Справа №498/230/20
Провадження по справі №1-кп/498/38/20
УХВАЛА
іменем України
12 травня 2020 року Великомихайлівський районний суд Одеської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.м.т. Велика Михайлівка клопотання прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження в порядку п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0001075 від 10.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.4 ст.27, ч.2 ст. 364 КК України

ВСТАНОВИВ:
Прокурор відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження в порядку п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0001075 від 10.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.4 ст.27, ч.2 ст. 364 КК України. В обґрунтуванні клопотання зазначено, що слідчим управлінням Головного управління національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001075 від 10.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 364 КК України.

У ході досудового слідства умисні дії ОСОБА_6 кваліфіковані наступним чином:

- заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах, за ч. 3 ст. 190 КК України;

- зловживання службовим становищем, тобто умисне, з корисливих мотивів, використання службовою особою свого службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки, за ч. 2 ст. 364 КК України;

- підбурюванні ОСОБА_7 до замаху на дачу хабаря посадовій особі Одеської обласної державної адміністрації та голові Великомихайлівської районної ради, за ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України.

Також, під час досудового слідства дії ОСОБА_8 кваліфіковані:

- в заволодінні чужим майном, шляхом обману (шахрайство), за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах, за ч. 3 ст. 190 КК України.

За результатами розгляду обвинувального висновку постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 29.05.2017 року обвинувальний висновок у кримінальній справі №04 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України та ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 190 КК України, на підставі положень ст. 281 КПК України (в редакції 1960 року) повернуто прокурору Одеської області для додаткового розслідування.

Підставою для повернення обвинувального висновку на додаткове розслідування є неповнота проведеного досудового розслідування, на яку вказувалось у постановах Роздільнянського районного суду Одеської області від 20.02.2014 р. та 06.11.2015 р. винесених у межах вказаної кримінальної справи, а також допущені порушення процесуального характеру при проведенні слідства та відсутності ряду речових доказів.

Після повернення обвинувального акту до прокуратури області до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне провадження № 0001075 від 10.08.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 364 КК України.

У межах досудового слідства у згаданому кримінальному провадженні рішень щодо повідомлення особам про підозру не приймалось, проведеними слідчими та процесуальними діями не вдалось встановити додаткових доказів, які б давали підстави розпочати кримінальне переслідування стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_8 за розслідуваними кримінальними правопорушеннями.

Враховуючи викладене, нових доказів вини ОСОБА_6 та ОСОБА_8 не установлено, процесуальні можливості їх отримання вичерпані.

Найбільш тяжкі злочини інкриміновані ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у межах досудового розслідування кримінальної справи № 23 від 06.12.2008 року відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 49 КК України передбачено строк давності притягнення до кримінальної відповідальності десять років у разів вчинення тяжкого злочину.

Вивченням матеріалів кримінального провадження № 0001075 від 10.08.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 364 КК України, зокрема тих, що стосуються вказаної кримінальної справи при висуненні обвинувачення та скеруванні до суду обвинувальних висновків стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , фактів переривання та зупинення строків давності не установлено.

Враховуючи викладене, а також те, що станом на 18.03.2020 року слідчим управлінням ГУНП в Одеській області не встановлено особу яка вчинила кримінальне правопорушення та їй не вручено повідомлення про підозру відповідно до вимог ст. 287 КПК України, а строк притягнення особи до кримінальної відповідальності в десять років минув, прокурор відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_5 просить задовольнити клопотання про закриття кримінального провадження № 0001075 від 10.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 364 КК України, на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання у повному обсязі.

Суд, дослідивши клопотання прокурора, додані до нього матеріали, вважає, що вказане клопотання не підлягає задоволенню за наступних підстав.
Судом встановлено, що слідчим управління ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001075 від 10.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 364 КК України.

Частиною 2 ст. 364 КК України визначено кримінальну відповідальність за зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб, якщо воно спричинило тяжкі наслідки.
Відповідно до ч.4 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст. 364 КК України, є тяжким злочином.
Згідно з п.4 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.
Відповідно до п. 3-1 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.
Відповідно до п. 1-1 ч.2 ст. 284 КПК України з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті кримінальне провадження закривається судом.
Згідно з абз.4 ч.4 вказаної статті закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.
Аналізуючи клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0001075 від 10.08.2017, суд приходить до висновку про невідповідність поданого клопотання вимогам закону.
Статтею 1 КПК України встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.
Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч.1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відносяться: законність, публічність.
Законність відповідно до ч. 2 ст.9 КПК України, зокрема, полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
А публічність, відповідно до вимог ст. 25 КПК України, передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Внесення змін до КПК України і, зокрема, доповнення ч.1 ст. 284 КПК України пунктом 3-1 не звільняє слідчого та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та виконання обов`язків, визначених загальними засадами ст. 9, 25 КПК України.
В поданому до суду клопотанні зазначено, що уході досудового слідства умисні дії ОСОБА_6 кваліфіковані: за ч. 3 ст. 190 КК України (заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах); за ч. 2ст. 364 КК України (зловживання службовим становищем, тобто умисне, з корисливих мотивів, використання службовою особою свого службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки) ; за ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України (підбурюванні до замаху на дачу хабара посадовим особам. Також, під час досудового слідства дії ОСОБА_8 кваліфіковані: ч. 3 ст. 190 КК України (заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах).

Далі, як слідує з поданого клопотання, прокурором було направлено кримінальну справу №04 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України та ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 190 КК України до суду, яку постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 29.05.2017 року на підставі положень ст. 281 КПК України (в редакції 1960 року) повернуто прокурору Одеської області для додаткового розслідування.

Після повернення кримінальної справи до прокуратури області до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне провадження № 0001075 від 10.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 364 КК України.

Таким чином, прокурор відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_5 вказував на конкретних осіб, кримінальна справа у відношенні яких неодноразово направлялася до суду, а тому висновок прокурора про не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, спростовується змістом самого клопотання.
Одночасно у клопотанні прокурор, як на підставу закриття кримінального провадження посилається на те, що нових додаткових доказів вини ОСОБА_6 та ОСОБА_8 не встановлено, процесуальні можливості їх отримання вичерпані.
Так, прокурор або слідчий наділені повноваженнями закрити кримінальне провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 284 КПК України у разі, якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення чи на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України у разі, якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримання.
Суд вважає, що закриття кримінального провадження, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, при наявності інших підстав для закриття кримінального провадження порушує принцип верховенства права, відповідно до якого, ніхто не може бути покараним державою, крім як за порушення закону, і що ніхто не може бути засудженим за порушення закону іншим чином, ніж у порядку, встановленому законом.
З огляду на викладене, клопотання прокурора не відповідає вимогам закону, є необґрунтованим, так як підстав для закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1ст. 284 КПК України не встановлено, а тому клопотання прокурора не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст.314, п.3-1 ч.1 ст. 284 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження в порядку п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0001075 від 10.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.4 ст.27, ч.2 ст. 364 КК України відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1