Справа № 456/1888/19
Провадження № 1-кп/456/106/2020
ВИРОК
іменем України

19 червня 2020 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий кримінальне провадження щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стрий Львівської області, громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, інваліда ІІ групи, донька ОСОБА_8 , 2004 р.н., не одружений, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 09.01.2019 близько 20:10 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля будинку №5, що по вул. 1-го Листопада в м. Стрию, під час словесного конфлікту із ОСОБА_9 , на ґрунті особистих неприязних відносин, що виникли раптово, маючи при собі кухонний ніж та реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, умисно наніс, один удар клинком ножа, який тримав у правій руці в передню ділянку стінки живота потерпілого, внаслідок чого ОСОБА_9 впав на землю, після чого ОСОБА_4 залишив місце вчинення кримінального правопорушення та пішов у невідомому напрямку. В подальшому, потерпілого ОСОБА_9 каретою швидкої медичної допомоги було доставлено в Стрийську центральну районну лікарню, де ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 22:10 хв. від отриманих травм потерпілий помер. В результаті неправомірних дій ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_9 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді одного проникаючого колото-різаного поранення передньої стінки живота, яке проникало в черевну порожнину, супроводжувалось ушкодженнями шлунку, підшлункової залози і аорти, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по небезпеці для життя в момент заподіяння та знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_9 .

Таким чином, ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_9 умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 , тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.121 КК України визнав частково, зокрема не заперечив того факту, що заподіяв потерпілому ОСОБА_9 один удар ножем в живіт, однак вказав, що умислу на заподіяння смерті потерпілого не мав. З приводу обвинувачення за ч.2 ст. 121 КК України пояснив, що 09.01.2019 близько 17:00 год. він пішов в гості до ОСОБА_10 , оскільки багато років знайомий з ним, де також був ОСОБА_9 , з яким він познайомився того ж дня та ОСОБА_11 . Коли він прийшов до ОСОБА_10 , вони уже були в стані алкогольного сп`яніння. Він того вечора випив близько 100 гр. горілки. Вони розмовляли, однак ОСОБА_9 чіплявся до нього, запитував чого він прийшов. Після цього потерпілий ОСОБА_9 наніс йому удар в обличчя, від якого він впав. ОСОБА_9 продовжив бити його ногами по тулубу, обличчі. Коли він піднімався з підлоги, схопився за його куртку руками, внаслідок чого вони обидва впали і він пошкодив рукав куртки потерпілого. До цього моменту в ОСОБА_9 не було жодних наявних тілесних ушкоджень. Він запропонував ОСОБА_9 піти до нього додому та мав намір віддати йому свою куртку. Близько 19:00 год. він разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 вийшли з будинку ОСОБА_12 і попрямували до нього додому, що за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_11 з ними уже не було, оскільки він пішов від ОСОБА_10 раніше. По дорозі, ОСОБА_9 продовжував чіплятись до нього, погрожував, штовхав. Він побіг наперед, відстань між ними була близько 100-200 м. Вдома в нього нікого не було, він взяв кухонний ніж, на ручці якого були намальовані квіти, замість куртки. Вважав, що ОСОБА_9 побачивши ніж, налякається і заспокоїться, а курку він пізніше йому віддасть. Коли він вийшов з будинку, ОСОБА_10 і ОСОБА_9 стояли на тротуарі. Останній продовжив конфлікт, хамив йому і між ними почалась шарпанина. Він тримав ніж у правій руці та просив його заспокоїтись. Всі події тривали близько 5-7 хв. Як він наніс потерпілому ОСОБА_9 удар не розуміє, оскільки тримав ніж внизу, а його дії були спрямовані виключно, щоб налякати ОСОБА_9 . В той момент, він відчував реальну загрозу з боку потерпілого, хоча фізичної шкоди ОСОБА_9 на місці події йому не заподіяв. Як ніж увійшов в потерпілого ОСОБА_9 він не відчув, хоча не заперечив, що один раз замахнувся на нього ножем. Поранення могло бути спричинене ОСОБА_9 тоді, коли він вивертався з його рук. Чи була на ножі кров він не бачив, як і не бачив, чи потерпілий ОСОБА_9 падав від удару. Вважає, що ОСОБА_9 міг не бачити ніж в його руці, оскільки був дуже п`яний. Після цього, він викинув ніж на подвір`ї свого будинку, в підвальне приміщення та пішов додому. Особисто він в поліцію не дзвонив, оскільки боявся. Протягом години часу до нього додому прийшли працівники поліції. Він не думав, що все це дуже серйозно, тому не цікавився, що сталось з потерпілим. Ствердив, що умислу на заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_9 він не мав, хоча визнав той факт, що завдав один удар потерпілому ОСОБА_9 з необережності, щоб налякати останнього. У вчиненому щиро розкаюється. Крім цього, пояснив, що хворіє на СНІД, туберкульоз, проживає разом із співмешканкою та мамою інвалідом ІІІ групи та батьком пенсійного віку. Просить суд суворо не карати. Цивільний позов визнав частково, зокрема моральну шкоду в розмірі 10000 грн., яку відшкодував, в задоволенні решти позовних вимог про відшкодування майнової шкоди та моральної шкоди просить відмовити за безпідставністю.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, за обставин, викладених у обвинувальному акті, винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за викладених вище обставин, повністю підтверджується зібраними на досудовому слідстві та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, яким судом надано ретельну оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення:
показаннями в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_6 про те, що 10.01.2019 до неї прийшов її однокласник і повідомив, що її син, ОСОБА_9 помер в лікарні, на операційному столі. Того дня вона його не бачила. Син проживав окремо близько 10 років та винаймав квартиру в м. Стрию Львівської області. Інколи син приїздив до неї, ночував, часто телефонував. В лікарню поїхала її дочка з чоловіком. За життя сина жодного разу не притягували до відповідальності. Допомоги по втраті годувальника вона не отримувала. Просить покарати обвинуваченого ОСОБА_4 зі всією суворістю відповідно до закону. Вказала, що у вересні 2019 року обвинувачений частково відшкодував їй моральну шкоду у розмірі 10000 грн.;

показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 про те, що ввечері 09.01.2019 він разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_4 сиділи в ОСОБА_10 вдома та випивали. ОСОБА_9 до цього не був знайомий з ОСОБА_4 . За вечір вони випили близько 2-3 пляшок горілки /розведеного спирту/. ОСОБА_4 пив менше, оскільки не хотів. ОСОБА_9 коли випивав, поводив себе дуже агресивно. Він почав чіплятись до ОСОБА_4 , останній просив його заспокоїтись. ОСОБА_9 не зважав на такі зауваження обвинуваченого та продовжив конфліктувати, наносив йому удари ногою по тілу, обличчі. ОСОБА_4 схопив його, ОСОБА_9 за куртку, коли піднімався з підлоги і порвав її. Тілесних ушкоджень на обвинуваченому він того дня не бачив. Обвинувачений ОСОБА_4 запропонував потерпілому піти до нього додому, щоб віддати йому свою куртку, однак конфлікт між ними продовжився. Всіх подій він не знає, оскільки до нього подзвонила матір і близько 19:00 год. він змушений був піти додому. Наступного дня, в райвідділку поліції його допитали і він побачив на ОСОБА_4 тілесні ушкодження, зокрема синці на обличчі та спині;

показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_13 про те, що обвинувачений ОСОБА_4 є її співмешканцем, вони разом проживають близько 9 років. ОСОБА_4 хворіє, лікується амбулаторно. Того дня, 09.01.2019 вона була на роботі та повернулась близько 22:30 год. Коли прийшла додому, вхідні двері були відкриті, вдома нікого не було. ОСОБА_4 рідко вживав алкоголь, однак був період різдвяних свят. Близько 01:00 год. прийшли працівники поліції та попросили дати одяг ОСОБА_4 , щоб він переодягнувся. Про кухонний ніж, який ОСОБА_4 взяв з дому вона дізналась, коли обвинувачений показав, де викинув його і такий вона впізнала, коли працівники поліції пред`явили його до впізнання;

показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 про те, що обвинуваченого ОСОБА_4 добре знає, в них добрі відносини, а з потерпілим ОСОБА_9 вони разом підробляли і він орендував квартиру в м. Стрий Львівської області. ОСОБА_4 та ОСОБА_9 знайомі не були. 09.01.2019 до нього в гості прийшли ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_4 . Вони разом сиділи і випивали, всього випили близько 3 л. горілки. Пізніше ОСОБА_9 почав конфліктувати з ОСОБА_4 , всіх деталей він не пригадує, оскільки був дуже п`яний та відлучався в магазин за горілкою. Коли він повернувся з магазину, ОСОБА_9 конфліктував з ОСОБА_4 за куртку. ОСОБА_9 погрожував обвинуваченому, махав руками, скандалив. Він бачив, що в останнього порвана куртка. ОСОБА_9 наніс ОСОБА_4 один удар в обличчя, вдарив три рази рукою, а потім ще копав ногами. Чи падав ОСОБА_4 на підлогу, він не бачив. Обвинувачений відштовхнув потерпілого, однак той продовжував шарпанину. Після цього, ОСОБА_4 запропонував, щоб вони йшли до нього колядувати. ОСОБА_11 пішов додому швидше, бо йому подзвонила матір, а вони пішли до ОСОБА_4 . По дорозі до будинку ОСОБА_4 , ОСОБА_9 продовжив скандалити з ОСОБА_4 , чи наносили вони один одному удари він не бачив, оскільки було темно. Щоб уникнути шарпанини, ОСОБА_4 пішов наперед. Чи був в руках ОСОБА_4 ніж, він не пригадує, як і не пам`ятає про те, чи хотів обвинувачений віддати потерпілому ОСОБА_9 свою куртку. Того вечора він падав, однак чи падав ОСОБА_9 під час шарпанини з обвинуваченим, він не пригадує. Пізніше, вдома у ОСОБА_4 вони удвох ще випили горілки, а обвинувачений ОСОБА_4 показав йому синці на тілі. Пізніше його знайшли працівники поліції, запитували, чи не знає він ОСОБА_4 , він провів їх до обвинуваченого додому, звідки їх забрали у райвідділок поліції. Детально всіх подій не пригадує, оскільки перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння;

