 раніше неодноразово був засудженим, враховуючи історію правопорушень, вчинених обвинуваченим раніше, рівень впливу історії правопорушень на протиправну поведінку оцінюється як дуже високий. ОСОБА_4 проживає зі своїм батьком, умови проживання та спільне проживання задовільні; освіта середня, спеціальності не має, проживає на випадкові заробітки. Враховуючи історію правопорушень та те, що обвинувачений постійно притягується до кримінальної відповідальності за тяжкі злочини, то орган пробації припускає, що ОСОБА_4 не усвідомлює серйозність наслідків своїх протиправних дій та не робить належних висновків, а також те, що правопорушення є нормою його життя, ОСОБА_4 не має готовності до змін свого способу життя.

Ризик вчинення повторно кримінального правопорушення оцінюється органом пробації як дуже високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, як високий.

Органом пробації в досудовій доповіді зроблено висновок про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства неможливе.

Враховуючи усе викладене та беручи до уваги, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд дійшов до таких висновків.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує вчинення ним злочину невеликої тяжкості за визначенням статті 12 КК України, відсутність обтяжуючих та наявність однієї пом`якшуючої покарання обставини, проте бере до уваги особу винного, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, насамперед, за вчинення злочинів проти власності, востаннє вироком Вишгородського районного суду Київської області від 21.01.2015 р. за частиною другою статті 185 КК України до 4 років 8 місяців позбавлення волі із застосуванням статті 70 КК України, був звільнений після відбування покарання лише 01.03.2019 р. і вже через місяць 01.04.2019 р. вчинив новий умисний інкримінований йому зараз злочин, передбачений частиною першою статті 162 КК України. Тому за таких обставин суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого в умовах суспільства є неможливим.

Зважаючи на усе наведене та враховуючи позиції прокурора та потерпілого, висловлені в судовому засіданні, висновок органу пробації, зроблений у досудовій доповіді, про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, суд дійшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі на строк ближче до максимального, передбаченого санкцією частини першої статті 162 КК України.

На переконання суду, таке покарання обвинуваченому ОСОБА_4 буде достатнім для його виправлення та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Питання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили судом не вирішувалося та прокурором не порушувалося, оскільки за станом на тепер обвинувачений перебуває під вартою за ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області, будучи обвинуваченим в інших кримінальних провадженнях відносно нього, що підтверджується матеріалами справи.

Цивільний позов не заявлявся. Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись частиною першою статті 162 КК України, статтями 369-371, 373, 374, 392-395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 162 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_4 , прокурору ОСОБА_3 та потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Згідно з частиною другою статті 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1