Дата документу 26.02.2020 Справа № 310/8289/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 310/8289/18 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/331/20 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6

розглянула 26 лютого 2020 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 вересня 2019 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянськ, Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 309, ч.2 ст. 310 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

ОСОБА_7 приблизно на початку червня 2018 року, в пластикових горщиках, які розташовані на території домоволодіння АДРЕСА_1 , з метою вирощування рослин коноплі для подальшого виготовлення з них наркотичного засобу, незаконно, без відповідного дозволу, посіяв невстановлену кількість насіння канабісу, придбаних у мережі Інтернет у невстановлених під судового розгляду обставин, тим самим в порушення Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», умисно, незаконно, без дозволу компетентних органів, здійснив посів конопель без мети збуту.
Приблизно в другій половині червня 2018 року (більш точного часу під час судового розгляду не встановлено), з посіяного насіння конопель виросло 17 кущів рослини роду коноплі, за якими ОСОБА_7 , в порушення Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», з метою доведення даних кущів до стану дозрівання, здійснював догляд, а саме: проріджував рослини конопель та здійснював їх полив, тобто займався вирощуванням рослин роду конопля, маючи намір в подальшому з них, виготовляти наркотичний засіб і самостійно вживати його шляхом куріння, в результаті чого до 17 липня 2018 року вони виросли до стадії рослин.
17 липня 2018 в період часу з 17 години 15 хвилини до 17 години 30 хвилини в ході проведення обшуку на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на території господарського двору, а саме в пластикових горщечках, працівниками поліції виявлено та вилучено 17 кущів рослин, які мають анатомо-морфологічні ознаки, характерні для рослини роду конопель (канабіс), які містять психоактивну речовину - тетрагідроканабінол, тобто є рослинами роду конопель (канабіс), і відносяться до рослин, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини і обіг яких допускається лише для промислових цілей.
Крім того, ОСОБА_7 через мережу інтернет, у невстановлених під час судового розгляду осіб , повторно незаконно придбав суху подрібнену речовину сіро-зеленого кольору рослинного походження в двох скляних банках, що є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом масою 248,584 г та 286,336 г, загальною масою 534,92 г, який залишив у приміщенні господарської будівлі за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , тим самим почав незаконно зберігати її без мети збуту.
17 липня 2018 року в період часу з 17 години 15 хвилини до 17 години 30 хвилин під час проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою АДРЕСА_1 , працівниками поліції виявлено та вилучено суху подрібнену речовину сіро-зеленого кольору рослинного походження в двох скляних банках, які згідно висновку експерта № 14-129 від 27.07.2018, є особливо небезпечним наркотичним засобом канабіс масою 248,584 г та 286,336 г, загальна маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 534,92 г, що згідно таблиці №1 невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я від 01.08.2000 №188 зі змінами, є великим розміром, який ОСОБА_7 діючи умисно, повторно незаконно зберігав за місцем свого проживання без мети збуту.

Вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 вересня 2019 року:
ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 309 та ч.2 ст. 310 КК України та йому призначено покарання:
за ч. 2 ст. 309 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі.
за ч. 2 ст. 310 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07.10.2016 року у виді 1 місяця позбавлення волі, остаточно призначивши ОСОБА_7 покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не обирався.
Строк покарання ухвалено відраховувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_7 після набрання вироком законної сили.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта на суму 715,00 гривень.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації його дій, не погоджується з оскаржуваним вироком в частині призначення йому покарання внаслідок суворості.

В обґрунтування своїх доводів зазначає про те, що він має постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки, задовільно характеризується за місцем мешкання та роботи, хворіє на гепатит, має малолітніх дітей, доглядає хвору мати ОСОБА_8 (хворіє меланома), працює офіційно, допомагав слідству і суду розібратися в ситуації та встановити істину у справі, наміру ухилятися від слідства і суду, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність не має.

Просить вирок суду змінити та призначити йому покарання із застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України.

В судове засідання апеляційної інстанції обвинувачений, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце апеляційного розгляду, не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Враховуючи дані обставини апеляційний суд відповідно до положень ч.4 ст. 401, ч.4 ст.405 КПК України проводить апеляційний розгляд без участі ОСОБА_7 .

Позиції учасників судового провадження

Прокурор у судовому засіданні висловив заперечення вимогам поданої апеляційної скарги обвинуваченого та вказав про законність і обґрунтованість оскаржуваного вироку, пославшись на відповідність призначеного покарання вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України та загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 в інкримінованих кримінальних правопорушеннях та кваліфікацію дій останнього не оспорюються, отже, з урахуванням ч. 1 ст. 404 КПК України перевірці апеляційним судом не підлягають.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції відповідають кваліфікації дій ОСОБА_7 .

Стосовно вимог апеляційної скарги обвинуваченого щодо пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання, а саме застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України, судова колегія виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, які судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання були дотримані.

Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Визначений судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 вид та розмір покарання в повному обсязі відповідає зазначеним вище вимогам закону.

При обранні розміру покарання суд першої інстанції, згідно вироку та матеріалів кримінального провадження, врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, який відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до середньої тяжкості злочинів а тяжких.

Суд першої інстанції також взяв до уваги відомості стосовно особистості обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем мешкання та роботи характеризується добре, хворіє на гепатит, має малолітніх дітей.

При цьому, відповідно до ст. 66 КК України, обставину, що пом`якшує покарання, суд першої інстанції визнав щире каяття, відповідно до положень ст. 67 КК України, судом обставини, що обтяжують покарання, не встановлено.

Судом першої інстанції в повній мірі дослідженні усі докази, які характеризують обвинуваченого в достатньому об`ємі, його ставлення до скоєного та надана відповідна обґрунтована та вмотивована оцінка вказаному.

З урахуванням сукупності всіх наведених вище обставин, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_7 лише в умовах ізоляції від суспільства.

На користь даного висновку свідчить і висновок органу пробації, згідно якого виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень неможливо без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції (а.п. 29-30).

Колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання.

Наявність обставин щодо неодноразового притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності у сукупності із вчиненням інкримінованого злочину в період іспитового строку, що на думку судової колегії, засвідчує системний характер протиправної поведінки ОСОБА_7 давали суду підстави для призначення саме такого виду та розміру покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства, із застосуванням положень ст. 71 КК України.

При цьому слід зазначити, що суд першої інстанції, призначаючи покарання за сукупністю вироків, визначив остаточне покарання, яке є максимально наближеним до покарання, призначене за попереднім вироком.

Посилання обвинуваченого про наявність підстав для застосування до нього положень ст. 69 КК України, поряд із встановленням лише однієї пом`якшуючої обставини та з урахуванням даних про особу обвинуваченого, судова колегія знаходить таким, що не заслуговує на увагу.

Стосовно позитивних відомостей щодо особистості обвинуваченого, про що йдеться в апеляційній скарзі, то на переконання колегії суддів, наведені обставини не є достатньо переконливими для висновку про істотне зниження ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, передбачених .2 ст. 309, ч.2 ст. 310 КК України, та можливість пом`якшення призначеного покарання.

Інших обставин, які б можна було віднести на користь пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання апеляційною інстанцією не встановлено, що обумовлює визнання доводів обвинуваченого як неспроможних.

Вчинення обвинуваченим інкримінованих злочинів в період іспитового строку, встановленого попереднім вироком вказують на неефективність застосування положень ст. 75 КК України.

Враховуючи наведене, на переконання колегії суддів, покарання призначене ОСОБА_7 відповідає принципам співмірності та індивідуалізації, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, призначене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 вересня 2019 року відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст. 309, ч.2 ст. 310 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4