протоколом огляду місця події від 09.01.2019 з фототаблицею до нього, відповідно до якого такий проведено слідчим Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_14 , в присутності понятих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 . Огляд проведено в приймальній кімнаті Стрийської ЦРЛ. Під час огляду виявлено та вилучено: балонову курточку темного кольору, на правому рукаві даної куртки є пошкодження у вигляді розриву; футболку сірого кольору, на якій наявні прошарування речовини бурого кольору, яка розірвана навпіл по вертикалі; футболку чорного кольору з рукавами червоного кольору, яка розірвана по вертикалі, на якій наявні сліди бурої речовини; светр коричневого кольору; светр сірого кольору, напіврозірваний по горизонталі, також розірваний по вертикалі в передній частині, на светрі наявні сліди речовини бурого кольору; светр темно-коричневого кольору, який розірваний в передній частині , на контурах розриву наявні сліди речовини бурого кольору; штани з матеріалу джинс, світло синього кольору, на яких наявні сліди речовини бурого кольору; шкарпетки темно-синього кольору в кількості 6 штук; спортивні штани сірого кольору з шнурками в області поясу, на яких наявні сліди речовини бурого кольору; черевики сірого кольору, на яких наявні сліди речовини бурого кольору; мобільний телефон марки «Нокіа» з сім-картою оператора «Водафон, в нижній частині телефону є сліди речовини бурого кольору. Вказані речі належать ОСОБА_9 /Т.1 а.с. 140 -142/;

протоколом огляду місця події та фототаблицею до нього від 09.01.2019, відповідно до якого такий проведено слідчим СВ Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_17 , в присутності понятих ОСОБА_18 , ОСОБА_19 . Оглядом місця події є земельна ділянка на вулиці 1-го Листопада, що в м. Стрий Львівської області, біля буд. №5. Оглядом встановлено, що з правої сторони на тротуарі, в напрямку вулиці Шевченка, біля кута вказаного будинку є плями речовини бурого кольору, розміром приблизно 40х10 см, каплі розміщені в хаотичному порядку. Далі по діагоналі, в ліву сторону по вул. Шевченка, на відстані 50 см. є каплі речовини бурого кольору. З двох вказаних місць вилучено змиви речовини бурого кольору. В напрямку вказаної вулиці, з правої сторони виявлено камеру відеоспостереження. Вилучені сліди речовини бурого кольору вилучено та поміщено в паперові пакети /Т.1 а.с. 143-150/;
протоколом огляду місця події з фототаблицею до нього від 09.01.2019, відповідно до якого такий проведено слідчим СВ Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_17 , в присутності понятих ОСОБА_20 , ОСОБА_21 . Оглядом місця події є кабінет №26, який знаходиться в адміністративній будівлі Стрийського ВП ГУНП у Львівській області, що на вул. Драгоманова, 2 в м. Стрию Львівської області. В даному кабінеті ОСОБА_4 добровільно видав дублянку світло-коричневого кольору, штани чорного кольору, светр світло-коричневого кольору, чоловічі черевики світло-коричневого кольору та пояснив, що у вказаному одязі був одягнутий 09.01.2019, а саме під час нанесення ножового поранення ОСОБА_9 . Вказані речі у ОСОБА_4 вилучено /Т.1 а.с. 151-153/;

висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №14 від 10.01.2019, згідно якого ОСОБА_4 на час огляду о 00.20 год. перебував в стані алкогольного сп`яніння /Т.1 а.с.154/;

протоколом отримання зразків для експертизи від 09.01.2019, відповідно до якого слідчим СВ Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_17 , в приміщенні кабінету №26 Стрийського ВП ГУНП у Львівській області відібрано у ОСОБА_4 зрізи нігтьових пластин для проведення експертизи, які поміщено та опечатано в паперовий пакет /Т.1 а.с. 155/;

протоколом отримання зразків для експертизи від 09.01.2019, відповідно до якого слідчим СВ Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_17 , в приміщенні кабінету №26 Стрийського ВП ГУНП у Львівській області відібрано у ОСОБА_4 зразки змивів з рук та обличчя для проведення експертизи, які поміщено та опечатано в паперовий пакет /Т.1 а.с. 156/;

протоколом отримання зразків для експертизи від 09.01.2019, відповідно до якого слідчим СВ Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_17 , в приміщенні кабінету №26 Стрийського ВП ГУНП у Львівській області відібрала у ОСОБА_4 зразки букального епітелію для проведення експертизи, які поміщено та опечатано в паперовий пакет /Т.1 а.с. 157/;

протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 10.01.2019, відповідно до якого слідча СВ Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_17 10.01.2019 о 00:21 год. /фактичний час затримання 09.01.2019 о 23:00 год./, в присутності захисника ОСОБА_22 , затримала особу, підозрювану у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України ОСОБА_4 Оперуповноважений Стрийського ВП ГУНП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_23 на підставі ч.3 ст. 208 КПК України, із дотриманням правил, передбачених ч.7 ст. 223 і ст. 236 КК України, у присутності понятих ОСОБА_20 , ОСОБА_21 здійснив обшук затриманої особи ОСОБА_4 , під час якого нічого не виявлено та не вилучено /Т.1 а.с. 159-162/;

протоколом проведення слідчого експерименту від 10.01.2019, відповідно до якого такий проведено слідчим СВ Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_17 , за участю підозрюваного ОСОБА_4 , в присутності понятих ОСОБА_20 , ОСОБА_21 . Слідчим експериментом встановлено: усі учасники слідчого експерименту зібралися в приміщенні каб. №26 Стрийського ВП ГУНП у Львівській області, що за адресою: м. Стрий, вул. Драгоманова, 2, де ОСОБА_4 було запропоновано на місці розповісти про події та обставини вчинення ним кримінального правопорушення, на що він погодився. Слідча дія фіксувалась на відеокамеру марки «Panasonic» HC-V160 8,9 mega pixels Full HD, відеофайл записаний на диск. Під час слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що по дорозі до його будинку у нього з потерпілим виник конфлікт, він не знав, що від нього чекати, а тому пішов додому і взяв ніж та вийшов на вулицю. Потерпілий продовжував конфліктувати і він наніс йому один удар ножом, який тримав в правій руці. Потім на місці вчинення злочину обвинувачений ОСОБА_4 продемонстрував, як наніс удар потерпілому та вказав, що удар наніс не цілеспрямовано, а хаотично і після нанесення удару він розвернувся і пішов додому, а ніж викинув по дорозі. Під час слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_4 вказав на місце на дорозі, де викинув ніж /Т.1 а.с. 163-165/;

протоколом огляду місця події від 10.01.2019 з фототаблицею до нього, відповідно до якого такий проведено слідчим СВ Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_17 , в присутності понятих ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , за участю підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_22 . Оглядом місця події є земельна ділянка на вул. 1-го Листопада, що в м. Стрию, неподалік буд. №9. На вказаній земельній ділянці ОСОБА_4 вказав, що після вчиненого злочину викинув ніж, яким наніс ушкодження ОСОБА_9 біля буд. №9, біля металевих дверей по вул. 1-го Листопада в м. Стрию. Під час огляду виявлено та вилучено ніж, який поміщено та опечатано в паперовий пакет №3426781 /Т.1 а.с. 166-169/;

заявою ОСОБА_24 від 10.01.2019, відповідно до якої остання надає працівникам поліції Стрийського ВП ГУНП у Львівській області на електронному носії відеозаписи із камери зовнішнього відеоспостереження за 09.01.2019, що встановлена на фасаді буд. АДРЕСА_2 . Не заперечує, щодо долучення зазначеного відеозапису до матеріалів кримінального провадження /Т.1 а.с. 177/;

відеозаписом із камер зовнішнього спостереження за 09.01.2019, що встановлена на фасаді буд. АДРЕСА_2 , з якої вбачається, що близько 20.00 год. обвинувачений ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 проходять по вул. 1-го Листопада, що в м. Стрию Львівської області. Обвинувачений ОСОБА_4 ішов попереду, останні двоє йшли позаду нього, ОСОБА_9 по дорозі падав, а ОСОБА_10 допомагав йому піднятись із землі. Між обвинуваченим та потерпілим був конфлікт, після якого потерпілий впав на землю, а обвинувачений пішов геть /Т.1 а.с.176з/;

лікарським свідоцтвом про смерть №9 від 11.01.2019, видане лікарем ОСОБА_25 , відповідно до якого ОСОБА_9 помер у віці 31 р., дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ; причина смерті ушкодження, внаслідок контакту з гострим предметом, намір не визначений /Т.1 а.с. 184/;

протоколом огляду трупа від 11.01.2019, відповідно до якого слідчим СВ Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_17 , в присутності понятих: ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , за участю спеціаліста судово-медичного експерта ОСОБА_28 проведено огляд трупа ОСОБА_9 , який знаходиться в Стрийському районному відділенні КЗ ЛОР ЛОБСМЕ, що за адресою: м. Стрий, вул. Драгоманова, 50. Під час огляду трупа виявлено зрізи нігтьових пластин з обох рук, змиви з двох рук, відтиски пальців рук та долоней, які вилучено /Т.1 а.с. 185-187/;

висновком експерта №9 від 08.02.2019, відповідно до якого експертиза проведена на підставі ухвали слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_29 від 10.01.2019, судово-медичним експертом Стрийського районного відділення КЗ ЛОР «ЛОБСМЕ» ОСОБА_25 . Вказаним висновком встановлено, що смерть ОСОБА_9 , згідно медичної карти стаціонарного хворого №228 Стрийської ЦРЛ, наступила в хірургічному відділенні 09.01.2019 о 22:10 год., що не суперечить судово-медичним даним (трупне задубіння відсутнє у всіх групах досліджуваних м`язів, трупні плями при натисканні на них пальцем своє первинне забарвлення не змінюють, відсутні ознаки гнильних змін), внаслідок колото-різаного поранення живота, яке проникало в черевну порожнину, супроводжувалось ушкодженням внутрішніх органів, що призвело до розвитку гострої крововтрати. При проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 , було виявлено одне колото-різане поранення передньої стінки живота, яке проникало в черевну порожнину, супроводжувалось ушкодженням передньої стінки живота, яке проникало в черевну порожнину, супроводжувалось ушкодженням шлунку, підшлункової залози і аорти. Вищевказане тілесне ушкодження могло утворитись незадовго до настання смерті, від дії гострого плоского колюче-ріжучого знаряддя, типу клинка ножа, який мав одне лезо та обух, за ступенем тяжкості відносно до живих осіб та має ознаки тяжкого тілесного ушкодження по небезпеці для життя в момент заподіяння, знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. При судово-токсикологічній експертизі крові трупа ОСОБА_9 виявлено етиловий спирт в кількості 1, 64 проміле. Така концентрація алкоголю в крові відносно живої особи відповідає алкогольному сп`янінню середнього ступеня /Т.1 а.с. 188-190/;

висновком експерта №239/2019-т від 21.01.2019, відповідно до якого вказана експертиза проведена на підставі скерування судово-медичного експерта ОСОБА_25 та ухвали слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10.01.2019, лікарем судово-медичним експертом-токсикологом ОСОБА_30 . При судово-токсикологічній експертизі речового доказу крові з трупа ОСОБА_9 виявлено етиловий спирт в кількості в крові 1, 64 проміле. Не виявлено метилового, пропілового, бутилового і алілового спиртів /Т.1 а.с. 194/;

