ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3440/19 Справа № 191/2294/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2019 року про задоволення клопотання

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новомиколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2019 року задоволено клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Задовольняючи клопотання суд першої інстанції зазначив, що засуджений ОСОБА_7 , відбуваючи покарання в Державній установі Синельниківська виправна колонія (№94) зарекомендував себе з позитивної сторони, приймає активну участь в роботах, пов`язаних із благоустроєм відділення та установи, має 4 заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, відбув 2/3 строку призначеного судом покарання, соціально-корисні зв`язки добрі, вину у скоєному злочині визнає, усвідомлює повністю та розкаюється у вчиненому, а тому є підстави вважати, що засуджений ОСОБА_7 довів своє виправлення та до нього можливо застосувати умовно-дострокове звільнення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити у застосуванні щодо ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Обгрунтовуючи апеляційну скаргу зазначає, що ОСОБА_7 на виробництві установи не працевлаштований, бажання бути залученим не виказує.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а ухвалу суду скасувати.
Засуджений під час апеляційного розгляду в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Із матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув клопотання засудженого, дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і прийшов до обґрунтованого висновку про те, що засуджений довів своє виправлення, а тому може бути звільнений умовно-достроково.
Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.
Як вбачаться із роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджений вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2013 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.
Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2016 року іспитовий строк скасовано та направлено ОСОБА_7 в місця позбавлення волі для відбування покарання.
Як встановив суд першої інстанції, виходячи з даних характеристики ОСОБА_7 , останній за час відбування покарання у Державній установі Синельниківська виправна колонія (№94) зарекомендував себе з позитивної сторони, на теперішній час на виробництві не працевлаштований, але володіючи знанням та навичками в галузі сантехніки приймає активну участь в роботах, пов`язаних із благоустроєм відділення та установи, відбув 2/3 строку призначеного судом покарання, соціально-корисні зв`язки добрі, вину у скоєному злочині визнає, усвідомлює повністю та розкаюється у вчиненому, має 4 заохочення та мав 1 стягнення, яке погашено.
Крім того, відповідно до наявної в матеріалах справи довідки за особою справою №312-Г-16 ОСОБА_7 31 січня 2018 року комісією Державної установи Синельниківська виправна колонія (№94) було відмовлено у переводу останньому до дільниці соціальної реабілітації на підставі ст. 101 КВК України за заявою засудженого.
17 вересня 2018 року комісією Державної установи Синельниківська виправна колонія (№94) було відмовлено у заміні ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України за заявою засудженого.
15 травня 2019 року комісією Державної установи Синельниківська виправна колонія (№94) було відмовлено у застосуванні щодо ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України за заявою засудженого.
Аналізуючи наведені обставини апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення, оскільки обставини провадження свідчать лише про наявність позитивних чинників, які дають змогу суду з впевненістю визначитися з тією позицією, що засуджений своєю поведінкою, яка розцінюється судом як позитивна, став на шлях виправлення та виховання, тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції і не находить підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.
Сам факт, що засуджений на виробництві не працевлаштований, не може свідчити про відсутність критичного ставлення до вчиненого злочину та небажання останнього стати на шлях виправлення, оскільки ОСОБА_7 , володіючи знанням та навичками в галузі сантехніки, приймає активну участь в роботах, пов`язаних із благоустроєм відділення та установи.
Судом досліджені всі обставини, які мали значення для прийняття по справі законного і обгрунтованого рішення.

Також враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що до ОСОБА_7 може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, та не вбачає підстав до задоволення апеляційної скарги прокурора.

З огляду на вищевикладене доводи прокурора не спростовують висновки суду першої інстанції, а також не свідчать про недоведення засудженим свого виправлення та про відсутність підстав для його звільнення від відбування покарання умовно-достроково, а тому ці доводи апеляційний суд розцінює як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою, і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, залишити без задоволення.
Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2019 року про задоволення клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4