Справа № 159/969/17 Провадження №11-сс/802/270/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:запобіжний захід. Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30.04.2020 в кримінальному провадженні № 0000022 щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування, з урахуванням повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 30.04.2020, ОСОБА_7 підозрюється в тому, що він, будучи директором Ковельської філії ДП "Укрветсанзавод", у період з 30 червня 2016 року по 04 квітня 2017 року, внаслідок умисного порушення спеціальних правил, передбачених Законами України "Про охорону навколишнього природного середовища", "Про відходи", "Про охорону земель", "Про державний контроль за використанням та охороною земель", "Про побічні продукти тваринного походження, не призначені для споживання людиною", "Про охорону атмосферного повітря", Земельного кодексу України та Водного кодексу України, забезпечив розміщення та захоронення загиблих тварин і відходів від переробки сировини тваринного походження на земельній ділянці площею 3,06 га, за адресою: вул. Грабовського, 55 м. Ковель Волинської області, що перебуває на праві постійного користування ДП "Укрветсанзавод", що, згідно висновку судової інженерно-екологічної експертизи № 378 від 26.03.2020, спричинило забруднення землі шкідливими для довкілля, а відтак - життя та здоров`я людей речовинами, та створило негативний вплив на довкілля, а через нього - небезпеку для життя та здоров`я людей, а також завдало державі шкоди за забруднення природних ресурсів в сумі 1 093 826,57 грн.

Крім цього, він же, підозрюється в тому, що відповідно до Положення про Ковельську філію ДП "Укрветсанзавод", затвердженого генеральним директором ДП "Укрветсанзавод" № 90-Ш15 від 09 вересня 2015 року, одним з основних напрямків діяльності філії є здійснення протиепізоотичних заходів: збір, заготівля, перевезення, утилізація та переробка туш загиблих тварин, кісток, інших відходів м`ясо та птахопереробних підприємств, ферм, вилученої з обігу неякісної або небезпечної продукції, іншої сировини тваринного походження.

У відповідності до наказу № 123-К/16 від 30 червня 2016 року ОСОБА_7 переведений з посади заступника на посаду директора Ковельської філії ДП "Укрветсанзавод" і згідно Положення про Ковельську філію ДП "Укрветсанзавод" та своєї посадової інструкції, здійснює керівництво виробничо-господарською і фінансово-економічною діяльністю філії, відповідно до діючого законодавства, та несе повну відповідальність за наслідки прийнятих рішень, збереження і ефективного використання майна, а також фінансово-господарські результати філіалу, забезпечує дотримання вимог нормативно-правових документів з охорони праці, виробничої санітарії, протипожежного захисту та дотримання вимог законодавства з охорони навколишнього середовища.

Таким чином, ОСОБА_7 , постійно перебуваючи на посаді директора Ковельської філії ДП "Укрветсанзавод", виконував організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, внаслідок чого є службовою особою.

У період з 30 червня 2016 року по 04 квітня 2017 року, ОСОБА_7 , обіймаючи посаду на підприємстві, працюючи згідно наказу керівника ДП "Укрветсанзавод" № 123-К/16 від 30 червня 2016 року на посаді директора Ковельської філії "Укрветсанзавод", будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч інтересам служби та своїм посадовим обов`язкам, з метою одержання неправомірної вигоди Ковельською філією ДП "Укрветсанзавод", яка полягала в уникненні матеріальних витрат на переробку відходів, умисно забезпечив розміщення та захоронення загиблих тварин і відходів від переробки сировини тваринного походження на земельній ділянці площею 3,06 га, за адресою: вул. Грабовського, 55 м. Ковель Волинської області, що перебуває на праві постійного користування ДП "Укрветсанзавод", чим спричинив тяжкі наслідки, що виразились, згідно висновку судової інженерно-екологічної експертизи № 378 від 26.03.2020, у забрудненні землі шкідливими для довкілля а відтак для життя та здоров`я людей речовинами, що створило негативний вплив на довкілля, а через нього - небезпеку для життя та здоров`я людей, а також завдало державі шкоди за забруднення природних ресурсів в сумі 1 093 826,57 грн., а також у заподіянні Ковельській філії ДП "Укрветсанзавод", відповідно до висновку судово-економічної експертизи № 8021 від 12.04.2019, збитків на суму 87 100 грн.

12.04.2017 винесено повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 239, ч. 2 ст. 364 КК України.

12.04.2017 в порядку ст. 281 КПК України, оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_7

13.04.2017 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 ..

Зазначене клопотання було обґрунтовано тим, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки останній підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, за якими законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Крім цього, такий ризик об`єктивно підтверджується тим, що ОСОБА_7 зареєстрований в Донецькій області, частина якої є територією проведення антитерористичної операції, що відмежована від мирної території України умовним кордоном, який не забезпечує проникнення на територію терористичних організацій ДНР та ЛНР. У зв`язку з цим підозрюваний ОСОБА_7 може залишити територію України та цим самим ухилитись від кримінальної відповідальності.

Наведене, на думку слідчого, свідчить про те, що жоден із запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не забезпечить виконання покладених на підозрюваного обов`язків, а тому незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може перешкоджати розслідуванню кримінального провадження, забезпеченню швидкого, повного, неупередженого розслідування та призведе до затягування у виконанні або унеможливлення виконання процесуальних рішень, проведення слідчих дій та подальших судових розглядів.

