Справа № 185/3451/16-к
Провадження № 1-кп/185/16/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2020 року колегія суддів Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Павлоград обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_8
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12

В С Т А Н О В И Л А :
Під час дослідження письмових доказів, прокурором було розпочато оголошення заяв обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_12 про добровільне повідомленням останніми про вчинений інкримінований злочин.
Захисники ОСОБА_9 , ОСОБА_11 заявили клопотання про визнання очевидно недопустимим вказаних доказів, оскільки в розумінні ст.94 КПК України ці заяви не є процесуальними джерелами доказів, отримані в порушення вимог КПК України.

Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_12 підтримали позицію захисників.

Захисник ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_5 не наполягають на дослідженні вказаного доказу.

Суд, вислухавши доводи сторін, встановив наступне.

Стаття 84 КПК України містить визначення що є джерелом доказів в кримінальному провадженні: «процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів»
Відповідно до ст. 95 КПК України, показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Сторони кримінального провадження мають право отримувати від учасників кримінального провадження та інших осіб за їх згодою пояснення, які не є джерелом доказів.
Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, порушення права особи на захист (ст.87 КПК України).
У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. (стаття 89 КПК України).
Колегія суддів зазначає, що суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Вказані заяви були отримані у обвинувачених не в процесуальний спосіб та в порушення права особи на захист, добровільність написання заяв про самовикриття обвинувачені заперечують, що є істотним порушенням прав і свобод людини, що тягне за собою припинення дослідження цього доказу.

Керуючись ст. 84, 87, 95, 89 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :
Клопотання захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_11 про визнання очевидно недопустимими доказами заяв обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_12 про добровільне повідомленням останніми про вчинений інкримінований злочин задовольнити.

Визнати очевидно недопустимими доказами заяви обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_12 про добровільне повідомленням останніми про вчинений інкримінований злочин та припинити їх дослідження.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3