висновком експерта №7/2019-мк від 30.01.2019 та фототаблицею до нього, відповідно до якого вказана експертиза проведена на підставі скерування судово-медичного експерта ОСОБА_25 та ухвали слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області, судово-медичним експертом ОСОБА_31 , проведено судово-медичну експертизу клаптя шкіри від трупа ОСОБА_9 . При проведенні судово-медичної експертизи у відділенні судово-медичної криміналістики клаптя шкіри з ділянки живота від трупа ОСОБА_9 було виявлено одне наскрізне колото-різане ушкодження, яке утворилось від дії гострого плоского колюче-ріжучого знаряддя, типу клинка ножа, який має одне лезо та обух можливо П-подібної форми. Будь-яких включень металізації виявлено не було /Т.1 а.с. 195-198/;

висновком експерта №327/2019 від 08.02.2019, відповідно до якого вказана експертиза проведена на підставі скерування судово-медичного експерта ОСОБА_25 та ухвали слідчого судді Стрийського міськрайоного суду Львівської області, судово-медичним експертом ОСОБА_32 . На експертизу надано шматочки внутрішніх органів трупа ОСОБА_9 . Мікроскопічним дослідженням встановлено наступне: головний мозок помірне кровонаповнення судин м`яких оболонок, в корі повнокрів`я судин мікроциркуляторного русла, розширення периваскулярних та перицелюлярних просторів; серце малокрів`я інтрамулярних судин, стромалярний набряк; легені - малокрів`я судин між альвеолярних перегородок, гостра емфізема, вогнищеві десквамація бронхіального епітелію; печінка - малокрів`я центральних вен та синусоїд часточок, вакуольна дистрофія гепатоцитів; нирки - малокрів`я коркового шару, набряк інтерстиційної тканини; селезінка - малокрів`я червоної пульпи; шлунок слизова оболонка відсутня, в зрізі м`язова стінка із фрагментами серозної оболонки просякненої гемолізованими еритроцитами з перифокальною поліморфно-клітинною інфільтрацією та макрофагами, навантаженими бурим пігментом, набряк; м`які тканини в зрізі фрагмент попереково-смугастого м`язу з крововиливом та поліморфно-клітинною інфільтрацією по периферії, пігмент, набряк /Т.1 а.с. 199/;

висновком експерта №14 від 15.01.2019, відповідно до якого вказана експертиза проведена на підставі ухвали слідчого судді Стрийського міськрайоного суду Львівської області від 14.01.2019, судово-медичним експертом ОСОБА_25 . При проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_4 видимих тілесних ушкоджень не виявлено /Т.1 а.с. 201/

висновком судово-психіатричного експерта №43 від 30.01.2019, відповідно до якого вказана амбулаторна експертиза проведена на підставі ухвали слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_29 від 23.01.2019, головою комісії ОСОБА_33 , членом комісії ОСОБА_34 , доповідачі: ОСОБА_35 , ОСОБА_36 . Вказаним висновком встановлено: на даний час ОСОБА_4 психічною хворобою не страждає, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Під час інкримінованих йому дій хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим чи іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_4 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Клінічних ознак алкогольної чи наркотичної залежності у ОСОБА_4 не виявлено. Висновок судового експерта-психолога: ОСОБА_4 виявляє ознаки так званої дистимічної особистості із переважно дратівливо-тоскним настроєм. Але ці особливості не впливали суттєво на його поведінку під час інкримінованих йому дій. Під час інкримінованих йому дій ОСОБА_4 не перебував у будь-якому емоційному чи афективному стані, як психологічній підставі сильного душевного хвилювання /Т.2 а.с. 11-14/;

протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 24.01.2019, відповідно до якого слідчим СВ Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_17 , в присутності лікаря судово-медичного експерта-імунолога КЗ ЛОР ЛОБСМЕ ОСОБА_37 , на підставі ухвали слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.01.2019, із архіву імунологічного відділення КЗ ЛОР ЛОБСМЕ за адресою: м. Львів, вул. Пекарська, 61, вилучено взірці крові потерпілого ОСОБА_9 , які є на марлевому тампоні, які поміщено та опечатано в паперовий конверт /Т.2 .с. 17-19/;

висновком експертизи №79/2019-ім від 07.05.2019 з таблицею до нього, відповідно до якого вказана експертиза проведена на підставі ухвали слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_29 від 21.01.2019 та за клопотанням слідчого СВ Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_17 , судовим експертом-імунологом ОСОБА_38 . На основі даних судово-медичних досліджень речових доказів встановлено: у зразку крові від трупа ОСОБА_9 виявлені антигени В і Н ізосерологічної системи АВ0. У слідах на куртці /об`єкти №1,2,3,4,5/, на светрі коричневого кольору з сірими вставками /об`єкти №№6,7,8,9/, на светрі темно-коричневого кольору /об`єкти №№10, 11/, на футболці чорно-коричневого кольору /об`єкти №№12,13,14/, на футболці сірого кольору /об`єкт №15/, на штанах джинсових з ременем (об`єкти №№16, 17, 18, 19, 20), на штанах спортивних (об`єкти №№21,22), на трусах /об`єкт №23/, на одній із шести шкарпеток /об`єкт №24/ та на парі черевиків /об`єкти №№25, 26/ - одязі та взутті потерпілого ОСОБА_9 виявлено кров людини та антигени В і Н ізосерологічної системи АВ0, що можуть походити від будь-якої особи, якій властиві вищевказані антигени, в тому числі від трупа ОСОБА_9 /Т.2 а.с. 23-29/

висновком експертизи №78/2019-ім від 21.02.2019 з таблицею до нього, відповідно до якого вказана експертиза проведена на підставі ухвали слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_29 від 21.01.2019, судовим експертом-імунологом ОСОБА_39 , проведена експертиза двох марлевих тампонів зі слідами РБК, вилучених під час огляду місця події, а саме ділянки біля будинку АДРЕСА_3 . На підставі даних судово-медичних досліджень речових доказів встановлено: в крові від трупа ОСОБА_9 виявлено антигени В і Н ізосерологічної системи АВ0. В слідах на двох марлевих тампонах, вилучених під час огляду місця події, а саме ділянки біля будинку №5 по вул. 1-го Листопада в м. Стрий Львівської області, виявлено кров людини та антигени В і Н ізосерологічної системи АВ0, що можуть походити від будь-якої особи, якій властиві вищевказані антигени, в тому числі і від трупа ОСОБА_9 /Т.2 а.с. 31-34/;

висновком експертизи №12/2019-мк від 24.04.2019 з фототаблицею до нього, відповідно до якого вказана експертиза проведена на підставі ухвали слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_29 від 21.01.2019, судово-медичним експертом криміналістики ОСОБА_31 , проведено судово-медичну експертизу одягу, клаптя шкіри від трупа ОСОБА_9 та ножа. При судово-медичній експертизі виявлено: на передній поверхні светра справа одне наскрізне колото-різане пошкодження; на передній поверхні джемпера справа одне наскрізне колото-різане пошкодження; на передніх поверхнях обох футболок справа по одному наскрізному колото-різаному пошкодженні; на клапті шкіри одне наскрізне колото-різане ушкодження, які утворились від дії гострого плоского колюче-ріжучого знаряддя, типу клинка ножа, який мав одне лезо та обух. Також виявлено частковий відрив правого рукава куртки, який утворився від дії розтягуючи-розривного зусилля, можливо під час бійки чи шарпанини. Окрім цього, светр, джемпер та обидві футболки на передніх поверхнях є повністю розділеними, ймовірно дані розділення утворились від дії ріжучого предмета під час зняття одягу з тіла. Враховуючи результати експериментів можна вважати, що пошкодження на одязі та на клапті шкіри могли утворитись від дії клинка ножа, наданого на експертизу /Т.2 а.с. 37-44/;

постановою прокурора Стрийської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про вилучення /відібрання/ зразків для експертного дослідження від 09.01.2019, згідно якої відібрано для експертного дослідження зразки змивів з рук та обличчя у ОСОБА_4 /Т.2 а.с.45/;

постановою прокурора Стрийської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про вилучення /відібрання/ зразків для експертного дослідження від 09.01.2019, згідно якої відібрано для експертного дослідження зразки зрізів нігтьових пластин у ОСОБА_4 /Т.2 а.с.46/;

постановою прокурора Стрийської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про вилучення /відібрання/ зразків для експертного дослідження від 09.01.2019, згідно якої відібрано для експертного дослідження зразки букального епітелію у ОСОБА_4 /Т.2 а.с.47/;

висновком експертизи №10/44 від 04.04.2019 з фототаблицею до нього, відповідно до якого вказана експертиза проведена на підставі ухвали слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_29 від 21.01.2019, головним судовим експертом групи обліку генетичних ознак людини відділу біологічних досліджень та обліку Львівського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_40 . Так, вказаним висновком виявлено та встановлено: у піднігтьовому вмісті на дослідження зрізів та фрагментів нігтьових пластин з правої /об`єкти №№1,2/ та лівої /об`єкти №№3-6/ рук ОСОБА_4 та на двох наданих на дослідження марлевих серветках зі змивами з правої /об`єкт №7/ та лівої /об`єкт №8/ рук ОСОБА_4 виявлено клітини з ядрами, крові не виявлено. Генетичні ознаки клітин з ядрами у піднігтьовому вмісті зрізів та фрагментів нігтьових пластин з правої /об`єкти №№1,2/ та лівої /об`єкти №№3-6/ рук ОСОБА_4 та на двох наданих на дослідження марлевих серветках зі змивами з правої /об`єкт №7/ та лівої /об`єкт №8/ рук ОСОБА_4 встановлено та наведено в таблиці результатів генетичного дослідження. Генетичні ознаки клітин з ядрами у піднігтьовому вмісті зрізів та фрагментів нігтьових пластин з правої /об`єкти №№1,2/ та лівої /об`єкти №№3-6/ рук ОСОБА_4 та на двох наданих на дослідження марлевих серветках зі змивами з правої /об`єкт №7/ та лівої /об`єкт №8/ рук ОСОБА_4 збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_4 /Т.2 а.с. 52-59/;

висновком експертизи №10/46 від 03.04.2019 з фототаблицею до нього, відповідно до якого вказана експертиза проведена на підставі ухвали слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_29 від 21.01.2019, старшим судовим експертом сектору молекулярно-генетичних досліджень відділу біологічних досліджень та обліку Львівського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_41 . Так, вказаним висновком виявлено та встановлено: у піднігтьовому вмісті наданих на дослідження двох зрізів нігтьових пластин з рук ОСОБА_9 /об`єкти №№1,2/ виявлено кров людини та клітини з ядрами. У піднігтьовому вмісті наданого на дослідження одного зрізу нігтьової пластини з руки ОСОБА_9 /об`єкт №3/ виявлено клітини з ядрами, крові не виявлено. Генетичні ознаки (ДНК-профіль) крові та клітин з ядрами в піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластин /об`єкти №№1,2/ та клітин з ядрами в піднігтьовому вмісті зріза нігтьової пластини /об`єкт №3/ з обох рук ОСОБА_9 , встановлено та наведено в таблиці результатів дослідження. Генетичні ознаки (ДНК-профіль) крові та клітин з ядрами в піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластин /об`єкти №№1,2/ та клітин з ядрами в піднігтьовому вмісті зріза нігтьової пластини /об`єкт №3/ збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_9 /Т.2 а.с. 64-70/;

