ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1203/20 Справа № 183/7822/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні контрольне провадження за апеляційними скаргами захисника обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2020 року про задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей 2007 року та 2012 року народження, не працюючого, такого, що не має судимості, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей 2013 року та 2017 року народження, не працюючого, судимого останній раз: 21 квітня 2015 року Володимирецьким районним судом Рівненської області за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 240 КК України до штрафу у розмірі 8500 грн., який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,
обвинувачених у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні № 0001134,
за участю:
прокурора ОСОБА_10 ,
обвинувачених ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_11 ,
в с т а н о в и л а:
Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03 квітня 2020 року.
В задоволенні клопотань сторони захисту про зміну обвинуваченим запобіжного заходу на домашній арешт відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано наступним.
В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебувають матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обвинувачених за ч. 4 ст. 185 КК України.
09 жовтня 2019 року останнім було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому ухвалами суду був продовжений.
При вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 судом враховано, що той має місце реєстрації та проживання, обвинувачується у вчиненні умисних корисливих злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України віднесені до категорії тяжких, за вчинення яких, у разі визнання його винуватим, передбачене покарання у виді тривалого строку позбавлення волі, крім того, підтверджень наявності на утриманні ОСОБА_6 будь-яких осіб та наявності у нього захворювань, які перешкоджають йому утримуватися під вартою, суду стороною захисту не надано, суспільно корисною працею не займається.
При вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 судом враховано, що той має місце реєстрації та проживання, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, обвинувачується у вчиненні умисних корисливих злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України, віднесені до категорії тяжких, за які передбачене покарання у виді тривалого строку позбавлення волі. Підтверджень наявності у ОСОБА_7 захворювань, які перешкоджають йому утримуватися під вартою, суду стороною захисту не надано, суспільно корисною працею не займається.
Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 судом враховано, що останній одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, обвинувачується у вчиненні умисних корисливих злочинів, які в силу статті 12 КК України, є тяжкими, за вчинення яких у разі визнання винуватим обвинуваченому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, крім того, підтверджень наявності у ОСОБА_8 захворювань, які перешкоджають йому утримуватися під вартою суду стороною захисту не надано, суспільно корисною працею не займається.
Тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який враховувався судом при обранні та продовженні обвинуваченим запобіжного заходу на цей час не зменшився, залишається реальним та продовжує існувати, характер та обставини протиправних дій, в яких обвинувачуються ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , дають суду підстави вважати, що у разі обрання останнім альтернативного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, вони можуть продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченим запобіжному заході у вигляді тримання під вартою відпала, судом не було встановлено.
Захисник ОСОБА_9 не погодився з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених на цілодобовий домашній арешт з застосуванням електронного засобу контролю.
Посилається на те, що прокурором не наведено переконливих доводів, що застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки обвинуваченими.
Вважає, що наявність ризиків, на існування яких послався прокурор, не доведено.
Строк дії попередньої ухвали суду про тримання обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 спливав 06 лютого 2020 року, а клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою заявлене в день судового засідання, тобто з порушенням строку, передбаченого ч. 1 ст. 199 КПК України. Копію клопотання не було вручено обвинуваченим та захиснику.
Зазначає, що обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 раніше не судимі, до кримінальної відповідальності не притягувались, мають сталі міцні соціальні зв`язки.
Під час апеляційного розгляду обвинувачені та їх захисник підтримали апеляційні вимоги та просили їх задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення скарги захисника, вважав ухвалу законною та обґрунтованою.
В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали контрольного провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Цією ж нормою на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , повно та об`єктивно досліджено всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.
Враховуючи, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, приймаючи до уваги існування обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшилися, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскарженої ухвали за тими доводами, на які посилається в своїх апеляційних скаргах захисник.
Доводи захисника про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на думку колегії суддів є не обґрунтованими.
Так, однією з підстав для обрання/продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а в контексті ч. 1 ст. 178 КПК України судом мають враховуватися, серед іншого, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення. Разом з тим, з огляду на стадію кримінального провадження, в якому ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вже висунуто обвинувачення і триває судовий розгляд у суді першої інстанції, не підлягають окремому вирішенню питання, пов`язані з оцінкою доказів з точки зору їх належності, допустимості та достатності, для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а суд повинен зважити на характер, тяжкість і наслідки кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та оцінити ризики, якщо прокурор доведе їх існування. При цьому ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Суд першої інстанції визнав такими, що не зменшилися від часу прийняття рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ризики того, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 можуть вчинити спроби вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на тяжкість вчиненого та покарання, яке загрожує обвинуваченим у разі доведеності їх вини, те, що по справі необхідно провести значний обсяг процесуальних дій.
Дослідивши належним чином матеріали провадження, дані, які характеризують особи обвинувачених та інші, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України обставини, суд навів мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Тому підстав для застосування щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу колегія не вбачає.
На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки останнім доведено обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинувачених перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Доводи захисту про те, що судом не прийнято до уваги наявність міцних соціальних зв`язків, відсутність судимостей, є необґрунтованими, оскільки оцінені судом першої інстанції в сукупності з іншими даними по справі, про що викладено в мотивувальній частині судового рішення.
Посилання на порушення строків, встановлених ч. 1 ст. 199 КПК України звернення органом слідства з клопотанням до суду заслуговують на увагу, однак не можуть бути підставою для скасування ухвали в цілому.
Таким чином, рішення суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, таким, яке постановлене відповідно до вимог процесуального закону, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження. Натомість доводи захисту колегія суддів вважає безпідставними, у зв`язку з чим, приходить до висновку про необхідність відмови в їх задоволенні.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 - залишити без задоволення.
Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2020 року про задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4