За період з 13.04.2017 по теперішній час ухвалами слідчого судді неодноразово надавався дозвіл на затримання ОСОБА_7 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

29.04.2020 о 16 год 50 хв, на підставі ухвали слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28.04.2020 про дозвіл на затримання з метою приводу, ОСОБА_7 затримано за підозрою у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень.

30.04.2020 ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри.

30.04.2020 в ході розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного, прокурором ОСОБА_6 подано доповнення до вказаного клопотання, в якому прокурор додатково обґрунтовує наявність ризиків, передбачених п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурори та слідчий клопотання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного підтримали з підстав, викладених вище, та просили його задовольнити.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30.04.2020 дане клопотання задоволено частково.

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 9 (дев`ять) днів.

Визначити для ОСОБА_7 , розмір застави в сумі 945 900 (дев`ятсот сорок п`ять тисяч дев`ятсот) гривень 00 копійок.

Постановлено, що дата початку дії ухвали в частині строків тримання під вартою - 29 квітня 2020 року, а закінчення - 07 травня 2020 року включно.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор та слідчий у клопотанні, дають підстави вважати оголошену ОСОБА_7 підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, як на те посилається сторона обвинувачення, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного даного запобіжного заходу.
Крім того, слідчий суддя, враховуючи дані про особу підозрюваного, визнав доведеними стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Разом з тим встановлено, що строк досудового розслідування по даному кримінальному провадженню закінчується 08.05.2020 року, тому строк тримання обвинуваченого під вартою визначено в межах строків досудового розслідування, тобто до 07 травня 2020 року.

Вищевказані факти свідчать про неможливість запобігання зазначеним в КПК України ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слід задовольнити частково та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем постійного проживання підозрюваного. Вважає, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою та такою, що не ґрунтується на фактичних обставинах справи та постановленою з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що порушено порядок звернення з клопотанням про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та порушено права ОСОБА_7 на участь у розгляді справи захисника. Зокрема, не забезпечено участь захисника ОСОБА_8 , яка після затримання підозрюваного, 29.04.2020 надіслала до суду клопотання про її участь у розгляді клопотання як захисника, яке спочатку судом було задоволено та вирішено проводити розгляд клопотання в режимі відеоконференції, у якому захисник ОСОБА_8 не змогла взяти участь з незалежних від неї причин. У подальшому клопотання розглядалось без участі цього захисника, що не відображено в ухвалі слідчого судді. Крім того, не доведено існування ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, а також незаконного впливу на свідків. Також захисник вважає, що оголошена підозра ОСОБА_7 є необґрунтованою.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та основні доводи апеляційної скарги, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , який підтримував апеляційну скаргу і просив скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати щодо нього запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, міркування прокурора, яка заперечувала доводи апеляційної скарги та просила залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали провадження за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Дані вимоги закону при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 слідчим суддею були дотримані в повному обсязі.

Як убачається з матеріалів провадження, 12.04.2017 ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 239, ч. 2 ст. 364 КК України.

30.04.2020 ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень повністю стверджується зібраними у кримінальному провадженню доказами, а саме: актом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів, щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами; актом здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства у галузі ветеринарної медицини підприємствами з знешкодження та утилізації загиблих тварин і відходів, що отримують при переробці сировини тваринного походження; протокол огляду місця події від 23.03.2017; актом обстеження земельної ділянки від 06.01.2017; протоколами допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; висновками експертів, інші матеріали кримінального провадження.
Не заслуговують на увагу твердження захисника про те, що достатні та переконливі докази, які свідчать про вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Слід зазначити, що термін «обґрунтована підозра», згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984, ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Крім того, фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності ОСОБА_7 в скоєнні кримінальних правопорушень, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.
Так, слідчий суддя встановив, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочинів, передбачених ч. 1 ст. 239, ч. 2 ст. 364 КК України; наявність реальних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п. п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та недостатність застосування до ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання його під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого.

Доводи апеляційної скарги про незабезпечення підозрюваному ОСОБА_7 захисника під час розгляду клопотання про застосування виняткового запобіжного заходу є безпідставними, оскільки повністю спростовуються матеріалами провадження.

Так, з матеріалів провадження та із оскаржуваного судового рішення вбачається, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 брав участь захисник адвокат ОСОБА_12 (а.м.п.78, 105-118).

Вирішуючи питання про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя в повному обсязі мотивував своє рішення.

З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 5 ч.1 ст.177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою погоджується і апеляційний суд.

Дані про особу ОСОБА_7 , на які посилається захисник у апеляційній скарзі, ризики у кримінальному провадженні не зменшують та на правильність висновку щодо необхідності застосування до підозрюваного саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою не впливають.

Слід звернути увагу, що ОСОБА_7 зареєстрований в Донецький області, а фактично проживає в м. Києві, ухилявся від органів досудового розслідування, на підставі чого був оголошений у розшук, зважаючи на обставини, які свідчать про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, враховуючи ті обставини, що існують достатні дані, що ОСОБА_7 не буде дотримуватися покладених на нього процесуальних обов`язків у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного із позбавленням волі, а тому перебуваючи на волі ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні.

За викладених обставин у сукупності апеляційний суд приходить до висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_7 є недостатнім.

Разом з тим, слідчий суддя у відповідності до вимог ч.3 ст.183 КПК України визначив ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, розмір якої відповідає вимогам п. 2 ч.5 ст. 182 КПК України.

За таких обставин, апеляційний суд вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника, не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30.04.2020 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: