Справа № 466/3828/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/535/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу прокурора Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6

на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова від 30 травня 2020 року про застосування до підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

її захисника адвоката ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а :

вищезазначеною ухвалою клопотання слідчого СВ Шевченківського відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 , яке погоджено прокурором Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави відносно підозрюваної ОСОБА_7 задоволено частково. Застосовано до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів. Дія ухвали закінчується 28 липня 2020 року включно.

У відповідності до положень ст. ст. 182, 183 КПК України визначено підозрюваній ОСОБА_7 заставу у розмірі 100 (сто) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 210000,200 (двісті десять тисяч двісті) грн.

У разі внесення застави у вищевказаному розмірі покладено на підозрювану ОСОБА_7 наступні обов`язки: прибувати до слідчого СВ Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області із встановленою періодичністю або на першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, визначеного слідчим, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з свідками по даному кримінальному провадженні та будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом.

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, прокурор Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова від 30 травня 2020 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Шевченківсього ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави у повному обсязі.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор покликається на те, що слідчий суддя у повній мірі не врахував вагомості наявних доказів про вчинення особою кримінального правопорушення, тяжкості покарання, ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, передбачених ст.178 КПК України.

На переконання апелянта, при визначенні застави, слідчий суддя не врахував, що у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого насильницького злочину проти життя і здоров`я особи, який вчинений із застосуванням насильства, що має характер особливого мучення, також не повністю враховано попередні погрози, які здійснювались ОСОБА_7 в сторону потерпілого ОСОБА_10 , а також під час визначення розміру застави жодним чином не враховано матеріальне становище та дохід ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідача, прокурора на підтримання поданої апеляційної скарги, підозрювану та її захисника, які заперечили проти апеляційних вимог, перевіривши матеріали провадження, а також наведені доводи скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що така не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з матеріалами клопотання, 17 травня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за №0002093, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

29 травня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Зокрема, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , 16 травня 2017 року, у період часу з 10 год. 00 хв. до 14 год. 30 хв., перебуваючи в приміщенні кухні квартири АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин, які існували тривалий час, реалізовуючи умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень своїй матері ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підійшла до неї та почала обома руками і ногами наносити потерпілій множинні удари по голові, тулубу та кінцівках, після чого, з метою подолання опору, який, намагаючись захиститись, чинила потерпіла ОСОБА_11 , ОСОБА_7 повалила її на підлогу та, схопивши за одяг, затягнула потерпілу до кімнати, де, з метою спричинення особливого болю та фізичних страждань, продовжила наносити ОСОБА_11 численні удари обома руками та ногами по всьому тілу.

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , незважаючи на постійні прохання потерпілої припинити наносити їй побої та знущатися над нею, з метою завдання особливо сильних страждань потерпілій, вилила на ОСОБА_11 два відра холодної води та облила її мильним засобом, після чого, облила гарячою водою та нанесла один сильний удар пустим пластиковим відром по голові потерпілої, від якого воно розлетілось на частини і від нього відламалась ручка, якою вона нанесла ще один удар по голові потерпілої.

В подальшому, ОСОБА_7 , діючи з особливою зухвалістю, з метою спричинення фізичних страждань потерпілій ОСОБА_11 , достовірно знаючи та усвідомлюючи, що остання є особою похилого віку, хворіє на ряд тяжких захворювань, продовжуючи ігнорувати прохання потерпілої припинити її побиття та знущання над нею, відкрила усі вікна в квартирі, що призвело до виникнення протягу та зниження температури повітря, після чого на нетривалий час вийшла з кімнати.

Скориставшись тимчасовою відсутністю своєї доньки ОСОБА_7 , потерпіла ОСОБА_11 , вийшла на сходову площадку, щоб покликати людей на порятунок, куди, почувши крики про допомогу, відразу ж вибігла ОСОБА_7 , яка, змушуючи потерпілу замовкнути, схопила її за одяг та затягнула до кімнати вищевказаної квартири, де штовхнула на підлогу та продовжила руками та ногами наносити потерпілій численні удари по голові, тулубу та кінцівках, після чого, зняла із ОСОБА_11 одяг, проявляючи таким чином особливу жорстокість, зневагу та нелюдське ставлення до своєї матері.

