УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2020 року

м. Київ
справа № 127/10342/18
провадження № 51-6530ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 07 жовтня 2019 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 05 грудня 2019 року, які постановлені в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005088, за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, зареєстрованого та проживаючого у тому АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК України).
Суть питання
За вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 07 жовтня 2019 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Вінницький апеляційний суд ухвалою від 05 грудня 2019 року залишив вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_5 без змін.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильно надану оцінку доказам, допущені, на його думку, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного ОСОБА_5 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість, просить скасувати постановлені у кримінальному проваджені судові рішення стосовно ОСОБА_5 і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Статтею 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) встановлено вимоги, яким має відповідати касаційна скарга.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК України визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону, доводи касаційної скарги захисника фактично зводяться до його посилань на неповноту судового розгляду, не згоди з наданою судами оцінкою доказів та заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Також, захисник ОСОБА_4 обмежившись загальними фразами, не навів доводів на обґрунтування явної несправедливості призначеного покарання засудженому ОСОБА_5 , з огляду на тяжкість вчиненого ним злочину, обставинами його скоєння та даним про його особу, внаслідок суворості, з урахуванням положень ст. 414 КПК України та приписів статей 50, 65, КК України, у їх взаємозв`язку.

Крім того, у своїй касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 не зазначає, яких саме порушень допустився апеляційний суд в результаті перегляду кримінального провадження стосовно засудженого ОСОБА_5 , та не наводить доводів, як допущені, на його думку, апеляційним судом порушення вплинули на законність та обґрунтованість постановленого цим судом судового рішення, і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційної інстанції згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України та з огляду на положення статей 370, 412414, 419 цього Кодексу.
Також у касаційній скарзі захисник, обмежившись загальними фразами, не навів доводів на обґрунтування щодо допущених судами істотних порушень при дослідженні доказів, а сама по собі незгода однієї із сторін кримінального провадження з наданою судами оцінкою доказів, безпосередньо не свідчить про допущення ними істотних порушень.
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК України, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
При цьому вимоги до суду касаційної інстанції, викладені засудженим у скарзі, не відповідають змісту ст. 436 КПК України щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Зокрема, цією нормою визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Однак касаційна скарга захисника містить суперечності, оскільки вона подана на вирок місцевого суду й ухвалу апеляційного суду, а в прохальній її частині він порушує питання про призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції, тоді як скасування вироку місцевого суду і ухвали апеляційного суду є підставою для призначення нового розгляду у суді першої інстанції.
Суд касаційної інстанції, відповідно до ст. 433 КПК України, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній чітко викладених вимог, які б узгоджувались з положеннями ст. 436 цього Кодексу, також перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3