висновком експерта №5/33 від 19.03.2019 з фототаблицею до нього, відповідно до якого вказана експертиза проведена на підставі ухвали слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_29 від 18.01.2019, судовим експертом сектору досліджень зброї відділу криміналістичних видів дослідження Львівського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_42 . На експертизу надано один предмет, схожий на ніж. Висновком встановлено, що отриманий на експертизу ніж є ножем господарсько-побутового призначення (кухонним) і до категорії холодної зброї не належить. Ніж виготовлений промисловим способом /Т.2 а.с. 100-102/;

висновком експерта №10/43 від 26.03.2019 з фототаблицею до нього, відповідно до якого вказана експертиза проведена на підставі ухвали слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_29 від 18.01.2019, головним судовим експертом сектору молекулярно-генетичних досліджень відділу біологічних досліджень та обліку Львівського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_43 . На експертизу надано ніж, зразок букального епітелію ОСОБА_4 , зразок крові ОСОБА_9 . Вказаним висновком встановлено, що генетичні ознаки наданого на дослідження зразка букального епітелію ОСОБА_4 та зразка крові ОСОБА_9 встановлено та наведено в таблиці результатів дослідження. Генетичні ознаки крові та клітин на клинку ножа /об`єкт №2/ збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_9 /об`єкт №4/ та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_4 /об`єкт №3/. Походження виявлених крові та клітин на клинку ножа /об`єкт №2 від ОСОБА_4 /об`єкт №3/ виключається /Т.2 а.с. 105-113/;

протоколом пред`явлення речей для впізнання від 16.05.2019 з фототаблицею до нього, відповідно до якого слідчим СВ Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_17 , в присутності понятих ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , в присутності ОСОБА_13 , проведено пред`явлення речей до впізнання. На запитання слідчого, чи впізнає ОСОБА_13 серед пред`явлених їй речей ніж, який був у неї вдома, остання вказала, що впізнає ніж, який знаходиться першим з лівої сторони під №1. Ознаки, за якими особа впізнала річ: пластмасове руків`я кольорове, червоний, жовтий, зелений клинок, розміром 15 см, по всій поверхні є подряпини, лезо надщерблене /Т.2 а.с. 116-119/.

Вказані докази суд визнає належними, допустимими та достовірними і такими, що підтверджуються також безпосередньо дослідженими в судовому засіданні процесуальними доказами, а саме:

витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000042 від 09.01.2019, відповідно до якого 09.01.2019 в Стрийський ВП ГУНП у Львівській області надійшло повідомлення від диспетчера Стрийської ЦРЛ про те, що 09.01.2019 близько 20:10 год., з вул. 1-го Листопада в м. Стрию доставлено ОСОБА_9 , з діагнозом проникаюче поранення живота /Т.1 а.с. 138/;

рапортом на ім`я начальника Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_46 від 09.01.2019 про те, що 09.01.2019 о 20:08 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 09.01.2019 о 20:08 год. за адресою: м. Стрий. вул. 1-го Листопада, буд. 5, доставлений бригадою Стрийської ШМД о 19:40 год. невідомий, близько 30 р., отримав травми внаслідок ножового поранення в живіт, діагноз: проникаюче поранення живота, знаходиться в операційній /Т.1 а.с. 139/;

постановою слідчого СВ Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_17 від 09.01.2019 про вилучення /відібрання/ зразків для експертного дослідження, відповідно до якого у ОСОБА_4 відібрано сліди пальців рук /Т.1 а.с. 158/;

рапортом на ім`я начальника Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_47 від 09.01.2019, відповідно до якого, 09.01.2019 о 22:40 год. надійшло телефонне повідомлення зі служби 102 про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 о 22:39 год. за адресою: м. Стрий, вул. Ольги Бассараб, 15 в Стрийську ЦРЛ доставлено ОСОБА_9 із ножовим пораненням, помер на операційному столі; заявник Суховерська /Т.1 а.с. 170/;

витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000042 від 09.01.2019, відповідно до якого 09.01.2019 в Стрийський ВП ГУНП у Львівській області надійшло повідомлення від диспетчера Стрийської ЦРЛ про те, що 09.01.2019 близько 20:10 год., з вул. 1-го Листопада в м. Стрию доставлено ОСОБА_9 , з діагнозом проникаюче поранення живота /Т.1 а.с. 171/;

постановою слідчого СВ Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_17 про визнання предметів речовими доказами і прилучення їх до матеріалів кримінального провадження від 10.01.2019, відповідно до якої вилучений при огляді місця події від 10.01.2019 ніж визнано речовим доказом, прилучено до матеріалів кримінального провадження №0000042 та здано на зберігання в камеру зберігання речових доказів Стрийського ВП ГУНП у Львівській області /Т.1 а.с. 172/;

постановою слідчого СВ Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_14 про визнання предметів речовими доказам і прилучення їх до матеріалів кримінального провадження від 10.01.2019, відповідно до якої балонову курточку темного кольору, футболку сірого кольору, на якій наявні нашарування речовини бурого кольору; футболку чорного кольору з рукавами червоного кольору; светер коричневого кольору з коміром сірого з білим кольору, напіврозірваний по горизонталі; светер темно-коричневого кольору, який розірваний в передній частині на якому є рваний отвір; штани з матеріалу джинс, світло-синього кольору; труси темно-синього кольору, на яких наявний напис з полосами червоного кольору; шкарпетки темно-синього кольору в кількості шести штук; спортивні штани сірого кольору з шнурками в області поясу; черевики сірого кольору з підошвою чорного кольору, на яких наявні шнурки темного кольору; мобільний телефон марки «Нокіа» з сім-картою оператора «Водафон» визнано речовими доказами та упаковано у картонні коробки /Т.1 а.с. 174-175/;

постановою слідчого СВ Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_17 про визнання предметів речовими доказами і прилучення їх до матеріалів кримінального провадження від 10.01.2019, відповідно до якої відеофайли на диску, на яких зафіксовано події від 09.01.2019 по вул. 1-го Листопада, що в м. Стрий, визнано речовими доказами та прилучено до матеріалів кримінального провадження №0000042 /Т.1 а.с. 179/;

ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_29 від 15.01.2019, якою накладено арешт на речі, які вилучено під час огляду місця події від 09.01.2019 /Т.1 а.с. 180-181/;

ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_29 від 10.01.2019, якою задоволено клопотання слідчого Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_14 та призначено судово-медичну експертизу /Т.1 а.с. 182-183/;

ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_29 від 14.01.2019, якою задоволено клопотання слідчого Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_17 та призначено судово-медичну експертизу /Т.1 а.с. 200/;

ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_29 від 11.01.2019, якою у клопотанні слідчого Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_17 про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладенням на нього відповідних обов`язків без використання електронних засобів контролю /Т.2 а.с. 2-4/;

протоколом роз`яснення підозрюваному обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, відповідно до якого слідча СВ Стрийського ВП ГУНП у Львівської області ОСОБА_17 о 17:45 год. оголосила ОСОБА_4 ухвалу слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Львівської області про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та роз`яснила йому обов`язки, зазначені у вказаній ухвалі /Т.2 а.с. 5/;

ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_29 від 11.01.2019, якою задоволено клопотання слідчого Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_17 та призначено судову імунологічну експертизу /Т.2 а.с. 30/;

ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_29 від 21.01.2019, якою задоволено клопотання слідчого Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_17 та призначено судову медико-криміналістичну експертизу /Т.2 а.с. 35-36/;

ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_29 від 21.01.2019, якою задоволено клопотання слідчого Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_17 та призначено судову молекулярно-генетичну експертизу /Т.2 а.с. 48-49/;

ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_29 від 21.01.2019, якою задоволено клопотання слідчого Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_17 та призначено судову молекулярно-генетичну експертизу /Т.2 а.с. 60-61/;

ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_29 від 18.01.2019, якою задоволено клопотання слідчого Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_17 та призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, дактилоскопічну експертизи та експертизу дослідження холодної зброї /Т.2 а.с. 85-86/.

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст.91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.
Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Оцінюючи докази, безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суд вважає за необхідне вказати наступне.
Показання потерпілої ОСОБА_6 , надані нею в судовому засіданні суд приймає до уваги при постановленні вироку, оскільки такі хоча і прямо не підтверджують обставини вчинення злочину, однак підлягають доказуванню в кримінальному провадженні в частині вирішення цивільного позову. Зокрема, суд приймає до уваги той факт, що потерпіла ОСОБА_6 є матір`ю ОСОБА_9 , втратила сина та понесла душевні страждання, внаслідок смерті сина. Про злочин дізналася 10 січня 2019 року від ОСОБА_48 .

За змістом кримінально-процесуального закону до предмета показань свідка належать обставини, що мають пряме чи опосередковане відношення до події кримінального правопорушення, форми вини, наслідків кримінального правопорушення, даних, що належать до показань інших свідків, експертів, їх висновків, понятих і інших учасників процесу, відомості про факти, що характеризують особу підозрюваного, обвинуваченого та взаємовідносини свідка з ними і з потерпілим. Знання характеру цих взаємовідносин (нормальні, дружні, родинні, ворожі, неприязні, відсутні будь-які відносини, оскільки бачив (чув) вперше, тощо) дозволить дати правильну оцінку відповідних показань, висновків і процесуальних дій указаних осіб.

В судовому засіданні встановлено, що зі свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_10 в обвинуваченого ОСОБА_4 нормальні відносини, а свідок ОСОБА_13 є цивільною дружиною обвинуваченого ОСОБА_4 , а відтак, у свідків відсутні підстави наговорювати на обвинуваченого.

Суд приймає до уваги показання свідка ОСОБА_11 , оскільки останній був безпосереднім свідком конфлікту, який розпочався між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_9 , хоча частково був присутній при обставинах, що мали місце 09.01.2019, в період часу з 17:00 год. до 20: 00 год. Так, свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що конфлікт між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_9 розпочався в будинку ОСОБА_10 , де вони випивали. ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння почав чіплятися до ОСОБА_4 , розпочав конфлікт, в ході якого потерпілий ОСОБА_9 наносив обвинуваченому ОСОБА_4 удари ногою по тілу, обличчі. ОСОБА_4 схопив ОСОБА_9 за куртку, коли піднімався з підлоги і порвав її. Обвинувачений запропонував потерпілому піти до нього додому, щоб віддати йому свою куртку, однак конфлікт між ними продовжився. Як розвивались події в подальшому йому не відомо, оскільки близько 19:00 год. йому подзвонила матір і він пішов додому. Наступного дня, у райвідділку він побачив на ОСОБА_4 тілесні ушкодження, зокрема синці на обличчі та спині.

