Справа № 559/1024/20
Номер провадження 1-кс/559/153/2020
УХВАЛА
04 червня 2020 року місто Дубно Рівненська область
Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі
слідчого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
з участю:

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубно клопотання слідчого СВ Дубенського ВП ГУНП України в Рівненській області ОСОБА_6 яке погоджене прокурором Дубенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , за матеріалами кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000469 від 02 червня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Ківерці Волинської області, непрацюючого, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, раніше судимого, вироком Дубенського міськрайонного суду від 29.03.2019 за ч. 1 ст. 185 КК України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , - запобіжного заходу у виді тримання під вартою,-

ВСТАНОВИВ:
04.06.2020 до суду надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави відносно ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Згідно з клопотанням, вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 29.03.2019 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Однак, ОСОБА_7 , будучи обвинуваченим у вчиненні корисливого злочину, на шлях виправлення не став, висновків для себе не зробив, у той час, коли, відповідно до вимог ст.ст. 88, 89, 90 КК України, судимість не була погашена або знята у встановленому законом порядку, повторно вчинив умисний корисливий злочин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , близько 17 години 02 червня 2020 року, перебуваючи поблизу будинку №5 по вулиці Данила Галицького, м. Дубно, Рівненської області, побачив ОСОБА_8 , що рухалась в сторону під`їзду вказаного будинку, тримаючи в руках жіночу сумку та два поліетиленові пакети, керуючись корисливим мотивом, вирішив незаконно та відкрито заволодіти чужим майном.

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 , повторно, всупереч волі потерпілої, вирвавши із її рук жіночу сумку світло-коричневого кольору та два поліетиленові пакети чорного та світло-фіолетового кольорів, побіг у невідомому напрямку, не реагуючи на вимогу потерпілої про повернення майна, перевівши відкрито викрадену жіночу сумку та два поліетиленові пакети у своє протиправне володіння, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду.

Отже, ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно.

02.06.2020, о 18 год. 10 хв. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 03.06.2020 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

03 червня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінальному правопорушенні повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

1.Протоколом огляду місця події від 02.06.2020, а саме території поблизу будинку АДРЕСА_3 , де безпосередньо було зафіксовано місце вчинення злочину;

2.Протоколом огляду місця події від 02.06.2020, а саме території поблизу будинку АДРЕСА_4 , де безпосередньо було зафіксовано обстановку та сліди вчинення злочину;

3.Показаннями потерпілої ОСОБА_8 яка розповіла обставини вчинення відносно неї кримінального правопорушення;

4.Показаннями свідка ОСОБА_9 , який повідомив, що 02.06.2020, близько 16 години 50 хвилин, з-за будинку АДРЕСА_5 вибіг невідомий чоловік, тримаючи в руці коричневу жіночу сумку та два поліетиленові пакети, якого ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 затримали;

5.Показаннями свідка ОСОБА_10 , який повідомив, що 02.06.2020, близько 16 години 50 хвилин, з-за будинку АДРЕСА_5 вибіг невідомий чоловік, тримаючи в руці коричневу жіночу сумку та два поліетиленові пакети, якого ОСОБА_10 разом з ОСОБА_9 затримали;

6.Показаннями свідка ОСОБА_11 , яка повідомила, що 02.06.2020, близько 17 години, по вул. Павлюченка, м. Дубно зі сторони вул. Старабіг невідомий чоловік, тримаючи в руці жіночу сумку кофейного кольору та поліетиленовий пакет чорного кольору. Після цього, невідомий забіг за огорожу одного з будинків по вул. Павлюченка;

7.Показаннями свідка ОСОБА_12 , який повідомив, що 02.06.2020, близько 17 години, по вул. Павлюченка, м. Дубно зі сторони вул. Стара біг невідомий чоловік, тримаючи в руці жіночу сумку кофейного кольору та поліетиленовий пакет чорного кольору. Після цього, невідомий забіг за огорожу одного з будинків по вул. Павлюченка та через кілька хвилин вийшов звідти без вказаних речей;

8.Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.06.2020 проведений зі свідком ОСОБА_12 , в ході якого останній впізнав ОСОБА_7 як особу, що 02.06.2020 рухалася по вул. Павлюченка в м. Дубно з речами які належать потерпілій ОСОБА_8 ;

9.Протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 , який повідомив про обставини вчинення ним вказаного кримінального правопорушення;

