Справа № 183/6784/19
№ 1-кп/183/798/20

У Х В А Л А
12 лютого 2020 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого стропальником на ТОВ «Днепр Транс Дизель», судимого останній раз: 12.07.2018 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком 4 роки 1 місяць; 27.11.2018 року звільнений по відбуттю строку покарання, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України,
за участю прокурора - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
обвинувачених - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
В судовому засіданні поставлено на розгляд питання доцільності продовження строку раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, які враховувались при обранні запобіжного заходу обвинуваченим продовжують існувати.
Захисник ОСОБА_6 просив змінити обвинуваченим запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_3 просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_4 просив змінити йому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.
Вислухавши думку учасників судового процесу, суд дійшов до наступних висновків.
Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.
Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
При вирішенні питання про продовження строку раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує: тяжкість інкримінованого злочину, який віднесено законом до категорії тяжких, а також ступень відповідальності за нього, відсутність у нього стійких соціальних зв`язків, оскільки він не одружений, підтверджень наявності на його утриманні будь-яких осіб суду не надано, суспільно корисною працею не займається, внаслідок чого необхідно запобігти спробам обвинуваченого переховуватись від суду, а також незаконно впливати на свідків, оскільки вони ще не допитані судом, тому відповідно до вимог п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177, ст. 178 КПК України, з метою об`єктивної можливості забезпечення розгляду зазначеного кримінального провадження необхідно продовжити ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки ніякий, з передбачених більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належний розгляд провадження, а перебування його на волі буде суперечити інтересам суспільства, що і є беззаперечною підставою для продовження раніше обраного йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При вирішенні клопотання прокурора про продовження строку раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує: тяжкість інкримінованого злочину, який віднесено законом до категорії тяжких, а також ступень відповідальності за нього, відсутність у нього стійких соціальних зв`язків, оскільки він не одружений, підтверджень наявності на його утриманні будь-яких осіб суду не надано, суспільно корисною працею не займається, внаслідок чого необхідно запобігти спробам обвинуваченого переховуватись від суду, вчиняти нові злочини, оскільки він раніше неодноразово судимий, а також незаконно впливати на свідків, оскільки вони ще не допитані судом, тому відповідно до вимог п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177, ст. 178 КПК України, з метою об`єктивної можливості забезпечення розгляду зазначеного кримінального провадження необхідно продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки ніякий, з передбачених більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належний розгляд провадження, а перебування його на волі буде суперечити інтересам суспільства, що і є беззаперечною підставою для продовження раніше обраного йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Крім того, судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, також зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».
На підставі викладеного, керуючись статтями 177, 178, 331 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 10 квітня 2020 року включно.
Обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 10 квітня 2020 року включно.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року № 4-р/2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кодексу, щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Суддя ОСОБА_1