Також суд приймає до уваги показання свідка ОСОБА_13 , яка є цивільною дружиною обвинуваченого ОСОБА_4 , хоча остання не була очевидцем подій, що мали місце 09.01.2019, однак її показання прямо підтверджують обставини, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні. Так, свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_4 особисто показав їй, де викинув ніж, яким завдав ОСОБА_9 удари, внаслідок чого останній помер на операційному столі в Стрийській ЦРЛ. Під час пред`явлення речей та предметів для впізнання, вона впізнала кухонний ніж, яким користувалась в побуті. За індивідуальними ознаками: пластмасове руків`я кольорове, червоний, жовтий, зелений клинок, розміром 15 см, по всій поверхні є подряпини, лезо надщерблене.

Суд також приймає до уваги показання свідка ОСОБА_10 , який був безпосереднім очевидцем подій, за участю обвинуваченого ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_9 і його показання прямо підтверджують винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України. Так, свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що конфлікт між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_9 розпочався у нього вдома, де вони разом випивали. Конфлікт розпочав ОСОБА_9 , в ході якого погрожував обвинуваченому, махав руками, скандалив. Він бачив, що в останнього порвана куртка, за яку тримався ОСОБА_4 . ОСОБА_9 наніс ОСОБА_4 один удар в обличчя, вдарив три рази рукою, а потім ще копав ногами. Обвинувачений ОСОБА_4 запропонував потерпілому піти до нього додому, щоб відати ОСОБА_9 свою куртку. По дорозі до будинку ОСОБА_4 , ОСОБА_9 продовжив конфлікт з ОСОБА_4 , однак останній з метою уникнення шарпанини пішов наперед. Чи був у руках ОСОБА_4 ніж не пригадує, оскільки перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння. Через деякий час його знайшли працівники поліції, запитували, чи не знає він ОСОБА_4 . Він провів їх до обвинуваченого додому, звідки їх забрали у райвідділок.

Суд вважає показання свідка ОСОБА_10 чіткими, логічними та такими, що прямо підтверджують обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Протоколи огляду місця події від 09.01.2019 з фототаблицями до них / Т.1 а.с. 140 -153/ суд визнає належними та допустимими доказами в даному кримінальному провадженні. Вказані протоколи огляду місця події складені уповноваженими на те особами слідчими ОСОБА_14 та ОСОБА_17 , в присутності понятих. Зауважень та доповнень від учасників процесуальної дії на проведення огляду місця події не надходило, про що у протоколах зроблено відповідні записи. До протоколів огляду місця події долучено фототаблиці. Під час оглядів місця події вилучено речі та предмети, які мають значення для кримінального провадження.

Протоколи отримання зразків для експертизи від 09.01.2019 /Т.1 а.с. 155-157/, відповідно до яких у ОСОБА_4 відібрано зрізи нігтьових пластин, зразки змивів з рук та обличчя, зразки букального епітелію для проведення експертизи, суд також визнає належними та допустимими доказами, оскільки такі складені і проведені уповноваженою та те особою слідчим Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_17 . Після відібрання біологічних зразків, такі було поміщено в спеціальні паперові конверти та опечатано. Такі зразки були надані для дослідження і слугували об`єктами проведення відповідних експертиз.

Також суд визнає належним та допустимим доказом протокол проведення слідчого експерименту від 10.01.2019 /Т.1 а.с. 163-165/, оскільки в ході проведення такого, ОСОБА_4 розповів про події та обставини вчинення ним кримінального правопорушення, а саме заподіяння ножового поранення потерпілому ОСОБА_9 , внаслідок заподіяння якого останній помер в Стрийській ЦРЛ 09.01.2019. Слідча дія фіксувалась на відеокамеру марки «Panasonic» HC-V160 8,9 mega pixels Full HD, відеофайл записаний на диск. Вказаний протокол слідчого експерименту проведено уповноваженою на те особою слідчим Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_17 , за участю підозрюваного ОСОБА_4 , в присутності понятих ОСОБА_20 , ОСОБА_21 зауважень щодо проведення слідчої дії від її учасників не надійшло.

Суд визнає належним та допустимим доказом відеозапис із камер зовнішнього спостереження за 09.01.2019, що встановлена на фасаді буд. АДРЕСА_2 . Так, з оглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що близько 20.00 год. обвинувачений ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 проходять по вул. 1-го Листопада, що в м. Стрию Львівської області. Обвинувачений ОСОБА_4 ішов попереду, останні двоє йшли позаду нього, ОСОБА_9 по дорозі падав, а ОСОБА_10 допомагав йому піднятись із землі. ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечив, що на відеозаписі від 09.01.2019 зафіксовано дійсно його з свідком ОСОБА_10 , та потерпілим ОСОБА_9 . З даного відеозапису також вбачається, що між обвинуваченим та потерпілим був конфлікт, після якого потерпілий впав на землю, а обвинувачений пішов геть.

Також суд визнає належним доказом лікарське свідоцтво про смерть №9/Т.1 а.с. 184/, оскільки таке видане уповноваженою на те особою - лікарем ОСОБА_25 , у свідоцтві зазначені вік та дата смерті ОСОБА_9 та її причина ушкодження, внаслідок контакту з гострим предметом, що підтверджує винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Крім того належним та допустимим доказом є протокол огляду трупа від 11.01.2019 /Т.1 а.с. 185-187/, оскільки такий складено уповноваженою на те особою - слідчим СВ Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_17 в присутності понятих: ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , за участю спеціаліста судово-медичного експерта ОСОБА_28 в ході проведеного огляду, виявлено зрізи нігтьових пластин з обох рук, змиви з двох рук, відтиски пальців рук та долоней трупа ОСОБА_9 , які вилучено.

Суд визнає належними та допустимими доказами висновки експертиз, зокрема: висновком експерта №9 від 08.02.2019 /Т.1 а.с. 188-190/ встановлено, що смерть ОСОБА_9 , згідно з медичної карти стаціонарного хворого №228 Стрийської ЦРЛ, наступила в хірургічному відділенні 09.01.2019 о 22:10 год., що не суперечить судово-медичним даним; при проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 , було виявлено одне колото-різане поранення передньої стінки живота, яке могло утворитись незадовго до настання смерті, від дії гострого плоского колюче-ріжучого знаряддя, типу клинка ножа, який мав одне лезо та обух, за ступенем тяжкості відносно до живих осіб та має ознаки тяжкого тілесного ушкодження по небезпеці для життя в момент заподіяння, знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті; висновком експерта №239/2019-т від 21.01.2019 /Т.1 а.с. 194/, встановлено, що на момент смерті ОСОБА_9 перебував у стані алкогольного сп`яніння 1, 64 проміле; висновком експерта №7/2019-мк від 30.01.2019 та фототаблицею до нього /Т.1 а.с. 195-198/, встановлено, що з ділянки живота від трупа ОСОБА_9 було виявлено одне наскрізне колото-різане ушкодження, яке утворилось від дії гострого плоского колюче-ріжучого знаряддя, типу клинка ножа, який має одне лезо та обух можливо П-подібної форми та висновком експертизи №79/2019-ім від 07.05.2019 з таблицею до нього /Т.2 а.с. 23-29/, встановлено, що на одязі та взутті потерпілого ОСОБА_9 виявлено кров людини та антигени В і Н ізосерологічної системи АВ0, що можуть походити від будь-якої особи, якій властиві вищевказані антигени, в тому числі від трупа ОСОБА_9 ; висновком експертизи №78/2019-ім від 21.02.2019 з таблицею до нього /Т.2 а.с. 31-34/, встановлено, що в слідах на двох марлевих тампонах, вилучених під час огляду місця події, а саме ділянки біля будинку №5 по вул. 1-го Листопада в м. Стрий Львівської області, виявлено кров людини та антигени В і Н ізосерологічної системи АВ0, що можуть походити від будь-якої особи, якій властиві вищевказані антигени, в тому числі і від трупа ОСОБА_9 ; висновком експертизи №12/2019-мк від 24.04.2019 з фототаблицею до нього /Т.2 а.с. 37-44/, встановлено, що пошкодження на одязі ОСОБА_9 та на клапті шкіри з його трупа могли утворитись від дії клинка ножа, наданого на експертизу; висновком експертизи №10/44 від 04.04.2019 з фототаблицею до нього /Т.2 а.с. 52-59/, встановлено, що генетичні ознаки клітин з ядрами у піднігтьовому вмісті зрізів та фрагментів нігтьових пластин з правої /об`єкти №№1,2/ та лівої /об`єкти №№3-6/ рук ОСОБА_4 та на двох наданих на дослідження марлевих серветках зі змивами з правої /об`єкт №7/ та лівої /об`єкт №8/ рук ОСОБА_4 збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_4 ; висновком експертизи №10/46 від 03.04.2019 з фототаблицею до нього /Т.2 а.с. 64-70/, встановлено, що генетичні ознаки (ДНК-профіль) крові та клітин з ядрами в піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластин /об`єкти №№1,2/ та клітин з ядрами в піднігтьовому вмісті зріза нігтьової пластини /об`єкт №3/ збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_9 ; висновком експерта №10/43 з фототаблицею до нього /Т.2 а.с. 105-113/, встановлено, що генетичні ознаки крові та клітин на клинку ножа /об`єкт №2/ збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_9 /об`єкт №4/ та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_4 /об`єкт №3/. Походження виявлених крові та клітин на клинку ножа /об`єкт №2 від ОСОБА_4 /об`єкт №3/ виключається; висновком експерта №5/33 від 19.03.2019 з фототаблицею до нього /Т.2 а.с. 100-102/, встановлено, що отриманий на експертизу ніж є ножем господарсько-побутового призначення (кухонним) і до категорії холодної зброї не належить., ніж виготовлений промисловим способом та висновки експертиз №327/2019 від 08.02.2019 /Т.1 а.с. 199/ та №14 від 15.01.2019 /Т.1 а.с. 201/;

Окрему увагу слід звернути на висновок судово-психіатричного експерта №43 від 30.01.2019 /Т.2 а.с. 11-14/, яким встановлено, що під час інкримінованих ОСОБА_4 дій, останній хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим чи іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_4 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Клінічних ознак алкогольної чи наркотичної залежності у ОСОБА_4 не виявлено.

Наведені висновки експертиз проведені висококваліфікованими експертами, на підставі ухвал слідчих суддів, належним чином аргументовані, ґрунтуються на ретельному дослідженні, зробленому на підставі діючого законодавства, містять відповіді на усі поставлені питання, висновки обґрунтовані дослідницькою частиною, фактичні дані викладені у висновках відносяться до справи і мають доказове значення. Тому вказані висновки суд покладає в основу прийнятого рішення. Підстав недовіряти висновкам експертиз в суду немає.

