УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/2852/19

24 грудня 2019 року
м.Костопіль
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючий суддя ОСОБА_1
секретар судового зсідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000567 від 04.09.2019 р. по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м.Костопіль Рівненської області, зареєстрована АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , громадянка України, розлучена, на утриманні має неповнолітню дитину, освіта повна середня, не працює, раніше не судима

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 Кримінального кодексу України

за участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:
03 вересня 2019 року близько 23:00 год., ОСОБА_3 , перебуваючи в будинку, що розташований у АДРЕСА_2 , в статні алкогольного сп`яніння, в ході словесного конфлікту, використовуючи кухонний ніж, умисно заподіяла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_2 , тяжке тілесне ушкодження у вигляді поранення правої половини грудної клітки з «різаною» раною в ділянці лопатки та ушкодженням правої легені, що в клінічному перебізі ускладнилася пневмогемотораксом (накопиченням крові та повітря в плевральній порожнині). Крім того описана «різана» рана лівої половини грудної клітки (що не проникає в плевральну порожнину).

Відповідно до висновку експерта №168 від 09.10.2019 отримана ОСОБА_6 травма правої половини грудної клітки (проникаюче поранення з ушкодженням легеневої тканини) за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення за ступенем тяжкості належить до тяжких тілесних ушкоджень. Рана лівої половини грудної клітки за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень належить до легких з короткочасним розладом здоров`я.

Такі дії ОСОБА_3 кваліфіковано органом досудового розслідування за ч.1 ст.121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 обставини щодо нанесення тілесних ушкоджень підтвердила та показала, що до конфлікту вона разом із своїм співмешканцем ОСОБА_6 розпивали спиртні напої, після чого між нею та потерпілим виник конфлікт на ґрунті ревнощів, під час якого ОСОБА_6 почав завдавати їй тілесних ушкоджень. Показала, що ОСОБА_6 наносив їй удари кулаками в область голови, тулуба, хапав за волосся, душив рукою за шию, бив ногами і це тривало від трьох до чотирьох хвилин. Події на той момент відбувались у в будинку на кухні. У якийсь момент до кухні зайшов її неповнолітній син ОСОБА_7 та почав заступатись за неї і казати ОСОБА_6 , щоб він перестав її бити, після чого ОСОБА_6 розвернувся до її сина та висловлюючись нецензурними словами почав виганяти сина з кухні, а побачивши, що той не йде, схопив, ймовірно, виделку та пішов в сторону дитини. Коли вона побачила, що ОСОБА_6 почав наздоганяти її сина, то вона схопила кухонний ніж, який лежав на столі в кухні та нанесла останньому два удари ззаду в область грудної клітки. Після цього ОСОБА_6 повернувся до неї та завдав їй ще кілька ударів кулаками обох рук в область голови, а потім пішов у коридор де вже впав, після чого її син викликав швидку допомогу. Пояснила, що схопила ніж і вдарила ОСОБА_6 , оскільки злякалась за себе, за сина і хотіла сина захистити. Після того, як ОСОБА_6 впав та до моменту приїзду швидкої допомоги вона надавала йому першу медичну допомогу, намагалась спинити кровотечу, закрити поранення.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 надав суду показання, у яких підтвердив обставини, викладені у обвинувальному акті. Пояснив, що дійсно 03.09.2019 року він із своєю співмешканкою ОСОБА_3 розпивали спиртні напої. Пізніше між ним на ґрунті ревнощів виник конфлікт, який переріс у бійку, в ході якої він наносив ОСОБА_3 удари кулаками обох рук в область голови, тулуба, коли ОСОБА_3 упала від ударів на підлогу, то він ще наносив їй удари ногою в область голови та сідниць. Показав, що бив ОСОБА_3 орієнтовно три-чотири хвилини, скільки точно ударів наніс не пам`ятає. Показав, що у якийсь момент до кухні, де відбувались події, зайшов неповнолітній син обвинуваченої ОСОБА_7 , який почав говорити йому, щоб він не бив його маму. Показав, що він виганяв сина обвинуваченої з кухні і оскільки той не йшов, то в якийсь момент щось схопив зі столу та пішов з погрозами у його сторону, але відчув два удари чимось гострим у спину. Після цього він повернувся до ОСОБА_3 та наніс їй ще кілька ударів кулаками обох рук в область голови, після чого пішов у коридор, де йому стало погано і він упав. В подальшому син потерпілої викликав швидку допомогу, а ОСОБА_3 надавала йому першу медичну допомогу. Також показав, що якби ОСОБА_8 не вдарила його ножем, то ймовірно зараз він був би у статусі обвинуваченого. Показав, що на даний час він примирився із ОСОБА_3 і претензій до неї не має, розуміє, що вона захищалась від нього і хотіла захистити свого сина. Просить звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності.

