Справа № 199/2829/20
ВИРОК
іменем України

28 травня 2020 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження № 0000543 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.03.2020, відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ново-Федорівка, Казанківського району , Миколаївської області громадянина України, із середньою освітою, працюючого не офіційно, не одруженого, не маючого на утримані неповнолітніх та непрацездатних осіб, зареєстрованого у будинку АДРЕСА_1 , проживаючого у будинку АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст.286 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Судом визнано доведеним, що 10.03.2020 року близько 11.15 годин водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «RENAULT MAGNUM 480» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «SCHMITZ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ТОВ «Євротранс» рухався в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпро по вулиці Шолохова з боку вулиці Берегової в напрямку вулиці Донецьке шосе.

Під час руху ОСОБА_3 , грубо порушуючи Правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, в районі перехрестя з вулицею Донецьке шосе, став здійснювати маневр повороту у напрямку вулиці Дементьєва, і повертаючи праворуч не надав перевагу пішоходу ОСОБА_5 , яка перетинала проїзну частину справа наліво за напрямком руху автомобіля та скоїв на неї наїзд.

В результаті наїзду пішоходу ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: відкритих багатоуламкових переломів нігтьових та середніх фаланг 4,5 пальців правої стопи зі зміщенням кісткових уламків, крайових переломів внутрішнього відділу голівки 1 плюснової кістки, зовнішнього відділу основної фаланги 1 пальця правої стопи, зовнішнього відділу човноподібної кістки, нижньо-внутрішнього відділу п`яткової кістки, правої стопи, забійно-рваної рани в нижній третині правої гомілки з переходом на область правого гомілкового-ступневого суглобу та на праву стопу, які згідно висновку експерта відносяться до середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні.

Порушення Правил безпеки дорожнього руху виразились у тому, що водій ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом - автомобілем ««RENAULT MAGNUM 480» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «SCHMITZ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не виконав вимоги пункту 16.2 Правил дорожнього руху України, який свідчить:

п.16.2 «На регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку», невиконання якого знаходиться в причинному зв`язку з наслідками що настали.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 які виразились у порушенні ним правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_5 , кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 ,
Як пояснив ОСОБА_3 суду, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених вище, він визнає повністю і у вчиненому кається. Не оспорюючи фактичні обставини справи обвинувачений, підтвердив обставини про час і місце вчиненого ним кримінального правопорушення. При цьому обвинувачений, пояснив, що він 10.03.2020 року близько 11.15 годин керував вантажівкою «RENAULT MAGNUM 480» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «SCHMITZ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та рухався в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпро по вулиці Шолохова з боку вулиці Берегової в напрямку вулиці Донецьке шосе, де в районі перехрестя Донецьке шосе, не побачив пішохода ОСОБА_5 , яка перетинала дорогу, та скоїв на неї наїзд.

Одночасно просив суворо не карати, та позбавляти його водійських прав оскільки професія водія є його єдиним джерелом існування, крім вказаного вказав про намір у майбутньому відшкодування заподіяної шкоди.

Крім вказаного, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами.
Згідно протоколу огляду місця дорожньо транспортної пригоди від 10.03.2019 року за участю понятих та у присутності ОСОБА_3 , було зафіксовано ділянку дороги та складено схему ДТП з фото таблицею, а саме перехрестя вулиці Шолохова та вулиці Донецьке шосе де відбувся наїзд на пішохода. Пошкодження дорожнього покриття відсутні. Дорожнє покриття загальною шириною 13.0 м., призначено для руху у двух напрямках із 3 смугами для руху. За наявності дорожніх знаків 5.35.1.Світлофором не регулюється. Видимість необмежена. Пора доби світла.

Локалізація пошкоджень на транспортних засобах: на транспортному засобі «RENAULT MAGNUM 480» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «SCHMITZ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкоджень не виявлено, при цьому має стертості на передньому бампері з правої сторони, а також стертості на праві боковій частині в районі правої двері. Транспортний засіб перебував на місці ДТП без зміни положення.