Крім того, належним та допустимим доказом є протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 24.01.2019 /Т.2 .с. 17-19/, оскільки такий проведено уповноваженою на те особою - слідчим СВ Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_17 в присутності лікаря судово-медичного експерта-імунолога КЗ ЛОР ЛОБСМЕ ОСОБА_37 , на підставі ухвали слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.01.2019; в процесі проведення слідчої дії із архіву імунологічного відділення КЗ ЛОР ЛОБСМЕ за адресою: м. Львів, вул. Пекарська, 61, вилучено взірці крові потерпілого ОСОБА_9 , які є на марлевому тампоні, які поміщено та опечатано в паперовий конверт та відправлено для проведення експертизи.

Також належним та допустимим доказом є протокол пред`явлення речей для впізнання від 16.05.2019 з фототаблицею до нього /Т.2 а.с. 116-119/, оскільки проведене слідчим СВ Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_17 , в присутності понятих ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , з участю свідка ОСОБА_13 . Під час пред`явлення речей до впізнання, ОСОБА_13 серед пред`явлених їй речей впізнала ніж, який був у неї вдома, Ознаки, за якими особа впізнала річ: пластмасове руків`я кольорове, червоний, жовтий, зелений клинок, розміром 15 см, по всій поверхні є подряпини, лезо надщерблене.

Статтею 85 КПК України визначено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Суд визнає неналежними доказами: висновок експерта №36/2019-ім від 23.01.2019, висновок експерта №10/45 від 06.05.2019, висновок експерта №4/56 від 25.01.2019, оскільки такі не підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, а відтак і не бере до уваги при ухваленні вироку у вказаній справі процесуальні докази /ухвали слідчого про проведення експертиз та ухвали слідчих суддів/ надані стороною обвинувачення.
Суд вважає, що в органу досудового розслідування, для встановлення істини по справі, була потреба у проведенні відповідних слідчих дій, однак вказаними доказами винуватість ОСОБА_4 не доведена, а відтак, такі не можуть вважатися належними в розумінні кримінально-процесуального закону.

За змістом ст.8 Конституції України, в державі визначено принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти, приймаються на основі Конституції і повинні відповідати її змісту.
Згідно зі ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому не можна покладати на обвинуваченого доведення своєї невинуватості, а всі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на користь останньої. Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за доведеності її вини. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також доказах одержаних незаконним шляхом.
У відповідності до ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість даної особи .
Розглядаючи кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
В п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду № 5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» роз`яснено, що мотивування у вироку висновків щодо кваліфікації злочину полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність. Додержуючись вимог КПК України, суд повинен навести у вироку мотиви зміни в суді пред`явленого підсудному обвинувачення. При наявності підстав для застосування закону про менш тяжкий злочин ніж той, за яким було пред`явлено обвинувачення, суду належить обгрунтувати у вироку висновок про перекваліфікацію дій підсудного на закон, що передбачає відповідальність за менш тяжкий злочин, не виправдовуючи підсудного за тим обвинуваченням, яке йому було пред`явлено.

В свою чергу, з контексту п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» випливає, що суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

В судовому засіданні потерпіла та її представник стверджували про те, що умисел у обвинуваченого був спрямований на позбавлення життя потерпілого і його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.115 КК України. Натомість позиція сторони захисту зводилася до того, що у обвинуваченого не було умислу, як на позбавлення життя потерпілого, так і на спричинення йому тяжкого тілесного ушкодження, що призвело до смерті. Сторона захисту вважає, що дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ст.128 КК України, як необережне тяжке тілесне ушкодження, або за ст.118 КК України, як умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони.

Суд не бере до уваги доводи потерпілої та її представника про те, що умисел у обвинуваченого був спрямований на позбавлення життя потерпілого і його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.115 КК України, зважаючи на наступне.
За нормативним визначенням умисне вбивство (ст. 115 КК України) з об`єктивної сторони характеризується діянням у вигляді протиправного посягання на життя іншої людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямий або непрямий умисел), коли особа усвідомлює, що у результаті її дій потерпілий помре, і бажає настання смерті або свідомо припускає настання таких наслідків.

У той же час умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 121 КК.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК), повинні ретельно досліджуватися докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю (див. постанови Верховного Суду від 09 жовтня 2018 року у справі № 760/4968/15-к, від 18 жовтня 2018 року у справі № 348/1153/17, від 08 листопада 2018 року у справі № 360/718/16-к, від 18 грудня 2018 року у справі № 569/2944/16-к тощо).

При цьому форма вини як елемент суб`єктивної сторони злочину з урахуванням положень ст. 62 Конституції України, ст. 17, п. 2 ч.1 ст. 91 КПК підлягає доведенню згідно із стандартом доказування поза розумним сумнівом.

Суд вважає, що органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано вірно за ч. 2 ст. 121 КК України, в судовому засіданні не доведено умислу обвинуваченого на спричинення смерті потерпілого, враховуючи поведінку останнього в момент вчинення злочину, характер та локалізацію тілесних ушкоджень, що в даному випадку повністю спростовується діями ОСОБА_4 в момент вчинення злочину та діями після нанесення удару (так, винний мав змогу безперешкодно продовжити свої злочинні дії, направлені на навмисне позбавлення життя потерпілого, але подібних дій надалі не вчинив, що будь-яких перешкод щодо неможливості доведення злочину до кінця, які не залежали від волі обвинуваченого, не встановлено).

Суд враховує, що обвинуваченим ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_9 дійсно було нанесено один удар ножем в передню ділянку стінки живота, де розташовані, в тому числі, життєво-важливі органи. Разом з тим, суд звертає увагу, що конфлікт, наслідком якого стала смерть потерпілого, стався у помешканні свідка ОСОБА_10 та по дорозі додому до ОСОБА_4 , обвинувачений та потерпілий перебували у стані алкогольного сп`яніння, потерпілий застосовував силу до обвинуваченого та ображав останнього. При цьому обвинувачений наніс лише один удар ножем, який заздалегідь взяв з собою, що після нанесення одного удару обвинувачений не намагався продовжити свої дії, а розвернувся і пішов додому, залишивши потерпілого на дорозі.

Суд не бере до уваги доводи обвинуваченого та його захисника про те, що дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ст.128 КК України, як необережне тяжке тілесне ушкодження, з огляду на наступне.
Кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 121 КК настає за умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Натомість за ст. 128 КК дії винного слід кваліфікувати, якщо він завдав необережне тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження і при цьому передбачав можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховував на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачав можливості настання таких наслідків, хоча повинен був й міг їх передбачити (злочинна недбалість).

Отже, розмежування умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого(ч. 2 ст. 121 КК) і необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесного ушкодження (ст. 128 КК) здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною сторонами цих злочинів.

Враховуючи дані про обстановку вчинення злочину, спосіб та знаряддя його скоєння, характер виявлених у потерпілого ОСОБА_9 тілесних ушкоджень у ділянці грудної клітки, їх локалізацію і механізм утворення, суд дійшов висновку, що стосовно заподіяння тяжких тілесних ушкоджень вина ОСОБА_4 була умисною. Також суд прийшов до висновку про про те, що обвинувачений не мав умислу на позбавлення життя потерпілого, оскільки знаряддя злочину - кухонний ніж - він взяв з собою, оскільки попередньо у нього з потерпілим виник конфлікт, а не з метою вбивства, тримав його в руках ще до початку конфлікту.
Так, дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 маючи при собі кухонний ніж та реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, умисно наніс, один удар клинком ножа, який тримав у правій руці в передню ділянку стінки живота потерпілого, внаслідок чого ОСОБА_9 впав на землю. В результаті вказаних дій обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_9 завдано тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, внаслідок чого потерпілий помер у лікарні.

В результаті злочинних дій ОСОБА_4 . ОСОБА_9 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді проникаючого одного колото-різаного поранення передньої стінки живота, яке проникало в черевну порожнину, супроводжувалось ушкодженнями шлунку, підшлункової залози і аорти, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по небезпеці для життя в момент заподіяння та знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_9 .

За встановлених судом фактичних обставин, дії ОСОБА_4 носили активний характер, а його удар не був рефлекторним. Наведені обставини в сукупності з даними про характер та локалізацію утворення тіленого ушкодження свідчать про те, що обвинувачений без будь-якого попередження умисно наніс, один удар клинком ножа, який тримав у правій руці в передню ділянку стінки живота потерпілого, передбачав і бажав настання наслідків у виді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, тобто діяв щодо первинних наслідків з прямим умислом. Щодо спричинення смерті ОСОБА_9 , то має місце необережна форма вини, оскільки завдаючи потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, обвинувачений не передбачав можливість настання смерті потерпілого, але повинен був і міг це передбачити.

За фактичними обставинами, встановленими судом, дії ОСОБА_4 мали активний характер, були протиправними, між цими діями і їх наслідками у вигляді заподіяння ОСОБА_9 тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, існував прямий причинний зв`язок.
Наведені обставини в сукупності з даними про локалізацію та характер утворення тілесних ушкоджень свідчать про те, що ОСОБА_4 , умисно завдаючи без будь-якого попередження удар ножем в передню ділянку стінки живота потерпілого, де розташовані життєво важливі органи, який цього не очікував і не спроможний був захищатися, і хоча не бажав, але свідомо припускав такі наслідки, як смерть потерпілого.
З огляду на викладене та з урахуванням положень кримінального закону, суд вважає кваліфікацію за ч. 2 ст. 121 КК правильною, а доводи обвинуваченого та захисника про наявність у діях ОСОБА_4 ознак складу злочину, передбаченого ст. 128 КК, - безпідставними.

Суд не бере до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника про те, що обвинувачений захищався від протиправних дій потерпілого та діяв в стані необхідної оборони, зважаючи на наступне.
Право захищати своє життя й здоров`я, а також життя й здоров`я інших осіб від протиправних посягань є невід`ємним правом кожної людини й гарантовано ст. 27 Конституції України.

Згідно з положеннями статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право кожного на життя охороняється законом. Позбавлення життя не розглядається як таке, що вчинене на порушення цієї статті, якщо воно є наслідком виключно необхідного застосування сили для захисту будь-якої особи від незаконного насильства (с. 2, ч. 2, п. А Конвенції).

Необхідною обороною згідно з ч.1 ст.36 КК України та згідно з роз`ясненнями, наведеними в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №1 «Про судову практику у справах про необхідну оборону» (далі - Постанова) визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Для з`ясування наявності загрози, внаслідок чого виникає стан, необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема, спрямованість умислу, інтенсивність та характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну необхідної оборони.

При цьому, мають бути враховані характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час його нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані, тощо.

