Справа № 520/8459/18
Провадження № 1-кп/520/949/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.12.2019 м.Одеса

Київський районний суд м.Одеси у складі судді ОСОБА_1 , який здійснює кримінальне провадження одноособово,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши в приміщені суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001467 від 27.04.2018, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сухий Овраг Миколаївського району Одеської області, громадянин України, українець, з базовою середньою освітою, офіційно не працевлаштований, раніше судимий:
13.10.2007 Кодимським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк 2 роки;
08.12.2005 Київським районним судом м.Одеси за ч.1 ст.309 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднане 1 рік 1 місяць позбавлення волі не відбутих за попереднім вироком, до відбування 3 роки 1 місяць позбавлення волі, звільнився по відбуттю строку покарання 08.10.2008;
05.07.2016 Київським районним судом м.Одеси за ч.1 ст.185, ч.1 ст.309, 70 КК України у виді штрафу в розмірі 1700 грн., дані про сплату штрафу відсутні;
17.05.2019 Київським районним судом м.Одеси за ч.2 ст.309 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк 3 роки; на підставі ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 1700 грн. виконувати самостійно;
22.11.2019 Київським районним судом м.Одеси за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.71, ч.3 ст.72 КК України до призначеного покарання частково приєднано 1 місяць позбавлення волі не відбутого за попереднім вироком, до відбування 3 роки 1 місяць позбавлення волі, покарання у виді штрафу в розмірі 1700 грн. виконувати самостійно;
проживає без реєстрації в орендованому житлі за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
У ОСОБА_3 і ОСОБА_6 , які 14.04.2018, приблизно о 18:45, їхали в маршрутному таксі маршруту № 221, побачивши, як неповнолітня особа - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після використання мобільного телефону марки «Sasmung SM-J330F/DS» поклала його в праву кишеню джинсів, виник злочинний намір на таємне викрадення вказаного мобільного телефону.
Надалі, ОСОБА_3 , діючи повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , щодо якого обвинувальний вирок від 02.10.2018 за тих же обставин набрав законної сили, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою особистої наживи, маючи корисливий умисел, проїжджаючи зупинку громадського транспорту 3-я станція Люстдорфської дороги, вчинили наступні дії: ОСОБА_3 проходячи повз ОСОБА_7 , умисно штовхнув останнього в область правого плеча, внаслідок чого потерпілий відволікся; ОСОБА_8 , в цей час, скориставшись створеною сприятливою нагодою, таємно викрав з правої кишені джинсів мобільний телефон ОСОБА_7 , чим самим спричинив останньому матеріальний збиток на 2000 гривень.
Однак ОСОБА_3 довести свій злочинний намір та розпорядитися викраденим майном не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпілий, помітивши пропажу майна, повернувся у бік ОСОБА_9 , побачив у руках останнього свій мобільний телефон, схопив за руку ОСОБА_8 з вимогою повернути належне йому майно, після чого ОСОБА_8 одразу викинув зазначений мобільний телефон.
Умисні дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України за ознаками: закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно.
Наведене обвинувачення підтверджується наступними доказами, безпосередньо дослідженими судом у судовому засіданні.
Так, обвинувачений ОСОБА_3 вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, визнав повністю, щиро покаявся та показав, що він офіційно не працевлаштований, заробляє на прожиття випадковими заробіткам. 14.04.2018 приблизно о 18:45 він їхав разом з ОСОБА_6 в маршрутному таксі №221. Він разом з ОСОБА_6 побачили хлопця, як потім йому стало відомо, це був неповнолітній потерпілий ОСОБА_7 , який після використання мобільного телефону марки «Sasmung SM-J330F/DS», поклав його в праву кишеню джинсів. Він разом з ОСОБА_6 переглянулися між собою, зрозуміли один одного, що необхідно викрасти цей телефон. Далі, проїжджаючи зупинку громадського транспорту 3-я станція Люстдорфської дороги, він став проходити повз ОСОБА_7 і умисно штовхнув його в область правого плеча, внаслідок чого той відволікся на нього, а ОСОБА_6 в цей момент викрав з правої кишені джинсів мобільний телефон потерпілого. Але потерпілий помітив пропажу телефону та схопив ОСОБА_10 за руку з вимогою повернути телефон. Йому ж, ОСОБА_3 , вдалося непоміченим вийти з транспортного засобу, але згодом його викрили у вчиненні цього злочину. В завершення обвинувачений показав, що він не оспорює вартість викраденого ним майна.
Вина ОСОБА_3 у вчиненому, крім його показань, також підтверджується іншими доказами, безпосередньо дослідженими судом в судовому засіданні:
- витягом з ЄРДР про реєстрацію кримінального правопорушення,
- повідомленням 102 і протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення,
- копією накладної на викрадений телефон;
- протоколом огляду предмету мобільного телефону, що належить потерпілому ОСОБА_7 ;
- постановою про виділення матеріалів кримінального провадження в окреме провадження щодо ОСОБА_3 ;
- копією вироку Київського районного суду м.Одеси від 02.10.2018 щодо ОСОБА_10 , тощо.
Судом згідно ч.3 ст.349 КПК України на підставі відсутності заперечень з боку учасників судового провадження було визнано недоцільним дослідження інших доказів, що є у справі, відносно фактичних обставин закінченого замаху на таємне викрадення ОСОБА_3 мобільного телефону потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, повторно, які правильно розуміються учасниками судового провадження та ніким не оспорюються.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує обставинами, які пом`якшують покарання, щире каяття у скоєному. Суд також враховує, що потерпілому фактично повернуто викрадено майно і законний представник неповнолітнього потерпілого не має претензій до обвинуваченого і не наполягає на суворому покаранні винного.
Згідно висновку органу пробації ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_3 оцінюється, як дуже високий. Виправлення ОСОБА_3 не можливе без ізоляції від суспільства.
Питання щодо речових доказів вирішується відповідно до ст.100 КПК України.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст.369-370, 373-374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів остаточне покарання ОСОБА_3 призначити шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Київського районного суду м.Одеси від 22.11.2019 року, і до відбування три роки один місяць позбавлення волі.

Штраф в розмірі 1700 грн. виконувати самостійно.
Початок строку відбування покарання обвинуваченому відраховувати з дня фактичного затримання 11.10.2019.

На період набрання вироком законної сили обрати щодо ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк якого зарахувати в строк відбування покарання.

Речові докази, після набрання вироком законної сили, зазначені в постанові слідчого від 16.04.2018, передані на відповідальне зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_7 - вважати повернутими за належністю потерпілому ОСОБА_7 .
На вирок учасниками кримінального провадження може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1