Допитаний у якості свідка неповнолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , показав, що у той день вечері був вдома та вчив уроки. Матір із ОСОБА_10 порвернулися додому напідпитку, він почув суперечку між ними, але спочатку не звертав уваги. Коли шум посилився, він вийшов і побачив, що ОСОБА_10 б`є маму, тому почав її захищати і просити ОСОБА_6 не бити її. Коли події перейшли до кухні будинку, то він знову просив ОСОБА_6 не бити маму, але той висловлювався нецензурно та виганяв його з кухні. Побачивши, що він не виходить, ОСОБА_6 розвернувся в його сторону та почав іти до нього. Він злякався і почав втікати з кухні. Після цього він знову почув якийсь шум, а потім побачив, що ОСОБА_6 впав у коридорі і був у крові. Після цього він викликав швидку допомогу.

Суд, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши докази у справі, встановив наступне.

Факт нанесення обвинуваченою ОСОБА_3 тілесних ушкоджень ОСОБА_6 підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, зокрема, показаннями обвинуваченої та потерпілого, протоколом огляду місця події від 03.09.2019 року, висновком експерта №919 від 16.09.2019 року, висновком експерта №918 від 16.09.2019 року, висновком експерта №920 від 02.10.2019 року, висновком експерта №921 від 02.10.2019 року, висновком експерта №168 від 09.10.2019 року, протоколом проведення слідчого експерименту від 21.10.2019 року.

Згідно висновку експерта №920 від 02.10.2019 року, на представленій на дослідження футболці (об`єкт №1) встановлено наявність крові людини. При серологічному дослідженні на вищевказаному речовому доказів виявлений антиген В і ізогемаглютинін анти-А ізосерологічної системи АВ0, характерний особам з групою В з ізогемаглютиніном анти-А і в тому числі потерпілому ОСОБА_6 . Даних про походження крові від підозрюваної ОСОБА_3 не отримано.

Згідно висновку експерта №921 від 02.10.2019 року, на представленому на дослідження фрагменті марлевого бинту (об`єкт №1) встановлено наявність крові людини. При серологічному дослідженні на вищевказаному речовому доказів виявлений антиген В і ізогемаглютинін анти-А ізосерологічної системи АВ0, характерний особам з групою В з ізогемаглютиніном анти-А і в тому числі потерпілому ОСОБА_6 . Даних про походження крові від підозрюваної ОСОБА_3 не отримано.

Згідно висновку експерта №168 від 09.10.2019 року, згідно наданої на експертизу медичної документації, при зверненні ОСОБА_6 за медичною допомогою в Костопільську лікарню та подальшому його стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні з 3 по 9 вересня 2019 року діагностовано поранення правої половини грудної клітки з «різаною» раною в ділянці лопатки та ушкодженням правої легені, що в клінічному перебізі ускладнилися пневмогемотораксом (накопиченням крові та повітря в плевральній порожнині). Крім того описано «різана» рана лівої половини грудної клітки (що не проникає в плевральну порожнину). Отримані ушкодження (зважаючи на їх опис та клінічне протікання) утворилися незадовго до звернення за медичною допомогою від щонайменше дворазової дії гострого предмета (предметів). Отримана ОСОБА_6 травма правої половини грудної клітки (проникаюче поранення з ушкодження легеневої тканини) за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення за ступенем тяжкості належить до тяжких. Рана лівої половини грудної клітки за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень належить до легких з короткочасним розладом здоров`я. Розташування ушкоджень та їх вид (різані рани) не притаманні для таких, що утворюються при падінні на площині.

Разом з тим, суд звертає увагу на наступне.

