УХВАЛА

22 травня 2020 року м. Рівне

Рівненський міський суд в особі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 від 08.05.2020 про закриття кримінального провадження № 0000051 від 21.03.2017 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Рівненського міського суду зі скаргою на постанову слідчого СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 від 08.05.2020 про закриття кримінального провадження №0000051 від 21.03.2017 за ч. 1 ст. 175 КК України на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України. Оскаржувану постанову Скаржник отримав 18.05.2020р..
Із прийнятим рішенням слідчого ОСОБА_5 . Скаржник не погоджується та вважає, що дана постанова підлягає скасуванню, оскільки на його думку керівництво ПрАТ «РІВНЕАЗОТ» повинно понести відповідальність за несвоєчасну виплату заробітної плати працівникам підприємства за період січень-травень 2017р., і на його думку в діях осіб, відповідальних за виплату заробітної плати наявні ознаки злочину передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України.
В судове засідання скаржник ОСОБА_3 не з`явився, до початку засідання подав заяву про розгляд скарги у його відсутність.
Слідчий та прокурор в судове засідання не зявилися. Про дату та час розгляду справи повідомлялися заздалегідь та належним чином.
Заслухавши учасників судового процесу, всебічно дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження №0000051 від 21.03.2017, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ч. 1 ст. 8 Конституції України).
Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України орган державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведені конституційні норми мають своє відображення у п.п.1, 2 та 17 ст. 7 КПК України, де зазначено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Відповідно до ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відомості про кримінальне правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України внесені 21.03.2017р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000051.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Елементами складу злочину є: 1) об`єкт злочину; 2) об`єктивна сторона злочину; 3) суб`єктивна сторона злочину; 4) суб`єкт злочину. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність) особи, поведінка якої оцінюється у даному конкретному випадку, не є злочином.
Згідно положень ч. 1 ст. 11 КК України, злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
Частиною 1 ст. 175 КК України передбачена кримінальна відповідальність за безпідставну невиплата заробітної плати, стипендії, пенсії чи іншої установленої законом виплати громадянам більш як за один місяць, вчинена умисно керівником підприємства, установи або організації незалежно від форми власності чи громадянином - суб`єктом підприємницької діяльності.
Статтею 18 КК України встановлено, що суб`єктом злочину є фізична осудна особа, яка вчинила злочин у віці, з якого відповідно до цього Кодексу може наставати кримінальна відповідальність. Спеціальним суб`єктом злочину є фізична осудна особа, яка вчинила у віці, з якого може наставати кримінальна відповідальність, злочин, суб`єктом якого може бути лише певна особа. Службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.
Згідно положень ст. 23 КК України, виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.
Відповідно до ст. 24 КК України, умисел поділяється на прямий і непрямий. Прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання. Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.
Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу (ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці»).
Об`єктом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України, є конституційне право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, і на своєчасне її отримання, а також право на соціальний захист, у т.ч. право на отримання пенсій та інших видів соціальних виплат.
Об`єктивні сторона складу цього злочину виражається у безпідставній невиплаті заробітної плати, стипендії, пенсії чи іншої установленої законом виплати громадянам більше ніж за один місяць. Така невиплата утворює склад злочину, передбаченого ст. 175, якщо вона: 1) є безпідстаною; 2) має місце протягом певного строку (більше ніж за один місяць).
Безпідставною зазначена невиплата вважатиметься тоді, коли вона має місце, незважаючи на наявність законних підстав для виплати заробітної плати, стипендії, пенсії чи іншої установленої законом виплати громадянам. Не буде складу цього злочину, якщо зазначені виплати не здійснюються на законних підставах (наприклад, несплата частини заробітної плати в результаті відрахування із неї для покриття заборгованості працівника підприємству, установі, організації, на якому він працює) або їх невиплата зумовлена об`єктивними причинами (наприклад, неповним бюджетним фінансуванням, відсутністю необхідних для виплат коштів на рахунках підприємства, установи, організації).
Суб`єкт злочину спеціальний. Суб`єктивна сторона характеризується лише умисною формою вини.
Згідно ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Згідно приписів ст.ст. 85, 86 КПК України, докази повинні бути належними та допустимими. Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Приписами ст. 94 КПК встановлено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження (ст. 95 КПК України).
Документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження (ст. 99 КПК України).
Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи (ст. 101 КПК України).
Як встановлено під час досудового розслідування та підтверджується наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, після припинення газопостачання з 07.03.2017 було повністю припинено виробничу діяльність структурних підрозділів підприємства та оголошено вимушений простій згідно наказу №293 від 10.04.2017. Згідно наказу №406 від 04.07.2017 відбувся запуск підприємства. ПрАТ «РІВНЕАЗОТ» є одним з найбільших платників податків у місті та області, основним видом діяльності якого виробництво мінеральних добрив, і повне припинення виробничої діяльності Товариства призвело до його скрутного фінансового становища, наявності ризику банкрутства.
Згідно показів свідків - працівників ПрАТ «РІВНЕАЗОТ», протоколи допиту яких містяться в матеріалах справи, заробітна плата за січень-травень 2017р. частково виплачувалася підприємством, невиплата зарплати за вказаний період відсутня.
Згідно Висновку експерта №8034, 8036 від 27.06.2019р. додаткової судово-економічної експертизи, проведеної Волинським відділенням Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, дослідженням поданих документів підтверджується документально погашення заборгованості працівникам ПрАТ «РІВНЕАЗОТ» за попередні періоди січня-травня 2017р..
Зібраними у кримінальному провадженні матеріалами підтверджено відсутність безпідставної умисної невиплати заробітної плати. З огляду на викладене, відсутні елементи складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України.
Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Так, п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у дослідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Крім того, в матеріалах кримінального провадження містяться заяви працівників та колишніх працівників ПрАТ «РІВНЕАЗОТ» про те, що заборгованість погашена у повному обсязі і претензій до Товариства вони не мають, потерпілими бути не бажають.
Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
З вищевказаної скарги та досліджених у судовому засіданні матеріалів вбачається, що слідчим у ході проведення досудового розслідування кримінального провадження досліджено усі обставин кримінального провадження, які мають суттєве значення для кримінального провадження та вжито всіх можливих заходів для отримання здобутих доказів, які мають відношення до події злочину, а також виконано інші необхідні слідчі (розшукові) дії з метою доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України.
Рішення про закриття кримінального провадження прийнято з всебічним, повним та неупередженим дослідженням обставин кримінального провадження, висновки слідчого відповідають фактичним обставинам справи.
Вимоги приписів КПК України слідчим при винесенні постанови дотримані, відтак, підстав для скасування постанови немає.
За таких підстав, постанова слідчого СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 від 08.05.2020 про закриття кримінального провадження №0000051 від 21.03.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України не підлягає скасуванню.
Згідно з ч. 3 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-309,376,395 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
В задоволенні скарги ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 від 08.05.2020 про закриття кримінального провадження № 0000051 від 21.03.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 284 КПУ України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1