Справа № 446/1804/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області

01.11.2019 року слідчий-суддя Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області ОСОБА_1 , слідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про передачу автомобіля на відповідальне зберігання у кримінальному провадженні № 0000418 від 26.09.2019 р., -
встановив:
ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді з клопотанням про передачу автомобіля на відповідальне зберігання у кримінальному провадженні № 0000418 від 26.09.2019 р., мотивуючи клопотання тим, що 27.07.2019 року ухвалою слідчого судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області в кримінальному провадженні накладено арешт на автомобіль марки «ЗАЗ 110207» д.н.з. НОМЕР_1 власником якого являється ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, а саме дорожньо-транспортної пригоди та з метою забезпечення збереження вказаного тарнспортного засобу як речового доказу, просить скасувати арешт.
У судовому засіданні ОСОБА_3 клопотання підтримала.
Слідчий ОСОБА_4 заперечив щодо клопотання.
Вивчивши заяву про скасування арешту майна та матеріали кримінального провадження, вважаю, що заява про скасування арешту на майно задоволенню не підлягає.
Встановлено, що ухвалою слідчого судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 27.07.2019 року було накладено арешт на автомобіль марки «ЗАЗ 110207» д.н.з. НОМЕР_1 власником якого являється ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який зберіг на собі сліди кримінального правопорушення.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження арештоване майно визнано речовим доказом у справі, дослідження яких може відбутися тільки на стадії судового розгляду. На даний час судом не досліджено зазначені речові докази та інші пов`язані з ними докази. За таких обставин вважаю неможливим зняття арешту з майна, яке визнано речовим доказом.
За приписами ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Частиною 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Отже, зі змісту вказаних норм випливає, що арешт майна з метою забезпечення збереження майна не обмежений його видами або колом осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, якщо таке майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а арешт накладений з метою їх збереження.
За таких обставин вказане рухоме майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки є предметом кримінально-протиправних дій. Завданням накладення арешту у даному випадку є запобігання можливості знищення майна.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Враховуючи, що розгляд кримінального провадження 0000418 від 26.09.2019 р.,, на теперішній час не завершений, а власником майна не доведено, що в подальшому застосування цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Посилання заявника на порушення його прав власника майна, у даному випадку не можна прийняти, оскільки заявник не позбавлений можливості володіти зазначеним майном, а обмеження можливості розпоряджатися та володіти ним носить тимчасовий характер та прямо передбачено кримінальним процесуальним законом на час, необхідний для розгляду кримінального провадження.
Крім того, за вказаних обставин певне тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів.
З урахуванням викладеного, клопотання ОСОБА_3 про передачу автомобіля на відповідальне зберігання у кримінальному провадженні № 0000418 від 26.09.2019 р., задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.174,371-372 КПК України,
у х в а л и в:
у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про передачу автомобіля на відповідальне зберігання у кримінальному провадженні № 0000418 від 26.09.2019 р.- відмовити.
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1