Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/379/20
Провадження №: 1-кп/332/177/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2020 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні місцевого суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Благодатному Чернігівського району Запорізької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 30.09.2010 Чернігівським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 05.11.2012 Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 1 ст.187, ч. 2 ст. 186 КК України, до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки;

- 06.06.2013 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду від 05.11.2012 та призначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;

- 26.12.2013 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 289 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду від 06.06.2013 та призначене остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць. Звільнився з місць позбавлення волі 13.07.2016 на підставі ст. 81 КК України, не відбутий строк 1 рік 3 місяці 24 дні,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

17.10.2019 в денний час, точного часу не встановлено, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи у приміщенні відділення легеневого туберкульозу №3 Комунальної установи «Запорізький обласний протитуберкульозний клінічний диспансер» Запорізької обласної ради, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перспективна, 2, отримав інформацію з мобільного телефону ОСОБА_5 , який вона надала добровільно, про номер карткового рахунку, відкритого у АТ КБ «Приватбанк» на її ім`я -№ НОМЕР_1 , номер її мобільного телефону - НОМЕР_2 та пін-код від вищевказаної банківської картки. В подальшому, реалізуючи свій злочинний план, ОСОБА_4 , діючи умисно, зареєстрував вказаний банківський рахунок на ім`я ОСОБА_5 з зазначенням номеру мобільного телефону НОМЕР_2 , який належить останній, в комп`ютерній програмі «Приват-24», яку встановив на власний мобільний телефон, тим самим отримав можливість без відома власника банківського рахунку здійснювати операції з грошовими коштам ОСОБА_5 , зокрема - здійснювати безготівкові перекази на інші банківські рахунки.

Продовжуючи свій злочинний умисел, в період часу з 17.10.2019 по 09.11.2019, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні відділення легеневого туберкульозу № 3 Комунальної установи «Запорізький обласний протитуберкульозний клінічний диспансер» Запорізької обласної ради, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перспективна, 2 таємно, шляхом транзакцій з вищевказаного рахунку ОСОБА_5 переводив грошові кошти на наступні рахунки:

- 17.10.2019 в обідній час здійснив транзакцію у сумі 90 грн. на банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 своєї дружини ОСОБА_6 ;

- 19.10.2019 о 14.55 здійснив транзакцію у сумі 450 грн. на банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 , яка належить його дружині ОСОБА_6 ;

- 21.10.2019 о 19.09 здійснив транзакцію у сумі 630 грн. на банківську картку АТ КБ«Приватбанк» № НОМЕР_3 , яка належить його дружині ОСОБА_6 ;

- 04.11.2019 о 13.26, здійснив транзакцію у сумі 750 грн. на банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_4 , яка належить його знайомому ОСОБА_7 ;

- 06.11.2019 о 14.07 здійснив транзакцію у сумі 1550 грн. на банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_4 , яка належить його знайомому ОСОБА_7 ;

- 07.11.2019 о 18:44 здійснив транзакцію у сумі 300 грн. на банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_4 , яка належить його знайомому ОСОБА_7 ;

- 07.11.2019 о 18.45 здійснив транзакцію у сумі 300 грн. на банківську картку АТ КБ «Приватбанк» свого знайомого ОСОБА_7 ;

- 07.11.2019 о 18.49 здійснив транзакцію у сумі 301,51 грн. на банківську картку АТ КБ «Приватбанк» свого знайомого ОСОБА_7 ;

- 09.11.2019 о 12:32 здійснив поповнення мобільного телефону НОМЕР_5 , який належить його дружині ОСОБА_6 на суму 128 грн.

Таким чином ОСОБА_4 , таємно викрав грошові кошти з банківської картки АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 на загальну суму 4371,51 грн., якими розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на вищевказану суму.