Отже, вказаним законом передбачається, що стану необхідної оборони обов`язково має передувати суспільно небезпечне посягання на охоронювані законом права та інтереси, зокрема, громадян, яке потребує свого негайного відвернення чи припинення і це посягання має бути: по-перше, раптовим для особи, яка захищається, по-друге, особа, яка захищається, є неготовою для його відбиття.

Доводи обвинуваченого у своїх показаннях та його захисника про те, що обвинувачений діяв у стані необхідної оборони не ґрунтується на матеріалах справи і доказах, які досліджено судом.
З обставин справи вбачається, що обвинувачений по дорозі додому, прискорив крок і коли потерпілий та свідок залишились надворі, зайшов у квартиру, що за адресою: АДРЕСА_1 , взяв кухонний ніж і вийшов з ним на вулицю. Підійшовши до потерпілого та свідка, взамін на образи з боку потерпілого, без будь-якої загрози для його життя і здоров`я з боку потерпілого, умисно наніс, один удар клинком ножа, який тримав у правій руці в передню ділянку стінки живота потерпілого, внаслідок чого ОСОБА_9 впав на землю. Жодними доказами у справі не підтверджується той факт, що зі сторони потерпілого було небезпечне посягання, яке підлягало відверненню в даній конкретній обстановці.

При наведених обставинах ОСОБА_4 не перебував у стані необхідної оборони, про що свідчить як відсутність знарядь нападу в руках потерпілого, так і самого нападу зі сторони потерпілого, окрім цього, про наведене свідчить і відсутність тілесних ушкоджень на тілі обвинуваченого, що підтверджується висновком експертизи, а характер і засоби, які обвинувачений застосував в даній ситуації були зумовлені сваркою з потерпілим, жодного небезпечного посягання зі сторони якого не було.

Суд також враховує обставини, що впливали на реальне співвідношення сил, зокрема, те, що на час заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому для обвинуваченого не було жодного посягання, обвинувачений, який згідно експертизи не мав жодних тілесних ушкоджень, самостійно взяв в квартирні знаряддя посягання, і потерпілий, який знаходився в стоячому положенні та знаходився на вулиці, і не очікував такий дій зі сторони обвинуваченого, та зважаючи на раптовість нападу, фактично не мав змоги захищатися, коли обвинувачений наніс йому удар.

На переконання суду, характер та послідовність дій, вчинених обвинуваченим, у своїй сукупності свідчать про те, що він мав прямий умисел на заподіяння потерпілому ОСОБА_9 умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, використавши знаряддя злочину, застосування якого призводить до смерті та про відсутність у даній ситуації як суспільно небезпечного посягання, яке вимагало свого негайного відвернення чи припинення, так і обов`язкових його ознак - раптовості та неготовності для його відбиття, у зв`язку з чим правова оцінка скоєного обвинуваченим правопорушення відповідає встановленим фактичним обставинам його вчинення.

Матеріалами кримінального провадження підтверджено, що потерпілий, в той момент, коли обвинувачений наносив йому удар не посягав на життя обвинуваченого і не вчиняв щодо нього діянь, які б підпадали під дію КК України, а тому перебування обвинуваченого у стані необхідної оборони або у стані перевищення меж необхідної оборони виключається.

Натомість в судовому засіданні встановлено, що мотивом для заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до смерті слугувала сварка, яка виникла між потерпілим та обвинуваченим в будинку свідка ОСОБА_10 через розірвану куртку потерпілого.

І показання обвинуваченого про те, що він з потерпілим та свідком йшли до його квартири для того, щоб він віддав потерпілому замість розірваної курки свою, на увагу не заслуговують, зважаючи на той факт, що куртки з квартири обвинувачений так і не виніс. Натомість цілеспрямовано взяв з собою ніж і вийшов на вулицю, маючи можливість як повернути куртку потерпілому, так і залишитись у своїй квартирі, щоб не продовжувати конфлікт, який виник між ним та потерпілим по дорозі до будинку.

Обставини конфлікту між обвинуваченим та потерпілим свідчать про те, що ОСОБА_4 наніс тяжкі тілесні ушкодження саме на ґрунті особистих неприязних стосунків, які раптово виникли під час сварки з потерпілим як у будинку свідка ОСОБА_10 , так і по дорозі до його будинку. Згідно з показаннями свідка ОСОБА_10 між ними дійсно в той вечір мав місце конфлікт та сварка.

Обвинувачений ОСОБА_4 усвідомлював характер своїх дій, можливі наслідки в результаті таких дій, що вказує на те, що обвинувачений мав умисел на заподіяння потерпілому ОСОБА_9 умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого та не діяв в межах необхідної оборони.

Знаряддя злочину - ніж в руках у обвинуваченого опинився невипадково, удар був нанесений в життєво важливий орган в передню ділянку стінки живота потерпілого і носив характер небезпечний для життя.

Обвинувачений не заперечує, що удар ножем, від якого настала смерть потерпілого наніс він. Спрямованість ножового удару, значна сила, з якою він був нанесений та локалізація тілесного ушкодження свідчать про те, що обвинувачений діяв з умислом на заподіяння потерпілому ОСОБА_9 умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого. За таких обставин дії обвинуваченого орган досудового слідства вірно кваліфікував за ч.2 ст. 121 КК України.

Наявність конфлікту між обвинуваченим та потерпілим, неправомірні дії останнього у виді образ, нецензурної лексики та заподіяння ударів обвинуваченому, в жодному випадку не могли бути підставою та мотивом для вчинення злочинного діяння, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
За таких обставин, проаналізувавши та оцінивши об`єктивно досліджені у судовому засіданні, відповідно до вимог ст.ст.85, 94 КПК України, вказані вище всі докази, надані сторонами кримінального провадження, в їх сукупності, враховуючи їх логічність, послідовність та узгодженість між собою, суд повно та всебічно з`ясував та встановив під час судового розгляду обставини вчинення кримінального правопорушення та приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України в судовому засіданні доведена повністю.

Таким чином, суд вважає доведеним: факт заподіяння ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_9 умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 , тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Вказаний висновок судом зроблений поза розумним сумнівом, а отже, враховуючи зазначене вище, вина ОСОБА_49 повністю доведена в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.2 ст. 121 КК України. Підстав для кваліфікації вчиненого за іншими статтями Кримінального кодексу суд не вбачає.
Вказаний висновок суду узгоджується з п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кобець проти України" (заява №1637/04), у якому зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини" п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.
Обтяжуючою вину обвинуваченого ОСОБА_49 у вчиненні кримінального правопорушення обставиною, передбаченою ст. 67 КК України, є вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Пом`якшуючими вину обвинуваченого ОСОБА_4 обставинами, передбаченими ст. 66 КК України суд вважає щире каяття та часткове відшкодування шкоди.
Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, та обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого ним злочину, фактичні обставини справи, поведінку потерпілого ОСОБА_9 на час вчинення кримінального правопорушення, тяжкість заподіяних злочином наслідків - позбавлення життя потерпілого ОСОБА_9 , спосіб вчинення злочину і його мотиви, форму вини, обстановку вчинення злочину, особу обвинуваченого та стан його поведінки, обвинувачений усвідомив протиправність своїх дій, суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, у вчиненому розкаявся, раніше не судимий, стан здоров`я обвинуваченого, інвалідність, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, позицію потерпілої, яка просить призначити обвинуваченому справедливе і суворе покарання, часткове відшкодування шкоди, і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 121 КК України.

30.05.2019 потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України /Т.1 а.с. 22-23/.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Також у ч. 1 ст. 368, частинах 3, 4 ст. 374 КПК України передбачено, що при ухваленні вироку суд повинен вирішити, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов, і якщо так, то на чию користь, в якому розмірі та порядку, а в мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду, рішення про цивільний позов.

Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами, визначеними КПК України, і при цьому застосовуються норми ЦПК України.

В позовній заяві потерпіла цивільний позивач ОСОБА_6 просить суд стягнути з обвинуваченого - цивільного відповідача ОСОБА_4 на її користь 747,20 грн. матеріальної шкоди, 1000000 грн. на відшкодування моральної шкоди та стягувати з цивільного відповідача ОСОБА_4 на її користь по 4291,67 грн. шкоди, заподіяної смертю сина ОСОБА_9 , починаючи з 10 січня 2019 року і довічно. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що на досудовому розслідуванні вона визнана потерпілою у кримінальному провадженні №0000042 від 09.01.2019, як матір загиблого. Внаслідок протиправних дій обвинуваченого та пережитого стресу після смерті сина, їй заподіяна матеріальна шкода, яка полягає у витратах понесених на лікування, так як вона з 05.04.2019 по 11.04.2019 перебувала на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні КНП «Жидачівська центральна районна лікарня». Вона є пенсіонером за віком, що стверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 і згідно ст. 1200 ЦК України має право на відшкодування шкоди як непрацездатна особа. Вказує, що на день настання смерті її син ОСОБА_9 був працездатним, однак працював неофіційно, а тому згідно даних Мінфіну України, враховуючи середню заробітну плату по Львівській області, розмір шкоди складає щомісячно 4291, 67 грн., які просить стягувати з ОСОБА_4 , починаючи з 10 січня 2019 року і довічно. Діями обвинуваченого їй завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які створили негативні зміни у її житті, вона перебувала й перебуває у стані стресу, її постійно охоплює страх і усвідомлення, що сина більше не повернеш. Наслідки кримінального правопорушення постали для неї психотравмуючими, обумовили порушення фізичної та психоемоційної сфер існування особистості, досі перешкоджають можливостям активної та повноцінної життєдіяльності, викликали появу негативних психологічних переживань, тобто спричинили моральні страждання.
07.06.2019 цивільним відповідачем ОСОБА_4 подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди та частково визнає позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди /Т.1 а.с. 60/. Зокрема, у відзиві на позовну заяву вказує про те, що вимога про відшкодування шкоди в розмірі 747,20 грн. не підлягає до відшкодування, оскільки захворювання позивача на бронхіт та хронічний пієлонефрит не перебуває у причинному зв`язку з його діями. Щодо позовної вимоги про стягнення з нього по 4291,67 грн. шкоди, заподіяної смертю сина ОСОБА_9 , починаючи з 10 січня 2019 року і довічно, то такі вимоги не підлягають до задоволення, оскільки відповідно до вимог ст.1200 ЦК України ОСОБА_6 не перебувала на утриманні у свого сина ОСОБА_9 . У своїх показаннях потерпіла вказувала, що є багатодітною матір`ю, останніх десять років син працював і проживав у місті Стрию, квартиру винаймав і вона жодного разу у нього не була в гостях, син приїжджав рідко. А відтак, слід дійти висновку, що ОСОБА_6 не перебувала на утриманні свого сина, що є підставою для відмови в позові в цій частині. Визнає, що своїми діями спричинив потерпілій моральні страждання, однак позов про відшкодування моральної шкоди просить задоволити частково та врахувати, що він є інвалідом ІІ групи, його дохід складає 748,50 грн., і крім цього він сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Просить суд також врахувати, що він хворіє на ВІЛ інфекцію, РРТБ обох легень, хронічний гепатит, хронічний пієлонефрит, ВІЛ асоційовану енцефалопатію, перебуває на постійному лікуванні в кабінеті Довіра.

