Справа № 308/8937/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , з участю прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000069, внесеному до ЄРДР 21.06.2018 року, про обрання відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачево, Закарпатської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. ст. 367 КК України,

-запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 перебувають матеріали досудового розслідування кримінального провадження, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000069 від 21.06.2018.

Із внесеного клопотання, погодженого з прокурором вбачається, що ОСОБА_7 наказом начальника Ужгородського військового лісництва №60/К від 08.05.2014 прийнятий на посаду майстра лісу Ужгородського військового лісництва.

Відповідно до п. п. 1.1.- 1.8 посадової інструкції майстра лісу, затвердженої наказом начальника Ужгородського військового лісництва, майстер лісу є посадовою особою державної лісової охорони, на нього покладено обов`язки здійснення державного контролю за додержанням лісового законодавства, забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок; здійснює контроль за правильністю лісокористування, охороною та захистом лісу на закріплених лісогосподарських дільницях; проведення ревізії обходів. Майстер лісу несе повну матеріальну відповідальність за охорону лісу і довіреного йому майна в межах свого обходу.

Згідно п. 3 «Положення про державну лісову охорону», затвердженого постановою Кабінету Міністів України від 16.09.2009 за № 976 (надалі Положення), у своїй діяльності держлісоохорона керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, цим Положенням та іншими нормативно-правовими актами.
Статтею 90 Лісового Кодексу України та п. 4 Положення передбачено, що основними завданням державної лісової охорони є забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок, шкідників і хвороб, пошкодження внаслідок антропогенного та іншого шкідливого впливу, запобігання злочинам і адміністративним правопорушенням у сфері лісового та мисливського господарства, а також використання лісових ресурсів і мисливських тварин.
Згідно додатку до Положення, до складу державної лісової охорони входить майстер лісу.

11.02.2015 між адміністрацією Ужгородського військового лісництва та ОСОБА_7 укладено договір про матеріальну відповідальність, згідно з яким останній, працюючи на посаді майстра лісу, безпосередньо пов`язану з охороною лісу та виконання лісогосподарських робіт приймає на себе повну матеріальну відповідальність за збереження ввірених йому матеріальних цінностей: дбайливо відноситись до переданих йому матеріальних цінностей підприємства і приймати міри по запобіганню виникнення збитків та самовільних рубок лісу; своєчасно повідомляти адміністрації про всі обставини, які загрожують збереженню ввірених йому матеріальних цінностей; вести належний облік, складати й передавати у встановленому порядку товарно-грошові звіти про рух і залишки ввірених йому матеріальних цінностей; брати участь у ревізіях ввірених йому матеріальних цінностей.

Згідно із наказом начальника Ужгородського військового лісництва від 12.02.2015 за № 22 «Про закріплення обходів за лісовою охороною Ужгородського військового лісництва» за майстром лісу ОСОБА_7 закріплено обхід № 19, що включає квартали №№ 74-78, ІІ-ї майстерської дільниці, у зв`язку із чим останній повинен був належно виконувати свої службові обов`язки, передбачені посадовими інструкціями та чинним законодавством України на ввірених йому під охорону ділянках лісу.

Однак, ОСОБА_7 , в період з квітня 2017 по квітень 2018 року, у порушення вищевикладених нормативно-правових актів, неналежно виконував покладені на нього обов`язки, не проводив ревізій на ввіреному йому обході, не здійснював належних дій щодо попередження та припинення порушень природоохоронного законодавства, а саме - попередження незаконних рубок лісодеревини, не слідкував за збереженням майна, не контролював правильність лісокористування, охорони та захист лісу на закріпленому лісогосподарському обході, хоча повинен був і міг це зробити.