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. Санкція ч.2 ст.186 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, а тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_7 може бути застосований.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання останнім процесуальних обов`язків та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме:

1.П. 1 ч.1 ст.177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покаранням за який є позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, а враховуючи те, що останній підозрюється у вчиненні злочину в той час, коли, відповідно до вимог ст.88, 89 та ст.90 КК України, судимість не була знята чи погашена у встановленому законом порядку, ОСОБА_7 загрожує реальна міра покарання пов`язана із позбавленням волі на досить тривалий строк, а тому, у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, ОСОБА_7 , з метою уникнення передбаченого покарання, може переховуватись від органів досудового слідства та суду шляхом залишення місця проживання. Так, ОСОБА_7 , згідно вироку Дубенського міськрайонного суду від 29.03.2019 засуджений за вчинення злочину, передаченого ч.1 ст.185 КК України до покарання, яке узгоджене сторонами угоди про примирення, у виді штрафу у розмірі 50 нмдг, тобто 850 гривень. Однак, останній до цього часу покарання, на яке погодився при укладенні угоди не виконав. Згідно ухвали Дубенського міськрайонного суду від 25.02.2020 у задоволенні подання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу відносно засудженого ОСОБА_7 відмовлено. В ході судового засідання щодо розгляду подання про розстрочку невиплаченої суми штрафу ОСОБА_7 встановлено, що він по місцю проживання відсутній, встановити місце знаходження останнього не представилось можливим, засуджений будь яких дій щодо сплати штрафу не вчинив, що знову ж таки вказує на недотримання ОСОБА_7 обов`язків, покладеним рішенням суду.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_7 є уродженцем м. Ківерці Волинської області, зареєстрований по АДРЕСА_1 , однак, зі слів останнього він проживає у с. Мирогоща Перша Дубенського району Рівненської області, що свідчить про відсутність будь-яких соціальних зв`язків у останнього, які б забезпечували перебування ОСОБА_7 за місцем проведення досудового розслідування та виконання покладених на нього обов`язків у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Окрім цього, ОСОБА_7 ніде офіційно не працює, не має постійного джерела доходу, що може свідчити про його неналежну поведінку та про повне нехтування та зневагу до суспільних відносин, що у свою чергу, може призвести до реалізації ризику недотримання обов`язків, які можуть бути покладені у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності або ж можливості реально відбувати покарання у виді позбавлення волі, останній зможе переховуватися від досудового розслідування та (або) суду.

Обрання ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, не забезпечить належної поведінки підозрюваного, тому що у даному випадку знову ж таки для останнього будуть створені умови і надана можливість продовжити свою злочинну діяльність.

Враховуючи наведене, існує ймовірність того, що, перебуваючи на волі підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, таким чином, перешкоджати своєчасному проведенню досудового розслідування в межах строків, встановлених чинним КПК України, що свідчить про наявність ризиків, зазначених в п.1 ч.1 ст.177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування або суду).

2. П.5 ч.1 ст.177 КПК України (вчинити інше кримінальне правопорушення).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 , являється раніше судимий за вчинення корисливого злочину, а саме засуджений 29.03.2019, вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

В цей час, коли судимість не була погашена або знята у встановленому законом порядку, для себе належних висновків не зробив та повторно вчинив новий, тяжкий, корисливий злочин стосовно особи похилого віку (1935 року народження). Вказане може свідчити про те, що ОСОБА_7 не бажає ставати на шлях виправлення та вчиняє нові кримінальні правопорушення. Крім того встановлено, що ОСОБА_7 ніде офіційно не працює, не має постійного джерела прибутку, що є однією із причин спонукання останнього до вчинення нових кримінальних правопорушень, а тому встановлена наявність ризику, зазначеному у п.5 ч.1 ст.177 КПК України (вчинити інше кримінальне правопорушення).

Тобто ОСОБА_7 на шлях виправлення не став, продовжує вчиняти протиправні дії, нехтує будь-якими моральними засадами суспільства, рішеннями суду та законодавством України вцілому.