У відповідності до постанови слідчого про визнання та долучення до кримінального провадження речових доказів від 10.03.2020 року визнано в якості речового доказу «Рено-магнум» реєстраційний номер НОМЕР_1 , та передано на зберігання ОСОБА_6 .

У відповідності до висновку щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння від 10.03.2020 року №1193 складеному о 15.45 год. 10.03.2020 року, у ОСОБА_3 ознак сп`яніння - не виявлено.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту та доданих до нього схеми ДТП і фото таблиці, від 13.03.2020 року в присутності понятих, та обвинуваченого ОСОБА_3 , задля уточнення відомостей про ДТП яке мало місце 10.03.2020 року, було зазначено, що останній керував технічно справним транспортним засобом «RENAULT MAGNUM 480» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «SCHMITZ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та слідував по вулиці Шолохова з боку вулиці Берегової в напрямку вулиці Донецьке шосе в м. Дніпро, в правому ряді руху, на відстані 0.7 км. від правого ходу руху, правої проїзної частини, зі швидкістю 5-7 км/год. з правим поворотом по вулиці Передовій. При виїзді на перехрестя він побачив пішохода ОСОБА_7 , яка стояла на бардюрі з правого краю проїзної частини і дивилася в його сторону. Він вирішив що вона його баче і тому продовжив свій рух з правим поворотом. При здійсненні маневру пішохід ОСОБА_5 вирішила стати на ділянку його руху. Він загальмував. Однак в процесі, зупинки стався наїзд передньою правою частиною автомобіля на пішохода. ОСОБА_3 показав, місце наїзду на пішохода ОСОБА_5 знаходиться на відстані 4,1 м. від правого по ходу руху краю проїзної частини і на відстані 7,8 м. від перехрестя з вулицею Шолохова.

За результатами Висновку судово-медичної експертизи №926е від 31.03.2020 року, у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: відкритих багатоуламкових переломів нігтьових та середніх фаланг 4,5 пальців правої стопи зі зміщенням кісткових уламків, крайових переломів внутрішнього відділу голівки 1 плюснової кістки, зовнішнього відділу основної фаланги 1 пальця правої стопи, зовнішнього відділу човноподібної кістки, нижньо-внутрішнього відділу п`яткової кістки правої стопи, із задовільним стоянням кісткових уламків 1-го пальця правої стопи, забійно-рваної рани в нижній третині правої гомілки з переходом на область правого гомілкового-ступневого суглобу та на праву стопу.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, можливо зазначити, що вони утворилися незадовго до надходження на стаціонарне лікування у КМ «МКЛ №6» ДМР (10.03.2020 року), тобто і в термін на який вказує обстежена та вказує в постанові слідчий.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень можливо вказати, що вони спричинені від дії тупого (тупи) твердого ( твердих) предмету (переметів) чи удару об такий (такі), якими не виключно, що могли бути виступаючі частини рухаючогося автотранспорту, тобто за умов дорожньо-транспортної події.

За своїм характером виявлені у неї тілесні ушкодження відносяться до СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день). На підставі пункту 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень». Затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року, №6 Термін зрощення кісткової тканини не менш 21-ї доби

При аналізі наданої медичної документації будь-яких даних, щодо взяття крові у ОСОБА_5 на дослідження на вміст алкоголю не виявлено.

У відповідності до висновку авто технічної експертизи № 19/104-9/2/403 від 18.03.2020 року, в даній дорожній обстановці водій автомобіля «РЕНО МАГНУМ» ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п. 16.2 Правил дорожнього руху України.

При заданому механізмові події, дії водія автомобіля РЕНО МАГНУМ» ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 16.2 ПДР України, що з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з даною ДТП.