Неналежне виконання ОСОБА_7 своїх службових обов`язків надало стороннім невстановленим слідством особам безконтрольний доступ до лісу у ввіреному йому під охорону 74 обході Ужгородського військового лісництва, та змогу безперешкодно здійснити незаконну порубку у ввіреному ОСОБА_7 виділі 3 кварталу 74 обходу №19 ІІ-ї майстерської дільниці, який знаходиться поблизу села Форнош Мукачівського району Закарпатської області, у загальній кількості 78 дерев, в тому числі сухостійних дерев породи граб 70 штук, сироростучих дерев породи граб 3 штуки, сироростучих породи бук 4 штуки (з них 2 шт. вітровальні), та одне сироростуче дерево породи тополя, чим, згідно із висновком експерта №4381 від 25.02.2019 року, спричинено збитки державі в сумі 191 971 грн. 38 коп., у вигляді заподіяння шкоди лісовому фонду України через нераціональне використання, відтворення і збереження природних ресурсів, порушення функцій лісів, пов`язаних із забезпеченням життєдіяльності людини, підтриманням екологічного балансу у навколишньому природному середовищі, знищення екологічних зв`язків, руйнації природного механізму затримання вологи, що, в свою чергу, наносить непоправних втрат генетичному фонду живої природи, ландшафту, чинить негативний вплив на навколишнє природне середовище, а це завдає шкоду народу України, як виключному власнику природних ресурсів, та підриває екологічний та економічний потенціал держави.

Крім того, неналежне виконання ОСОБА_7 своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, а саме неналежне здійснення перевірок на території ввіреного йому обходу, кварталів та виділів, невиявлення та неповідомлення керівництва Ужгородського військового лісництва про незаконні порубки, призвело до неможливості встановлення осіб, які їх вчинили, та відшкодування заподіяних цими незаконними порубками збитків.

Вказані незаконні порубки лісу виявлено 13.04.2018 під час перевірки Державної екологічної інспекції в Закарпатській області, про що складено акт за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Внаслідок неналежного виконання майстром лісу Ужгородського військового лісництва ОСОБА_7 своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, а саме неналежне здійснення охорони лісу, непроведення регулярних обстежень (перевірок) територій ввіреного йому обходу, невиявлення незаконних (самовільних) порубок лісу, невстановлення осіб, які їх вчинили, завдано істотну шкоду охоронюваним законом інтересам держави у вигляді матеріальних збитків у сумі 191 971, 38 грн., в тому числі лісництву в сумі 191 811 грн. 60 коп., що складає таксову вартість незаконно зрубаних дерев.

Таким чином, викладені обставини свідчать про наявність достатніх доказів для підозри ОСОБА_7 в службовій недбалості, тобто неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом державним інтересам, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 367 КК України.
08 листопада 2019 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Мукачево, Закарпатської області, українцю, громадянину України, з середньою освітою, одруженому, не судимому, зареєстрованому та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , майстру лісу ДП «Ужгородське військове лісництво», у встановленому ст.ст. 276, 277 та 278 Кримінального процесуального кодексу України порядку, повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.367 Кримінального кодексу України.
Підозрюваний ОСОБА_7 вчинив злочини невеликої тяжкості, за який законом передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до трьох років, із позбавленням права обіймати пиевні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 , інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: актом позапланового заходу державного нагляду, показаннями свідків, висновком судової інженерно екологічнї експертизи та іншими зібраними в ході проведення досудового розслідування даного кримінального провадженнясуттєвими доказами.

При цьому, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

Клопотання слідчого мотивоване тим, що застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту до підозрюваного є необхідним заходом забезпечення кримінального провадження, метою якого, визначено, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, один з яких прибувати на виклики до слідчого та суду, а також запобігання ризикам: спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, які не встановлені органом досудового розслідування; незаконного впливати на свідків, тобто чинити на них психологічний тиск чи фізичний вплив щоб вони змінили або відмовились від своїх показів, або схиляти свідків до дачі неправдивих показань з обставин вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто перешкодити явці свідків до органу досудового розслідування та в суд, для проведення слідчих дій та дачі показів.

У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_6 заперечили щодо задоволення вказаного клопотання. Просили застосувати більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання суд приходить до наступного.