Разом із тим, як було зазначено раніше, ОСОБА_7 вчинив злочин стосовно особи похилого віку, а саме потерпілим у вказаному кримінальному провадженні являється ОСОБА_8 , 1935 року народження. Вказане свідчить про виняткову зухвалість ОСОБА_7 та повне нехтування останнім як нормами закону так і моралі, що в свою чергу, разом із фактом притягнення до кримінальної відповідальності в минулому, очевидно свідчить про небажання останнього ставати на шлях виправлення та підтверджує ризик, зазначений у п.5 ч.1 ст.177 КПК України (вчинити інше кримінальне правопорушення). В цілому вказане свідчить про те, що ОСОБА_7 являється соціально неблагонадійним громадянином.

Таким чином, з метою забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховування від слідства та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, ухилення від виконання процесуальних рішень, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, необхідно застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З врахуванням всіх встановлених у кримінальному провадженні обставин, є всі підстави стверджувати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, а також належним чином гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків, з урахуванням тяжкості інкримінованого злочину, обставин вчинення злочину та особи підозрюваного.

Зважаючи на наведені факти та обставини, передбачені 178 КПК України, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, зокрема домашній арешт, не зможе запобігти ризикам, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, так як поведінка ОСОБА_7 , що виражена в повному нехтуванні закону, очевидно свідчить про невиконання покладених на нього процесуальних обов`язків в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Беручи до уваги те, що встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може ухилятися від покладених на нього процесуальних обов`язків, переховуватися від органів досудового розслідування і суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити нове кримінальне правопорушення, а також докази обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, до підозрюваного ОСОБА_7 необхідно обрати такий запобіжний захід, як тримання під вартою.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України. Враховуючи п.2 ч.5 ст.182 КПК України, слідчий вважає доцільним визначити розмір застави у вигляді 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

В судовому засіданні прокурор вважає, що клопотання є обґрунтованим та просить його задоволити.
Слідчий у судовому засіданні просить клопотання задоволити. Вважає, що жоден більш м`який запобіжний захід не усуне наявних ризиків.
Підозрюваний в судовому засіданні пояснив, що вину у вчиненому визнає, розкаюється, від правоохоронних органів переховуватися не має наміру, просить застосувати до нього запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.
Захисник у судовому засіданні просив обрати більш м`який запобіжний захід наприклад: у вигляді домашнього арешту у нічну пору доби або особисте зобов`язання, врахувати наявність неповнолітніх дітей у ОСОБА_7 та міцних соціальних зв`язків.

Вислухавши підозрюваного та його захисника, доводи слідчого і прокурора, ознайомившись з матеріалами клопотання і кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
При розгляді клопотання встановлено, що слідчим відділенням Дубенського ВП ГУНП України в Рівненській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000469 від 02 червня 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
02.06.2020, о 18 год. 10 хв. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 03.06.2020 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

