УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши в рамках досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0003936 від 26 березня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, клопотання про накладення арешту,

У С Т А Н О В И В :

Прокурор Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, згідно якого просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 00, з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування вищевказаним майном.

Як зазначає прокурор у клопотанні, у провадженні слідчого відділу Шевченківського УП ГУ Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0003936 від 26.03.2016, за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Далі, відповідно до змісту клопотання, 15 лютого 2016 року невстановлені особи шахрайським шляхом заволоділи квартирою АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та в подальшому розпорядились нею на власний розсуд.
Далі, відповідно до змісту клопотання, постановою слідчого зазначена квартира визнана речовим доказом у кримінальному провадженні, і тому, з метою забезпечення її збереження, прокурор просить накласти арешт на вказане приміщення.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Особа-володілець майна про розгляд клопотання не повідомлялись, оскільки майно тимчасово не вилучалось, а тому суд вважає за можливе, згідно ч. 2 ст. 172 КПК України, провести розгляд клопотання у її відсутність.

Дослідивши доводи клопотання та додані до нього матеріали, слід дійти до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, у провадженні слідчого відділу Шевченківського УП ГУ Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0003936 від 26.03.2016, за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

15 листопада 2019 року старшим слідчим Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0003936 від 26.03.2016 винесено постанову щодо визнання речовими доказами квартири, яка є предметом клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Також, згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, окрім іншого, з метою забезпечення збереження речових доказів, при цьому вимогами згаданої статті визначено, що у такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, з урахуванням обставин згаданого кримінального провадження, а також того, що квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_6 , цілком відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а відтак обґрунтовано має правовий статус речового доказу, з метою забезпечення її збереження, на переконання слідчого судді, є всі правові підстави для накладання арешту на вказане приміщення.

В той же час, слідчий суддя не вбачає підстав для заборони у користуванні вказаним майном, оскільки така заборона, відповідно до правил, визначених ч. 11 ст. 170 КПК України, може бути застосована лише у випадках, коли існують обставини, які підтверджують, що незастосування такої заборони може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, псування, передачі майна, а наявність таких обставин в судовому засіданні не встановлено.

Керуючись вимогами ст. 117, 132, 170, 172, 173, 175 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_3 про накладення арешту задовольнити частково.

Накласти арешт в рамках досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0003936 від 26.03.2016, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_6 .

В решті заявлених вимог відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1