З показань допитаних в судовому засіданні обвинуваченої ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_6 та неповнолітнього ОСОБА_9 вбачається, що завданню обвинуваченою потерпілому тілесних ушкоджень передував конфлікт, під час якого ОСОБА_6 наносив ОСОБА_3 тілесні ушкодження, а саме завдавав на протязі трьох-чотирьох хвилин удари кулаками обох рук в область голови, тулуба та ногами в область голови та тулуба, душив рукою за шию, а у подальшому, коли на захист ОСОБА_3 виступив її неповнолітній син, потерпілий хотів наздогнати неповнолітнього ОСОБА_9 , який намагався захистити свою матір.

Вказана обставина підтверджується також висновком експерта №139 від 12.09.2019 року, відповідно до якого, при судово медичній експертизі на тілі ОСОБА_3 виявлено садно лівої виличної ділянки, синці правого проекції плечового суглоба, лівої сідниці, які зважаючи на їх види, (садно, синці) та морфологічні властивості (стан поверхні садна, колір синців) утворилися від щонайменше трьохразової дії тупих предметів, приблизно за 1-3 доби до моменту огляду. Отримані у громадянки ОСОБА_3 ушкодження за ступенем тяжкості відносяться до легких. Розташування ушкоджень на різних поверхня тіла, їх розміри, не притаманні для таких, що утворюються при одноразовому падінні на площині.

В сукупності встановлених обставин суд вбачає, що, що в діях ОСОБА_3 відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Аналізуючи встановлені обставини і факт, який не заперечується обвинуваченою та потерпілим, що ОСОБА_3 нанесла ОСОБА_6 тілесні ушкодження намагаючись захистити себе та свого сина від протиправної поведінки ОСОБА_6 , суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_3 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України, а саме умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення меж необхідної оборони.

Для кваліфікації злочину за ст.124 КК заподіяння тяжкого тілесного ушкодження повинно бути вчинено з метою захисту охоронюваних правом інтересів від суспільно небезпечних посягань, але з перевищенням меж необхідної оборони. Перебування винного під час вчинення цього діяння у стані необхідної оборони є обов`язковою умовою.

При цьому згідно вимог ч.1 та ч.3 ст.36 КК необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статтях 118 та 124 КК.

При цьому, до критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

Таким чином, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного із перебуванням особи в стані необхідної оборони, суд повинен врахувати конкретні обставини справи, здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання. У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

Судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час суперечки із ОСОБА_3 протягом трьох-чотирьох хвилин наносив останній тілесні ушкодження в різні частини тіла і в захист якої виступив її неповнолітній син, що обурило ОСОБА_6 і останній, не усвідомлюючи що схопив, направився в бік дитини, у зв`язку з чим ОСОБА_3 злякалась за життя та здоров`я свого сина та вдалась до засобів захисту, схопивши кухонний ніж та два рази ним вдарила ОСОБА_6 у спину в область грудної клітки усвідомлюючи, що робить це маючи намір захистити свого сина від реальної на той момент загрози зі сторони ОСОБА_6 . При цьому ОСОБА_3 , як вбачається з показів останньої, усвідомлювала що робить і мала на меті зупинити ОСОБА_6 аби останній не завдав шкоди її сину. Після цього ОСОБА_3 до приїзду швидкої допомоги надавала першу медичну допомогу потерпілому.

Тобто насильство з боку потерпілого по відношенню до обвинуваченої було тривалим, що підтвердилося показаннями потерпілого, обвинуваченої та свідка. Більше того, не заспокоївшись, потерпілий у певний момент переключився на неповнолітню дитину і лише після цього обвинувачена, злякавшись за життя своєї дитини, вдалася до необхідної оборони.

Суд дійшов висновку, що в діях потерпілого на той момент існував акт суспільно небезпечного посягання, який намагалась відвернути обвинувачена. При цьому, обраний ОСОБА_3 спосіб захисту не відповідав небезпечності посягання.

Таким чином, 03 вересня 2019 року близько 23:00 год., ОСОБА_3 , перебуваючи в будинку, що розташований у АДРЕСА_2 , в статні алкогольного сп`яніння, в ході конфлікту, який виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, використовуючи кухонний ніж, маючи намір захистити свого неповнолітнього сина, перевищивши межі необхідної оборони, умисно заподіяла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_2 , тяжке тілесне ушкодження у вигляді поранення правої половини грудної клітки з «різаною» раною в ділянці лопатки та ушкодженням правої легені, що в клінічному перебізі ускладнилася пневмогемотораксом (накопиченням крові та повітря в плевральній порожнині). Крім того описана «різана» рана лівої половини грудної клітки (що не проникає в плевральну порожнину).