03 червня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно зі ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність постійного місця проживання, репутацію підозрюваного, його майновий стан, наявність судимостей та інше.
При цьому, наявність відповідних ризиків того, що підозрюваний може вчинити певні дії, передбачені ст. 177 КПК України є припущенням, але з певною значною долею вірогідності. Натомість сторона обвинувачення має довести можливість такого припущення не загальними міркуваннями, а конкретними фактами та обставинами, які підтверджуються відповідними доказами.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі «Гарькавий проти України» зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
У відповідності до ст. 5 п. «С» Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину.
Так, згідно рішення Європейського суду з прав людини в справі Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак, те що можна вважати обґрунтованим , залежить від обставин.
У справі Мюррей проти Сполученого Королівства суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, її зв`язки з суспільством.
Слідчий суддя переконався, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до семи.
Досліджені додані до клопотання матеріали вказують на наявність вагомих фактів, які стали причиною виникнення підозри, ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Не вдаючись в оцінку даних доказів, та інших, зібраних на досудовому слідстві, слідчий суддя в той же час враховує об`єктивний характер встановлених фактів і приходить до висновку, що підозра підтверджується доказами, які є достатніми на даному етапі досудового розслідування, яке було розпочато 02.06.2020.
При розгляді клопотання про взяття під варту слідчий суддя не вправі досліджувати докази, давати їм оцінку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини підозрюваного, розглядати і вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінальної справи по суті.
Всі докази перевіряються лише з точки зору обґрунтованості підозри та наявності ризиків.
В клопотанні та в судовому засіданні доведено наявність ризику передбаченого ч. 5 ч. 1 ст. 177 КК України (вчинити інше кримінальне правопорушення).
Вказаний же в клопотанні ризик щодо можливості підозрюваного ухилитись від слідства та суду слідчим та прокурором не доведений, жодних фактичних даних щодо таких спроб не наведено. Навпаки при розгляді клопотання встановлено, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, одружений має на утриманні дітей, що вказує на міцність соціальних зв`язків підозрюваного. Крім того, стороною обвинувачення не надано жодних доказів, що ОСОБА_7 вчиняв будь-які дії, які б вказували на бажання ухилитись від слідства та суду.
Інших доказів, які б давали достатні підстави вважати, що підозрюваний може ухилитись від слідства та суду, стороною обвинувачення надано не було.
Згідно з ч. 2 ст. 1 КПК України Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
При розгляді справи «Боротюк проти України», рішення від 16.03.2011 року, Європейський суд з прав людини у п. 62 наголосив, що «існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (див. рішення у справі «Смирнова проти Росії» (Smirnova v. Russia), заяви №№ 46133/99 і 48183/99, п. 63, ECHR 2003-IX (витяги)). У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів».
Відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Сам по собі факт того, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, ще не є свідченням того, що до підозрюваного недостатньо застосування інших менш суворих запобіжних заходів.
За такого, при розгляді клопотання стороною обвинувачення не доведено наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, що є підставою для відмови в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
При цьому, обираючи певний запобіжний захід слід враховувати одне із загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження (в тому числі і запобіжних заходів) визначене в ст. 132 КПК України, а саме те, що певний захід забезпечення може застосовуватись тоді, коли потреби досудового розслідування виправдовують подібне втручання у права і свободи особи.
Обрання запобіжного заходу має забезпечувати баланс між інтересами підозрюваного та визначеними ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження та інтересами досудового розслідування.
Оскільки матеріали справи дають підстави для обґрунтованої підозри ОСОБА_7 та вказують на наявність ризику того, що він вчиняти інше кримінальне правопорушення, але не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаному ризику, слідчий суддя вважає за доцільне обрання ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту та необхідність покладення на підозрюваного додаткових обов`язків, які б унеможливили його перебування поза межами житла та дали змогу контролювати належну процесуальну поведінку підозрюваного. Матеріали клопотання не містять доказів, що такий запобіжний захід в даному випадку буде недостатнім, при цьому одночасно такий запобіжний захід, на думку слідчого судді, забезпечить вказаний вище баланс приватних інтересів особи, її сім`ї та інтересів досудового розслідування.
На підставі викладеного та керуючись ст.176, 177, 178, 179, 183, 193, 194, 196, 309 КПК України слідчий суддя
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Дубенського ВП ГУНП України в Рівненській області ОСОБА_6 яке погоджене прокурором Дубенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , за матеріалами кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000469 від 02 червня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 , - запобіжного заходу у виді тримання під вартою - відмовити.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Ківерці Волинської області, непрацюючого, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, раніше судимого, вироком Дубенського міськрайонного суду від 29.03.2019 за ч. 1 ст. 185 КК України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді у виді цілодобового домашнього арешту строком на 60 (днів) -з 02 червня 2020 року по 01.08.2020 включно
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України зобов`язати ОСОБА_7 :

- не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 - цілодобово;
- прибувати за першим викликом суду;
- прибувати до слідчого, прокурора у кримінальному провадженні за першою вимогою.
- утримуватися від спілкування із потерпілою у кримінальному провадженні.
Згідно з ч.4 ст.181 КПК України копію ухвали направити для виконання за місцем проживання підозрюваного до Дубенського відділу поліції ГУНП і Рівненській області (вул.Пекарська, 10, м.Дубно, Рівненська область) та зобов`язати негайно поставити на облік ОСОБА_7 і повідомити про це слідчого.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Дубенського місцевої прокуратури ОСОБА_3 за місцем здійснення досудового розслідування.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , що відповідно до ч. 6 ст. 195 КПК України відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а рівно намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених судом на підозрюваного, обвинуваченого при обранні запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі або у вигляді домашнього арешту.
Відповідно до ч.3 ст. 202 КПК України негайно доставити підозрюваного ОСОБА_7 до місця його проживання та звільнити з-під варти.
Ознайомити підозрюваного ОСОБА_7 під підпис з ухвалою про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та вручити копію.
Дата закінчення дії ухвали 01 серпня 2020 року.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1