Технічна можливість уникнути наїзду на пішохода для водія автомобіля «РЕНО МАГНУМ» ОСОБА_3 при заданому механізмі події, визначалось виконанням ним вимог п.16.2 Правил дорожнього руху та для нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які не дозволили б йому виконати їх

Відповідно до протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу НОМЕР_3 (№00973-00231-19, складений 24.12.2019 року проводився технічний огляд транспортного засобу «РЕНО МАГНУМ 480» - за результатами якого транспортний засіб після технічного контролю визнано технічно справним.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст.94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

В своїх рішеннях «Ірландія проти Сполучного Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів, суд як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Судом встановлено, що вказані у вироку та дослідженні в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому злочину, доведеності вини у його вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні. Об`єктивних підстав ставити під сумнів свідчення допитаних в суді обвинуваченого у суду немає.

При цьому, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження.

3.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 і його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як такі що виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

4.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове добровільне відшкодування завданого збитку - до обставин, що пом`якшують покарання, оскільки обвинувачений визнав свою вину, проявив дійове каяття, що характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

5.Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, який скоєно з необережності, і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який є професійним водієм, за місцем проживання та роботи характеризується з позитивної сторони, згідно медичної документації на обліку і лікаря нарколога та психіатра не перебуває, добровільно частково відшкодував потерпілій ОСОБА_5 шкоду та зобов`язався у майбутньому повністю відшкодувати витрати на лікування, про що свідчить розписка ОСОБА_3 ..

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити покарання у виді штрафу без призначення додаткового покарання, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. Позицію потерпілої, яка у своїй письмові заяві, що надійшла на адресу суду просила призначити мінімальне покарання без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, та обвинуваченого, який також просив суд призначити покарання у виді штрафу без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Крім вищезазначеного, суд враховує відсутність обставин які обтяжують покарання обвинуваченому, наявність обставин що пом`якшують покарання, дані про його особу, та вважає за необхідне призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст. 286 КК України, без призначення додаткового покарання, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Призначення ж додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами призведе до втрати роботи ОСОБА_3 на посаді професійного водія, оскільки відповідно до матеріалів справи, та особисто з його слів він не офіційно працює водієм вантажівки, та як наслідок має єдине джерело доходу, та саме за допомогою своєї професії зможе повністю відшкодувати шкоду потерпілій ОСОБА_5 .

Оскільки саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
У свою чергу призначення покарання у виді виправних робіт, арешту або обмеження волі, буде занадто суворим, враховуючи особу обвинуваченого, буде суперечить вимогам ст.65 КК України і не бути сприяти вихованню ОСОБА_3 в дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством тощо.

Не призначаючи додатковий вид покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує конкретні обставини саме даної справи, особу ОСОБА_3 та виходить з того, що останній є професійним водієм, та транспортний засіб є його єдиним джерелом доходу та засобом для існування, як для нього особисто так і його родини.
Крім вказаного, суд враховує ставлення ОСОБА_3 до ситуації що склалася, часткове добровільне відшкодування шкоди потерпілій, та зобов`язання у майбутньому добровільно відшкодувати певну шкоду. Тому суд враховує думку потерпілої в частині не призначення додаткового покарання, з огляду на що суд доходить до висновку що відповідно до ст. 50 КК України у якості виховного механізму при запобіганні вчинення нових злочинів, до ОСОБА_3 не доцільно застосовувати таке покарання, як позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами призведе до втрати роботи ОСОБА_3 на посаді професійного водія, та наразі транспортний засіб є його єдиним джерелом доходу та засобом для існування.

6.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 - не обирався.
За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, із ОСОБА_3 , необхідно стягнути на користь держави витрати пов`язані із проведенням судової експертизи № 19/104-9/2/403 від 18.03.2020 року.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370,374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 300 (трьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у розмірі 5100 (п`ять тисяч сто) гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані із проведенням судової експертизи в сумі 1256,08 гривень - висновок експерта № 19/104-9/2/403 від 18.03.2020 року; одержувач платежу: УК у Чечелівському районі м. Дніпра / 24060300, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Речові докази: транспортний засіб «RENAULT MAGNUM 480» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «SCHMITZ», реєстраційний номер НОМЕР_2 повернути за належністю власнику ТОВ Євротранс відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_8 -Почтовик

28.05.2020