Номер провадження: 11-кп/813/1283/20
Номер справи місцевого суду: 494/1400/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.06.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області ОСОБА_7 на вирок Березівського районного суду Одеської області від 12.02.2020 року по кримінальному провадженні №0000301 внесеному до ЄРДР 20.09.2019р.відносно:
ОСОБА_8 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Старі Чешуйки Мглінського району Брянської області, громадянки України, не одруженої, маючої на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

- обвинуваченоїу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.
Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу у розмірі 510 грн.

Цивільний позов Управління соціального захисту населення Березівської районної державної адміністрації Одеської області задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь Управління соціального захисту населення Березівської районної державної адміністрації Одеської області майнову шкоду, у виді безпідставно призначеної та виплаченої за період з 01.07.2018 р. по 30.06.2019 р. державну соціальну допомогу одиноким матерям, на загальну суму 38786,04 грн.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, ОСОБА_8 визнано винуватою у тому, що 05.07.2018 р. з метою заволодіння бюджетними грошовими коштами, вона звернулася до Управління соціального захисту населення Березівської районної державної адміністрації з заявою про призначення їй державної соціальної допомоги на утримання дітей одиноким матерям, форма якої затверджена наказом міністерства соціальної політики №441 від 21.04.2015 р.

Під час звернення обвинувачена вказала недостовірні відомості в розділі II «Доходи членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей)» декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням всіх видів соціальної допомоги, про розмір свого доходу за період з 01.01.2018 р. по 30.06.2018 р. Форма декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги затверджені наказом Міністерства праці та соціальної політики України №204 від 22.03.2003 р.

Під час заповнення декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням державної соціальної допомоги на утримання дітей одиноким матерям, обвинувачена приховала дохід від отриманої нею заробітної плати в ПП «Чорногірське», за період з 01.01.2018 по 30.06.2018, який становить 49742 грн. та дохід від отримання стипендії в період з 01.01.2018 р. по 30.06.2018 р. в Березівському ВПУ ОНПУ, в сумі 2958,13 грн., що суттєво вплинуло на розрахунок розміру державної соціальної допомоги на утримання дітей одиноким матерям.

Таким чином за період з 01.07.2018 р. по 31.12.2018 р., обвинувачена шляхом обману, незаконно отримала державну соціальну допомогу на утримання дітей (з урахуванням доходу) одиноким матерям на загальну суму 16868,04 грн., чим спричинила матеріальні збитки державі в особі Управління соціального захисту населення Березівської районної державної адміністрації на вказану суму.

Також, продовжуючи свої злочинні дії, охоплені єдиним умислом на заволодіння бюджетними грошовими коштами, 21.01.2019 р. обвинувачена звернулася до Управління соціального захисту населення Березівської районної державної адміністрації з заявою про призначення їй державної соціальної допомоги на утримання дітей одиноким матерям, форма якої затверджена наказом Міністерства соціальної політики України №441 від 21.04.2015 р.

При зверненні обвинувачена вказала недостовірні відомості в розділі II «Доходи членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей)» декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням всіх видів соціальної допомоги, про розмір свого доходу за період з 01.07.2018 р. по 3.12.2018 р.

Під час заповнення декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням державної соціальної допомоги на утримання дітей одиноким матерям, обвинувачена діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння бюджетними грошовими коштами, умисно приховала дохід від отриманої нею заробітної плати в ПП «Чорногірське», який становить 38917,86 грн., та отримання нею стипендії в Березівському ВПУ ОНПУ в сумі 3443,26 грн., що суттєво вплинуло на розрахунок розміру державної соціальної допомоги на утримання дітей одиноким матерям.

Таким чином, за період з 01.01.2019 р. по 30.06.2019 р., обвинувачена, шляхом обману, незаконно отримала державну соціальну допомогу на утримання дітей (з урахуванням доходу) одиноким матерям на загальну суму 21918 грн., чим спричинила матеріальні збитки державі в особі Управління соціального захисту населення Березівської районної державної адміністрації на вище вказану суму.

За період з 01.07.2018 р. по 30.06.2019 р. обвинувачена, шляхом обману, незаконно отримала державну соціальну допомогу на утримання дітей (з урахуванням доходу) одиноким матерям на загальну суму 38786,04 грн., чим спричинила матеріальні збитки державі в особі Управління соціального захисту населення Березівської районної державної адміністрації на вище вказану суму.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Одеської області ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеності вини обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, правильності кваліфікації її дій, а також призначеної міри покарання, вважає, що вирок суду підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність оскільки кримінальний закон вказує на єдиний вимір розміру покарання у виді штрафу неоподаткований мінімум доходів громадян, тому при призначені покарання обвинуваченій ОСОБА_8 суд повинен був визначити розмір покарання у неоподаткованих мінімумах доходів громадян.

Посилаючись на такі доводи, прокурор ОСОБА_7 просить змінити вирок та вважати ОСОБА_8 засудженою за ч. 1 ст. 190 КК України до штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

Обвинувачена ОСОБА_8 до суду апеляційної інстанції не з`явилася, надіслала заяву №ЕП-8479/20 від 11.06.2020 року, якою просила суд розглянути апеляційну скаргу прокурора за її відсутності та відмовити у її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження в контексті доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Оскільки в апеляційній скарзі заступник прокурора Одеської області ОСОБА_7 , не оспорює доведеності вини обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, правильності кваліфікації її дій, а також призначеної міри покарання, вирок переглядається лише в частині зазначеного в судовому рішенні розміру покарання. В іншій частині вирок суду апеляційним судом не переглядається.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є, зокрема, незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Норми статті 65 КК України зобов`язують суд призначати покарання як у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, так і відповідно до положень Загальної частини кодексу та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного й обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У санкціях статей (санкціях частин статей) Особливої частини Кримінального кодексу України покарання у виді штрафу встановлено в неоподатковуваних мінімумах доходів громадян. Зокрема, санкція частини 1 статті 190 КК України, за якою засуджено ОСОБА_8 , покарання у виді штрафу встановлює в розмірі до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Нормою Загальної частини КК України, яка визначає поняття та правила застосування даного виду покарання, є стаття 53, згідно з якою, штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті. Розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.

Згідно з Перехідними положеннями Податкового кодексу України (пункт 5 підрозділу 1 розділу XX), якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього кодексу для відповідного року.

Крім того, в постанові Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 01.10.2015 у справі №5-154кс15 міститься висновок про те, що при призначенні покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу України, цей розмір визначається в певній кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, установленого законодавством України на час постановлення вироку, із визначенням його у грошовій сумі, здійснивши перерахування розміру в гривнях, виходячи з вимог закону щодо визначення суми одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора знайшли свої підтвердження в матеріалах справи, оскільки судом першої інстанції не враховано, що кримінальним законом зазначено єдиний вимір розміру покарання у виді штрафу неоподаткований мінімум доходів громадян, тому при призначені покарання обвинуваченій ОСОБА_8 суд першої інстанції повинен був визначити розмір покарання у неоподаткованих мінімумах доходів громадян.

Вказане порушення перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, та є підставою для зміни судового рішення відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Згідно із п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню, а також неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Отже, апеляційна скарга заступника прокурора Одеської області ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а оскаржуваний вирок суду першої інстанції зміні в частині призначеного ОСОБА_8 покарання, визначивши його у неоподаткованих мінімумах доходів громадян, в решті вирок суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 370, 373, 404, 405, 407, 409, 413, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Березівського районного суду Одеської області від 12.02.2020 року, яким ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України - змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженою за ч. 1 ст. 190 КК України до штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4