Отже своїми умисними діями, які виразились в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, вчиненому у разі перевищення меж необхідної оборони ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.124 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст.124 КК України при зазначених обставинах визнала повністю.

Потерпілим подано до суду заяву про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України. Наслідки звільнення від кримінальної відповідальності та закриття провадження йому роз`яснені та зрозумілі. У судовому засіданні потерпілий таку заяву підтримав.

Обвинувачена та захисник обвинуваченої також заяву підтримали.

Відповідно до ч.1 ст.44 КК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

У відповідності зі ст.46 КК України, особу, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Злочин, передбачений ст.124 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

ОСОБА_3 вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, після вчинення вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України примирилася з потерпілим та відшкодувала усі витрати на його лікування, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, після вчинення вказаного кримінального правопорушення щиро покаялася, на вихованні має неповнолітню дитину.

Отже, суд дійшов висновку, що оскільки вчинене ОСОБА_3 протиправне діяння відноситься до злочинів невеликої тяжкості, відбулося примирення з потерпілим, який претензій морального чи майнового характеру відносно обвинуваченої не має, вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_3 ст. 46 КК України і звільнити її від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, а кримінальне провадження №0000567 від 04.09.2019 закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Згідно приписів ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ухвалою слідчого судді Костопільського районного суду від 05.09.2019 накладено арешт на змив бурого кольору ззовні схожий на кров та контрольний змив до нього, жіночу матерчату футболку білого кольору з написом «Love» зі слідами бурого кольору ззовні схожими на кров, синій матерчатий рушник зі слідами бурого кольору ззовні схожими на кров, чотири кухонних ножі.

Враховуючи, що у застосуванні арешту відпала потреба, арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Костопільського районного суду від 05.09.2018 на змив бурого кольору ззовні схожий на кров та контрольний змив до нього, жіночу матерчату футболку білого кольору з написом «Love» зі слідами бурого кольору ззовні схожими на кров, синій матерчатий рушник зі слідами бурого кольору ззовні схожими на кров, чотири кухонних ножі належить скасувати.

Вирішуючи питання про речові докази суд керується приписами ст.100 КПК України.

Речові докази, змив бурого кольору ззовні схожий на кров та контрольний змив до нього, жіноча матерчата футболка білого кольору з написом «Love» зі слідами бурого кольору ззовні схожими на кров поміщені до паперового конверту НПУ ГСУ, синій матерчатий рушник зі слідами бурого кольору ззовні схожими на кров поміщений до спец пакету НПУ №ЕХР0347671, чотири кухонних ножі поміщені до паперових конвертів НПУ ГСУ, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області, після набрання ухвалою законної сили знищити.

Процесуальні витрати відсутні, цивільний позов не заявлявся.

Термін дії запобіжного заходу відносно обвинуваченої у виді особистого зобов`язання, обраний ухвалою слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області 10.09.2019 року закінчився 09.11.2019.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 46 КК України, п.1 ч.2 ст.284, ч.3 ст.288 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 Кримінального кодексу України, на підставі ст. 46 Кримінального кодексу України, у зв`язку із примиренням обвинуваченої з потерпілим та відшкодуванням заподіяних збитків.

Кримінальне провадження №0000567 від 04.09.2019 року відносно ОСОБА_3 закрити.

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Костопільського районного суду від 05.09.2018 на змив бурого кольору ззовні схожий на кров та контрольний змив до нього, жіночу матерчату футболку білого кольору з написом «Love» зі слідами бурого кольору ззовні схожими на кров, синій матерчатий рушник зі слідами бурого кольору ззовні схожими на кров, чотири кухонних ножі скасувати

Речові докази, змив бурого кольору ззовні схожий на кров та контрольний змив до нього, жіноча матерчата футболка білого кольору з написом «Love» зі слідами бурого кольору ззовні схожими на кров поміщені до паперового конверту НПУ ГСУ, синій матерчатий рушник зі слідами бурого кольору ззовні схожими на кров поміщений до спец пакету НПУ №ЕХР0347671, чотири кухонних ножі поміщені до паперових конвертів НПУ ГСУ, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області, після набрання ухвалою законної сили знищити.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не застосовувати.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний Рівненської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СуддяОСОБА_1