Справа № 296/1099/20
УХВАЛА
Іменем України

20 лютого 2020 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

власника ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000147 від 03.05.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307, ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В :

І. СУТЬ КЛОПОТАННЯ

1.1. 06.02.2020 слідчий за погодженням з прокурором звернулась до Корольовського районного суду міста Житомира з клопотанням, в якому просила накласти арешт на майно, яке належить підозрюваній ОСОБА_4 , проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , а саме на земельну ділянку із кадастровим номером :06:001:0376, площею 0.1 га та автомобіль марки Ауді А6 д.н. НОМЕР_1 .

1.2. Обставинами, які розслідуються органом досудового розслідування є те, що ОСОБА_4 у порушення вимог Законів України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15 лютого 1995 року, зі змінами та доповненнями, «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 08 липня 1999 року зі змінами та доповненнями, вступила в попередню змову із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 щодо незаконного виготовлення, перевезення, зберігання з метою збуту та збуту психотропної речовини амфетаміну.

1.3. Вказані обставини органом досудового розслідування попередньо кваліфіковані за ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України.

1.4. Подане клопотання про арешт майна обґрунтовувалось тим, що 04.02.2020 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, санкція якої поряд із позбавленням волі передбачає обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна, тобто примусове безоплатне вилучення у власність держави всього або частини майна, яка є власністю засудженого. Метою застосування арешту майна є забезпечення можливості конфіскації майна.

ІІ. ПРОЦЕДУРА

2.1. Під час судового розгляду клопотання про арешт майна здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.

2.2. Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання про накладення арешту на майно, яке належить підозрюваній ОСОБА_4 підтримала частково, а саме просила накласти арешт на автомобіль.

2.3. Підозрювана ОСОБА_4 та її захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували та у разі прийняття рішення про необхідність накладення арешту, то дозволити власнику користуватися автомобілем у зв`язку з необхідністю доїзду до місця роботи у віддаленій місцевості.

ІІІ. КРИМІНАЛЬНО-ПРОЦЕСУАЛЬНЕ ЗАКОНОДАВСТВО (КПК України)

Стаття 131. Види заходів забезпечення кримінального провадження

1. Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

2. Заходами забезпечення кримінального провадження є:

[…] 7) арешт майна; […]

Стаття 132. Загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження

[…] 3. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. […]

Стаття 170. Накладення арешту на майно

1. Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. […]

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

2. Арешт майна допускається з метою забезпечення:

[…] 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

[…] 5. У випадку, передбаченому пунктом 3 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна. […]

10. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, […], щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. […]

Стаття 173. Вирішення питання про арешт майна

[…] 2. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. […]

Стаття 94. Оцінка доказів

1. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

2. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

ІV. ОЦІНКА СЛІДЧОГО СУДДІ

4.1. Встановлено, що у провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000147 від 03.05.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307, ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України.

4.2. 04.02.2020 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

4.3. Вирішуючи питання про арешт майна, слідчий суддя враховує, в тому числі, п.3 ч.2 ст.173 КПК України щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, з огляду на те, що арешт накладається з метою конфіскації майна як виду покарання, а також враховано правову підставу для арешту майна (п.1 ч.2 ст.173 КПК України), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження (п.5 ч.2 ст.173 КПК України) та наслідки арешту майна для підозрюваної ОСОБА_4 (п.6 ч.2 ст.173 КПК України).

4.4.Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів чи інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. На думку слідчого судді, такі фактичні дані містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, в зв`язку з чим, підозра про ймовірну причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого правопорушення за викладених у клопотанні обставин, на час звернення до суду із даним клопотанням, є обґрунтованою.

4.5. При цьому, слідчий суддя зазначає про те, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна виправдовує втручання у права та інтереси власників майна.

4.6. Слід зазначити, що метою застосування арешту майна є забезпечення можливості конфіскації майна як виду покарання. Тобто арешту підлягає майно, належне на праві приватної власності особі, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження

4.7. Матеріалами клопотання доведено право власності підозрюваної ОСОБА_4 на автомобіль марки AUDI А6, 2012 року випуску, н/з НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою сервісного центру в Житомирській області №31/6-3155 від 10.12.2019 та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

4.8. Враховуючи, що право власності підозрюваної ОСОБА_4 на автомобіль марки Ауді А6, державний номер НОМЕР_1 документально підтверджено, а також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання в частині накладення арешту на автомобіль із наданням можливості власнику користуватися автомобілем, у зв`язку з необхідністю доїзду до місця роботи у віддаленій місцевості.

4.9. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №198786887 від 03.02.2020, власником земельної ділянки із кадастровим номером :06:001:0376, площею 0.1 га є Територіальна громада в особі Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області, підозрювана ОСОБА_4 є орендарем вказаної земельної ділянки, відповідно до договору оренди землі від 21.11.2019, у зв`язку з чим слідчий суддя приймає до уваги доводи прокурора, що у цій частині вимоги клопотання стороною обвинувачення не підтримуються.

Керуючись статтями 170-172, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя Корольовського районного суду міста Житомира,

П О С Т А Н О В И В :

1. Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000147 від 03.05.2019 задовольнити частково.

2. Накласти арешт на автомобіль марки Ауді А6 державний номер НОМЕР_1 , який належить підозрюваній ОСОБА_4 , проживаючій за адресою АДРЕСА_1 , в частині заборони підозрюваній ОСОБА_4 розпоряджатися (відчужувати) автомобіль Ауді А6 державний номер НОМЕР_1 , з можливістю користування зазначеним автомобілем.

3. У решті вимог клопотання відмовити.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити присутнім під час оголошення ухвали учасникам розгляду клопотання, а у разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали надіслати їм копію ухвали не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 02.03.2020.

Слідчий суддя ОСОБА_1