У відповіді на відзив, який поданий на адресу суду 11.06.2019 /Т.1 а.с. 66/ представник цивільного позивача вказує, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого та пережитого стресу після смерті сина, потерпіла ОСОБА_6 неодноразово вимушена була проходити курси лікування, оскільки це спричинило загострення хронічних захворювань, і як результат з 05.04.2019 по 11.04.2019 вона потрапила на стаціонарне лікування в терапевтичне відділення Жидачівської ЦРЛ, де понесла витрати на лікування в сумі 747,20 грн. Щодо довічного утримання, покликається на правові приписи ч.1 ст.1200 ЦК України, у якій зазначено, що право на відшкодування мають непрацездатні особи, які мали на день його смерті право на одержання від нього утримання.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10.06.2019 /Т.1 а.с.62-63/ цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчиненого кримінального правопорушення прийнято до розгляду у кримінальному провадженні, визнано обвинуваченого ОСОБА_4 цивільним відповідачем, а потерпілу ОСОБА_6 цивільним позивачем.

В судовому засіданні потерпіла та її представник позовні вимоги підтримали, просять позов задоволити в повному обсязі.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди визнали частково, в задоволенні позовних вимог про відшкодування майнової шкоди та стягненні шкоди у зв`язку з втратою годувальника просять відмовити за безпідставністю.

Суд, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи в частині цивільного позову, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, приходить до висновку, що позов цивільного позивача у кримінальному провадженні підлягає до задоволення частково, з наступних підстав.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, суд враховує наступне.
Відповідно до частин першої-третьої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Вирішуючи питання про відшкодування шкоди та наявність підстав для стягнення її з цивільного відповідача ОСОБА_4 , суд враховує, що для настання відповідальності за завдання шкоди необхідна наявність таких умов: протиправна поведінка особи, наявність шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, наявність вини.
Суд вважає, що дослідженими в судовому засіданні доказами винуватості обвинуваченого встановлено протиправну поведінку ОСОБА_4 ; встановлено наявність шкоди смерть потерпілого ОСОБА_9 та причиновий зв`язок між діями обвинуваченого та наслідками, що настали, який підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, в тому числі і висновком експертизи.

За результатами розгляду кримінального провадження, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого доведена, його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.121 КК України, оскільки в судовому засіданні доведено факт заподіяння ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_9 умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 , тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Аналіз норм ЦК України щодо відшкодування шкоди з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі № 3-51гс14.
Разом з тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.
Суд вважає, що позовні вимоги цивільного позивача про відшкодування майнової шкоди задоволенню не підлягають, оскільки дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що долучені до матеріалів позовної заяви чеки на медичні препарати, якими цивільний позивач лікувала бронхіт та хронічний пієлонефрит не перебувають у причинному зв`язку з діями обвинуваченого та заподіяних останнім наслідків смерті потерпілого ОСОБА_9 , стороною цивільного позивача зворотнього в судовому засіданні не доведено. Судом не встановлено, що загострення хронічних хвороб у потерпілої перебуваює у причинному зв`язку з злочинними діями обвинуваченого.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої смертю годувальника, суд враховує наступне.
Статтею 1200 Цивільного кодексу України визначено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.
Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) інвалідам - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.
Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.

Поняття непрацездатної особи надано у ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до якої непрацездатними вважаються особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Факт перебування особи на утриманні померлого має значення для відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

В ході судового розгляду встановлено, що цивільний позивач мати загиблого ОСОБА_9 , на день його смерті отримувала пенсію в розмірі 2293,20 грн. Загиблий ОСОБА_9 ніде не працював, постійного заробітку не мав. Отже факт перебування позивача на утриманні сина не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні та спростовується встановленими обставинами. Сам по собі факт непрацездатності цивільного позивача не може свідчити про перебування її на утриманні сина, або наявність права на одержання від нього утримання.
Відповідно до ч.1 ст. 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба у матеріальній допомозі.

Особа вважається такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»).

Сума прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць встановлюється державним бюджетом України на кожен рік.

Таким чином, для набуття права на утримання непрацездатна особа повинна мати дохід, менший встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць.

В судовому засіданні встановлено, що цивільний позивач ОСОБА_6 отримує пенсію в розмірі 2293,20 грн., що не є меншим прожиткового мінімуму, встановленого законом. Окрім цього, в судовому засіданні встановлено, що цивільний позивач ОСОБА_6 на день смерті сина ОСОБА_9 проживала окремо, син зрідка до неї заходив і інколи добровільно матеріально допомагав. Окрім загиблого сина, у цивільного позивача є ще 9 дітей, які проживають окремо і за наявності потреби можуть надавати необхідну матеріальну допомогу. З пояснень потерпілої в судовому засіданні вбачається, що найстарші діти ОСОБА_50 та ОСОБА_51 , син ОСОБА_52 постійно надають матері добровільно матеріальну допомогу; покійний син потерпілої проживав з іншою жінкою окремо, в іншому населеному пункті, забезпечував сім`ю тимчасовими підробітками, однак постійної роботи не мав.

Будь-яких доказів, які б свідчили про потребу позивача у матеріальній допомозі, передбаченій ст. 202 Сімейного кодексу України нею в судовому засіданні подано не було.

Отже, оскільки позивач не перебувала на утриманні загиблого та не надала доказів, що потребує матеріальної допомоги відповідно до положень сімейного законодавства, вона не має права на отримання відшкодування шкоди, в порядку ст.1200 ЦК України.

Вирішуючи цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди, суд звертає увагу на наступне.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода може полягати як у фізичному болю та стражданнях, так і у душевних переживаннях, які фізична особа зазнала у внаслідок протиправної поведінки відносно неї.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Аналізуючи фактичні обставини кримінального провадження, суд прийшов до висновку щодо обґрунтованості вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Вирішуючи питання щодо розміру завданої моральної шкоди, що підлягає стягненню, суд приймає до уваги тривалість моральних страждань і переживань потерпілої, оскільки остання втратила сина, що призвело до істотних змін в її житті та негативно позначилося на її моральному та психологічному стані. Суд враховує доводи цивільного позивача про те, що смерть сина є непоправною і не вимірюється в жодному грошовому еквівалентні, наслідок, що настав, у зв`язку з діями обвинуваченого є незворотнім, і трагічні події назавжди змінили її життя.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, кожен при вирішенні суперечок про його цивільні права і обов`язки має право на справедливий і відкритий розгляд в перебігу розумного терміну судом, встановленим законом. Виходячи з матеріалів справи «Бурдов проти Росії» Страсбург, 7 травня 2002 року, Європейський суд прийшов до висновку, що внаслідок виявлених порушень, які не можна вважати виправленими тільки завдяки визнанню судом наявності правопорушення заявник отримав певну моральну шкоду. Враховуючи що потерпіла цивільний позивач до теперішнього часу отримує моральні страждання, тому суд повинен керуватися при визначенні суми відшкодування моральної шкоди принципом справедливості, як того вимагає ст. 41 Конвенції.

Отже, беручи до уваги конкретні обставини провадження, наслідки, що наступили, характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, які перенесла потерпіла, їх тривалість, непоправність втрати і неможливість поновити попереднє становище, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, потерпіла безповоротно втратила сина, перенесла страждання пов`язані з його смертю, з його похованням і продовжує нести ці душевні страждання, та зважаючи на обставини при яких було заподіяно моральну шкоду, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги потерпілої в частині відшкодування моральної шкоди підлягають до задоволення частково, а з відповідача ОСОБА_4 слід стягнути на користь потерпілої ОСОБА_6 200 000, 00 грн. моральної шкоди.

Визначаючи саме такий розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що життя людини є найвищою соціальною цінністю, позивач зазнала моральних страждань через втрату рідної людини, сина, а тому на підставі ст. 1167 ЦК України така шкода підлягає відшкодуванню і з урахуванням наведених норм права та встановлених судом обставин справи.Ця сума, враховуючи особу обвинуваченого, стан його зодоров`я і характер його дій, на думку суду відповідає вимогам розумності та справедливості і за даних конкретних обставин не може вважатися явно завищеною чи надмірною.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту ОСОБА_4 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати за проведення експертиз слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави лише в частині експертиз, які визнано належними і допустимими доказами у кримінальному провадженні.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 3 Конституції України, ст.ст. 100, 127-129, 368-371, 373- 374 КПК України, ст.ст. 12, 13, 89, 259, 264, 265 ЦПК України, ст.ст.50, 65 КК України, ст.ст. 11, 16, 23, 1166, 1167, 1200 ЦК України, п.8 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995, п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015,суд

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 121 КК України, й призначити йому покарання у виді 7 /семи/ років 6 /шести/ місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту ОСОБА_4 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

В строк відбуття покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з 10 січня 2019 року до 11 січня 2019 року відповідно до протоколу затримання від 10.01.2019 /Т.1 а.с.47-51; 159-162/.

Цивільний позов ОСОБА_6 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 200000 /двіста тисяч/ грн. моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, моральної шкоди та майнової шкоди, пов`язаної з довічним утриманням відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення: молекулярно-генетичної експертизи №10/44 в сумі 9396 /дев`ять тисяч триста дев`яносто шість/ грн. 49 коп; молекулярно-генетичної експертизи №10/46 в сумі 4093 /чотири тисячі дев`яносто три/ грн. 88 коп.; молекулярно-генетичної експертизи №10/43 в сумі 7777 /сім тисяч сімсот сімдесят сім/ грн. 43 коп.; експертизи дослідження холодної зброї №5/33 в сумі 572 /п`ятсот сімдесят дві/ грн.

В стягненні решти процесуальних витрат відмовити.

Речові докази:

- ніж /Т.1 а.с.172/ - знищити;

- балонову курточку темного кольору, футболку сірого кольору, футболку чорного кольору з рукавами червоного кольору, светер коричневого кольору з коміром сірого з білим кольору, напіврозірваний по горизонталі, светер темно-коричневого кольору, який розірваний в передній частині на якому є рваний отвір, штани з матеріалу джинс, світло-синього кольору, труси темно-синього кольору, на яких наявний напис з полосами червоного кольору, шкарпетки темно-синього кольору в кількості шести штук, спортивні штани сірого кольору з шнурками в області поясу, черевики сірого кольору з підошвою чорного кольору, на яких наявні шнурки темного кольору /Т.1 а.с.174-175/ - знищити;

- мобільний телефон марки «Нокіа» з сім-картою оператора «Водафон» /Т.1 а.с.174-175/- повернути потерпілій ОСОБА_6 ;

- диск з відеофайлами /Т.1 а.с.179/ - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено сторонами до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1