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у висунутому прокурором обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що у жовтні-листопаді 2019 року, перебуваючи у Запорізькому обласному протитуберкульозному клінічному диспансері, він на прохання потерпілої під час настройки її мобільного телефону, отримав інформацію про номер карткового рахунку на її ім`я у «ПриватБанк» та відповідний код доступу. За допомогою вказаної інформації він зареєструвався у додатку «Приват 24» на своєму мобільному телефоні та почав дії щодо перерахування коштів на карткові рахунки своєї дружини ОСОБА_6 та свого знайомого ОСОБА_7 . Картки на ім`я ОСОБА_6 та ім`я ОСОБА_7 перебували у нього та він сам знімав з них готівку. Один раз від поповнив мобільний телефон дружини. Перераховані суми були різні, в обвинувальному акті з цього приводу все зазначено вірно. Всього він заволодів коштами потерпілої десь на суму 4000-4500 грн. Вказані дії він вчинив через скрутне матеріальне становище, на той час вся його родина опинилась на лікуванні у протитуберкульозному диспансері. На теперішній час він засуджує свої дії та готовий відшкодувати потерпілій шкоду у повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_5 , повідомлена у встановленому законом порядку про час та місце судового розгляду (а.с. 22), до суду не з`явилась. Від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності (а.с. 20).

Крім того, обвинувачений під час розгляду справи заявив, що він усвідомлює незаконність і небезпечність своїх дій, повністю визнає наведені в обвинувальному акті обставини вчинення ним кримінального правопорушення, погоджується з кримінально-правовою кваліфікацією інкримінованого йому злочину за ч. 2 ст. 185 КК України.

Приймаючи до уваги, що обвинуваченим не оспорюються наведені в обвинувальному акті обставини вчинення ним кримінального правопорушення, враховуючи, що учасники судового провадження проти цього не заперечують, та немає сумнівів у тому, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і роз`яснення суду щодо позбавлення у даному випадку права їх оскарження у апеляційному порядку, добровільності такої позиції, суд відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України визнає недоцільним дослідження зазначених обставин у кримінальному проваджені.

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами судового провадження докази в їх сукупності, суд визнає вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, повністю доведеною.

При призначенні ОСОБА_4 покарання відповідно до положень ст.ст. 65-67 КК України, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, віднесення його законодавством до категорії середньої тяжкості; характер і ступінь суспільної небезпеки, сукупність усіх фактичних обставин, які його характеризують: обстановку і спосіб злочинних діянь; дані, які характеризують особу обвинуваченого: раніше судимий, офіційно непрацевлаштований, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на диспансерному обліку у наркологічному диспансері та психіатричній лікарні не перебуває, стан здоров`я останнього - має захворювання у зв`язку із чим перебував на лікуванні у КУ «Запорізький обласний протитуберкульозний клінічний диспансер».

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття ОСОБА_4 , яке виразилось у критичному відношенні до своєї протиправної поведінки, визнанні винуватості та готовності нести передбачену законом кримінальну відповідальність.

За сукупністю обставин скоєного кримінального правопорушення, його ступеня тяжкості, обставини, яка пом`якшує покарання, даних про особу обвинуваченого, суд визнає необхідним й достатнім для його виправлення та запобігання вчинення ним нових злочинів призначення покарання у вигляді обмеження волі у межах, встановлених санкцією інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

З урахуванням викладеного у сукупності з відомостями про особу обвинуваченого, ставлення до скоєного, а також того, що ОСОБА_4 під час досудового розслідування та розгляду кримінального провадження у суді дотримувався загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, суд дійшов висновку, що обвинувачений на теперішній час загрози для суспільства не становить та є соціально адаптованим.

Враховуючи позицію прокурора, яка просила суд призначити покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, повне визнання обвинуваченим своєї вини, думку потерпілої ОСОБА_5 , яка питання призначення обвинуваченому покарання у поданій заяві залишила на розсуд суду (а.с. 20), за сукупністю обставин вчиненого кримінального правопорушення, його ступеня тяжкості, обставини, яка пом`якшує покарання, даних про особу обвинуваченого, стан його здоров`я, суд приходить до висновку, що забезпечити виправлення обвинуваченого можливо без реального відбування ним покарання, без ізоляції від суспільства, але в умовах контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків органом пробації протягом іспитового строку, який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченим умов випробування, що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Суд вважає за необхідне роз`яснити потерпілій, що відповідно до вимог ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили судом не встановлено.

Речові докази та судові витрати у вказаній справі відсутні.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити покарання у вигляді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно до положень ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1