Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/179/20
номер провадження 1-кп/368/127/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.03.2020 рокум.Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області кримінальне провадження № 0000017 від 13.01.2020 року щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Алейськ Алтайського краю, громадянина України, непрацюючого, розлученого, освіта середньо-спеціальна, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 309 ч. 1 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- сторони обвинувачення прокурора Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_4

- сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 12.01.2020 р. близько 17 години знаходячись поблизу буд. 22 по вул. Лятошинського в м. Київ, на землі, знайшов тим самим придбав блістер з наркотичним засобом, обіг якого обмежено - «Метадон (фенадон)» у вигляді двох з половиною таблеток, який він в подальшому поклав до правої шкарпетки, в яку був одягнутий та незаконно залишив зберігати при собі для власного вживання без мети збуту. В подальшому ОСОБА_3 сів до власного автомобіля марки «Nisan Sunny», р.н. НОМЕР_1 та поїхав до м. Кагарлик Київської області.
12.01.2020 р. близько 20 години ОСОБА_3 рухаючись на вищевказаному автомобілі на автодорозі «Київ-Знам`янка» в напрямку м. Кагарлик, потрапив в дорожню-транспортну пригоду, внаслідок якої 12.01.2020 близько 21 години був доставлений до приймального відділення Кагарлицької центральної районної лікарні з первинним діагнозом: перелом лівої горілочної частини ноги.
Того дня, близько 23 години, працівниками Кагарлицької центральної районної лікарні під час надання необхідної медичної допомоги ОСОБА_3 , при роздяганні останнього в правій шкарпетці було виявлено блістер з написом «Метадон» з вмістом двох з половиною таблеток, які останній незаконно зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.
Згідно висновку експерта №11-2/236 від 16.01.2020 р. надані на дослідження дві таблетки білого кольору та фрагмент таблетки білого кольору містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон), загальна маса якого складає 0,050 грам.
Згідно зі «Списком №1 Небезпечних наркотичних засобів, обіг яких обмежено» в Таблиці і «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року за № 770, зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 518 від 04.06.2008, метадон (фенадон) с небезпечним наркотичним засобом, обіг якого обмежено.
Згідно з Таблицею №1, затвердженої наказом МОЗ України №188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» маса метадона (феналона) в перерахунку на суху речовину до 0,02 г с невеликими розмірами, а від 1,6 г до 20 г с великими розмірами.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 309 ч. 1 КК України визнав повністю та пояснив, що він знайшов згорток з таблетками та поклав їх у носок і поїхав на своїй машину до с. Ємчиха Миронівського району. Проте, в м. Кагарлик потрапив у ДТП, та перебував без свідомості. Коли йому надавали медичну допомогу, у носку виявили наркотичний засіб. Наркотичний засіб був для його власного вживання та він не мав мети його збуту. Шкодує, що так вчинив та більше такого робити не буде. Просить його суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 , повністю визнав свою винність у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 ч. 1 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності його позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Це повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, суд допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 309 ч. 1 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України, а саме: вчинення незаконного придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.
Таким чином, суд дійшов до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується, обвинувачений винний у вчиненні злочину та підлягає покаранню.

Обставини, які характеризують особу обвинуваченого.

Згідно паспорту серії НОМЕР_2 , виданого 04 березня 1996 року обвинувачений ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в місто Алейськ Алтайського краю, відповідно, на момент вчинення злочину був повнолітнім та є громадянином України.

Згідно вимоги про судимість № 169/109/1009.1/02-20 від 16.01.2020 р. станом на 17.01.2020 року ОСОБА_3 є особою раніше не судимою.

Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія»» обвинувачений ОСОБА_5 за наркологічною допомогою не звертався та на обліку в лікаря - нарколога не перебуває.
Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства «Київська міська психоневрологічна лікарня № 2» обвинувачений ОСОБА_5 за психіатричною допомогою не зверталася та на обліку в лікаря - психіатра не перебуває.

Згідно характеристики, виданої начальником житлового масиву «Теремки-2» на громадянина ОСОБА_3 , який мешкає по АДРЕСА_3 , за період проживання на житловому масиві «Теремки-2» скарг від сусідів та мешканців будинку на його поведінку не надходило.

Обгрунтування судом призначення обвинуваченому ОСОБА_3 міри та виду покарання.

Так, санкція ч. 1 ст. 309 КК України передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на той самий строк.

Згідно ч. 3 ст. 12 КК України - злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України злочин, вчинений обвинуваченим ОСОБА_3 , є злочином середньої тяжкості.

При призначенні обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" із змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахуванні ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України (в редакції 2001 року), суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України (в редакції 2001 року), суд не вбачає.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
При призначенні обвинуваченому покарання суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості; дані про особу обвинуваченого, по справі характеризується позитивно, має постійне місце проживання, щиро покаявся, сприяв у розслідуванні злочину, досудову доповідь, згідно якої на думку органу пробації виправлення особи без обмеження або позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, тому вважає, що належним та достатнім є призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу в межах санкції статті КК України
Призначаючи покарання, суд також враховує і принцип гуманізації відповідальності при призначенні покарання, який повинен бути застосований виходячи із засад визначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відтак, приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе в умовах без ізоляції від суспільства.
Справедливість покарання полягає насамперед у тому, що воно має відповідати загальнолюдським цінностям, моральним устоям суспільства, переконувати громадян у правильності судової політики.
Тобто, визначене покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів і відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання.
Цивільного позову по справі не заявлено.
Відповідно до ст.124 КПК України всі судові витрати покладаються на обвинуваченого та підлягають стягненню з нього.
Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Цивільного позову по справі не заявлено.
Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , процесуальні витрати на користь держави вартість проведеної судової експертизи № 11-2/7945 від 28.11.2019 р. в сумі 1256 (одну тисячу двісті п`ятдесят шість) грн. 08 коп.
Речові докази по кримінальному провадженню: спеціальний пакет «Україна МВС експерта служба» № 0010037 з вмістом об`єктів дослідження (блістер з написом «Метадон» з вмістом двох половиною таблеток та попередніми пакуваннями), який поміщено на зберігання в кімнату для зберігання речових доказів Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області - після набрання вироком законної сили - знищити.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1