Під час розгляду даного клопотання встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, який згідно ст.12 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості, за яке передбачене покарання у виді обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

08.11.2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до до п.9 Листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.
Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК та не підлягає розширеному тлумаченню. Запобіжний захід застосовується з метою запобігання спробам підозрюваного, обвинуваченого (ризикам):
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-які з речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати напотерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Урахування такої обставини для прийняття рішення передбачає встановлення правдоподібності та достовірності заявлених органом досудового розслідування фактичних обставин;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому ця особа підозрюється, обвинувачується.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 , інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: актом позапланового заходу державного нагляду, показаннями свідків, висновком судової інженерно екологічнї експертизи та іншими зібраними в ході проведення досудового розслідування даного кримінального провадженнясуттєвими доказами.

Клопотання слідчого мотивоване тим, що застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту до підозрюваного є необхідним заходом забезпечення кримінального провадження, метою якого, визначено, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, один з яких прибувати на виклики до слідчого та суду, а також запобігання ризикам: спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, які не встановлені органом досудового розслідування; незаконного впливати на свідків, тобто чинити на них психологічний тиск чи фізичний вплив щоб вони змінили або відмовились від своїх показів, або схиляти свідків до дачі неправдивих показань з обставин вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто перешкодити явці свідків до органу досудового розслідування та в суд, для проведення слідчих дій та дачі показів.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Однак, оцінюючи доводи слідчого та прокурора про необхідність обрання ОСОБА_7 міри запобіжного заходу у домашнього арешту з метою уникнення від притягнення до кримінальної відповідальності, вчинення іншого кримінального правопорушення чи перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, суд констатує, що їх можливе настання не доведено слідчим та прокурором жодним доказом. Також прокурором не доведено те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявність ризиків, зазначених у ст. 177 цього кодексу, враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України.
Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання

Однак, слідчий суддя не може погодитися із твердженням слідчого та прокурора про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, та вважає застосування до підозрюваного вказаного виду запобіжного заходу таким, що суперечить нормам кримінального процесуального законодавства України з огляду на наступне.

Як було вище зазначено, ОСОБА_7 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, який згідно ст.12 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості, за яке передбачене покарання у виді обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Згідно вимог ч.2 ст.181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
З огляду на те, що санкція кримінального правопорушення, інкримінованого підозрюваному ОСОБА_7 , передбаченого ч.1 ст.367 КК України, не передбачає такого виду покарання як позбавлення волі, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту не підлягає задоволенню, оскільки застосування такого вид запобіжного заходу не є спів розмірним та суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства України.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Слідчий суддя констатує, що підозрюваним та його захисником не надано достатньо доказів обставин, які свідчать про наявність необґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення.

А тому, слідчим суддею приймається до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, який згідно ст.12 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості, за яке передбачене покарання у виді обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Крім того, на переконання слідчого судді, наявні підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, що обумовлено необхідністю досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Згідно ч.1 ст. 179 КПК України запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Беручи до уваги фактичні обставини справи, особу підозрюваного ОСОБА_7 , враховуючи те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюватися у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, може перешкоджати слідству у встановленні вищевказаних обставин, з метою уникнення від притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, які не встановлені органом досудового розслідування; незаконного впливати на свідків, тобто чинити на них психологічний тиск чи фізичний вплив щоб вони змінили або відмовились від своїх показів, або схиляти свідків до дачі неправдивих показань з обставин вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто перешкодити явці свідків до органу досудового розслідування та в суд, для проведення слідчих дій та дачі показів; перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні у будь який спосіб, у зв`язку з чим наявні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що з метою забезпечення кримінального провадження відносно підозрюваного ОСОБА_7 слід застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, що буде достатнім стимулюючим фактором для забезпечення належної поведінки підозрюваного.

Керуючись ст.ст.132, 176-179, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання відмовити.
Застосувати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачево, Закарпатської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. ст. 367 КК України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, яке полягає в покладенні на підозрювану зобов`язання виконувати покладені на неї слідчим суддею обов`язки, а саме:

?не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований і проживає без дозволу слідчого, прокурора і суду;

?повідомляти слідчого, прокурора і суд про зміну свого місця проживання і роботи;

прибувати за першим викликом до службової особи на визначений нею час.

Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків два місяці, а такою закінчення є 21 квітня 2020 року.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , що в разі невиконання вищезазначених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження - старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня ї проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду: ОСОБА_1