Таким чином, вищезазначені умисні дії ОСОБА_7 , що мали характер особливого мучення, щодо потерпілої ОСОБА_11 тривали до 14 год. 30 хв. 16.05.2017, тобто, до прибуття на місце події працівників патрульної поліції.

Такими своїми діями, ОСОБА_7 спричинила ОСОБА_11 , відповідно до висновків експертів №159/201 від 17.05.2017 та №698/2017 від 20.09.2017, які складені експертами Львівського обласного бюро судово-медичних експертиз, наступні тілесні ушкодження: тупу закриту черепно-мозкову травму у вигляді сформованих інкапсулярних гематом в лівій лобно-тім`яно-скроневій ділянці, яка відноститься до тяжкого тілесного ушкодження, а також синці в правій лобно-вилично-скроневій ділянці з переходом на бокову поверхню шиї, на підборідді та передній поверхні шиї, в лівій вилично-скронево-соскоподібній ділянці, на повіках обох очей з крововиливами в білкові оболонки обох очей, на задній поверхні правого надпліччя та правого плеча, на передній поверхні грудної клітки справа, на тильній поверхні лівої кисті, на задній поверхні правого плеча та правого передпліччя, на зовнішній поверхні лівого стегна та лівої гомілки, на передній поверхні лівої гомілки, які відносяться до легкого тілесного ушкодження та утворились не менше як від тринадцяти контактів з тупими предметами.

Після отриманих тілесних ушкоджень, 16.05.2017 ОСОБА_11 госпіталізована в Комунальну міську клінічну лікарню швидкої медичної допомоги, що по АДРЕСА_3 , та в подальшому останню 24.07.2017, госпіталізовано в Львівський обласний госпіталь ветеранів війни та репресованих імені Юрія Липи, що по АДРЕСА_4 , де ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 померла внаслідок тілесних ушкоджень, які 16.05.2017 ОСОБА_7 нанесла своїй матері під час конфлікту за адресою їх спільного проживання АДРЕСА_1 .

Перевіривши матеріали клопотаня, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що судове рішення про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави - 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб постановлене з дотриманням вимог ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194 КПК України.

Постановляючи ухвалу про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, про наявність передбачених ч.1 ст. 177 КПК України ризиків, недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу та про необхідність застосування до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що ніким не оспорюється.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею враховані передбачені ст.ст. 178, 183 КПК України обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу, а також дотримані вимоги ст. 194 КПК України, в тому числі й щодо встановлення доведеності прокурором обставин, які враховуються при обранні запобіжного заходу, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам.

Відповідно до положень ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Згідно з ч.ч.4, 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави визначається у таких межах: зокрема щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З аналізу ч.4 ст. 183 КПК України вбачається, що невизначення розміру застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, є правом, а не обов`язком суду.

Правових підстав для обрання підозрюваній запобіжного заходу тримання під вартою без визначення розміру застави, як про це просить прокурор у своїй апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає, оскільки застосування до ОСОБА_7 тримання під вартою з визначенням розміру застави здійснене з дотриманням вимог закону та з врахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи підозрюваної.

Слідчий суддя, враховуючи особу підозрюваної, її матеріальний стан та стан здоров`я, обґрунтовано дійшов висновку про необхідність визначення застави у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що не є завідомо непомірним для підозрюваної. Саме такий розмір застави обумовлений тим ступенем довіри до підозрюваної, при якому перспектива втрати застави буде для неї необхідним і достатнім стримуючим фактором, щоб не допустити невиконання нею процесуальних обов`язків та запобігти здійсненню дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Ураховуючи вищенаведене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, оскаржувана ухвала слідчого судді є обґрунтованою, вмотивованою й підстав для її скасування та задоволення апеляційних вимог немає.

Керуючись ст.ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова від 30 травня 2020 року, якою до підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4