Справа № 183/204/18
№ 1-кп/183/190/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2020 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 11.07.2016 року за № 0000049, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Чернещина Сахновщинського району Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, зі слів обвинуваченого інваліда ІІІ групи, не одруженого, не зареєстрованого, фактично проживаючого до затримання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-11.11.2010 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70, 71 КК України до 7 років 7 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна у власність держави, РНОКПП НОМЕР_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 був засудженим 11.11.2010 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70, 71 КК України до 7 років 7 місяців позбавлення волі з відбуттям покарання у кримінально-виконавчому закладі з конфіскацією всього належного майна у власність держави. ОСОБА_6 , достовірно знаючи, про те, що вищезазначеним вироком все його майно підлягає конфіскації та на все його майно накладено арешт, в тому числі і на належні йому 17/25 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , які 07.05.2012 року описано та арештовано державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Новомосковського управління юстиції ОСОБА_7 при примусовому виконанні виконавчого листа № 1-152, виданого 11.11.2010 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області про конфіскацію усього особистого майна, належного засудженому ОСОБА_6 у власність держави, в лютому 2016 року, точний час та дата досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 , вирішив з метою перешкоджання конфіскації належного йому майна подарувати належні йому 17/25 частин житлового будинку іншій особі, шляхом підробки офіційного документа. Таким чином, у останнього виник злочинний умисел на внесення недостовірних відомостей до офіційного документа з метою використання вказаного документа за призначенням іншою особою, тобто підроблення офіційного документа, який посвідчується нотаріусом, і який надає права з метою використання його іншою особою.
20.02.2016 року о 10.00 годині ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, прийшов до Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, розташованої за адресою: вул. Паланочна, 5, м. Новомосковськ Дніпропетровської області, де, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, звернувся до нотаріуса ОСОБА_8 з заявою про посвідчення договору дарування належного йому майна на користь ОСОБА_9 . Під час укладання договору дарування 17/25 частин житлового будинку А, стіни глиновальк. Обкл. ц/пл., під номером 76 з відповідною часткою надвірних побудов, що в цілому складається з: вбиральня Д, сарай И, навіс Л, сарай М, зливна яма Я, хвіртка № 8, огорожа № 9, огорожа № 10, огорожа № 11, хвіртка № 12, огорожа № 13, житловою площею в цілому 49,2 м2, загальною площею в цілому 88,5 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та розташований на неприватизованій земельній ділянці, який був оцінений в 60.518 грн., стверджував, що на момент укладення договору вказаний будинок, 17/25 частин якого відчужуються, не перебувають під арештом чи забороною, щодо них не ведуться судові спори, він не заставлений, у податковій заставі не перебуває, щодо нього не укладено будь-яких договорів з відчуження чи щодо користування іншими особами, як юридична адреса не використовується, треті особи не мають прав на вказаний будинок та, достовірно знаючи, що вказана інформація не відповідає дійсності, підписав складений державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_8 договір дарування частини житлового будинку від 20.02.2016 року з внесеними до п. 5 договору дарування частини житлового будинку вищезазначеними завідомо неправдивими відомостями, який зареєстровано державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_8 в реєстрі з № 1-355, чим підробив офіційний документ, які посвідчуються державним нотаріусом, і який надає права, з метою використання його іншою особою.
Після вчинення вищезазначених нотаріальних дій ОСОБА_6 передав оригінал договору обдарованій ОСОБА_9 для подальшого використання правовстановлюючого документа з внесеними до нього завідомо неправдивими відомостями.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, не визнав та показав, що він злочину не вчиняв, свою частину будинку він подарував неповнолітній дитині, зробив це, оскільки нотаріус перевірив документи та оформив договір.

В судовому засіданні були досліджені докази вини обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме:

-показання свідка ОСОБА_10 , надані під час судового розгляду, відповідно до яких вона проживала разом з ОСОБА_6 в одному будинку АДРЕСА_2 . У них були окремі документи на будинок. Коли захворіла матір обвинуваченого, він примушував її підписати документи. Мати ОСОБА_6 померла, а вона хворіла та перебувала у лікарні. Після повернення їй повідомили, що ОСОБА_6 засудили та призначили покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна, а ОСОБА_11 сказав, що він зареєстрував у будинку малолітню дитину, після чого ОСОБА_11 почав вивозити речі з будинку ОСОБА_6 . На території даного будинку на землі, що належить ОСОБА_10 , вона побудувала будинок, оскільки спільний з ОСОБА_6 будинок був у аварійному стані. На це будівництво дав дозвіл міськвиконком. Соломка переоформив будинок, коли ОСОБА_6 звільнився з місця відбування покарання. При оформленні свого нового будинку їй повідомили, що є договір дарування, укладений між ОСОБА_12 та ОСОБА_11 . ОСОБА_6 знав, що йому судом призначено покарання у виді конфіскації майна. Він сказав, що надав ОСОБА_11 довіреність, оскільки у нього є люди, які все оформлять. Вона ОСОБА_6 виписала зі свого будинку;

-показання свідка ОСОБА_13 , надані під час судового розгляду, відповідно до яких він знайомий з ОСОБА_6 , вони домовилися про те, що майно ОСОБА_6 залишиться його сину. ОСОБА_6 був засуджений, та йому призначено покарання з конфіскацією майна. Коли ОСОБА_6 звільнився з місця відбування покарання, вони разом пішли до нотаріуса та оформили договір дарування у державного нотаріуса. Нотаріус перевірив документи та оформив. Відмову не надавав;

- витяг з кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 11.07.2016 року за № 0000049, згідно з яким ОСОБА_6 у лютому 2016 року підробив офіційний документ договір дарування 17/25 частки будинку АДРЕСА_2 , які відповідно до вироку суду підлягають конфіскації в дохід держави, шляхом надання недостовірної інформації

(т. 1, а.п. 86);

- копія договору купівлі-продажу від 05.03.1982 року, укладеного між ОСОБА_14 та ОСОБА_15

(т. 1, а.п. 87-88);

- копія договору купівлі-продажу від 26.06.1973 року, укладеного між ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18

(т. 1, а.п. 89-90);

- копія рішення виконкому міської Ради народних депутатів № 232 від 15.05.1992 року про оформлення документів на право власності на житлові будинки, зокрема, ОСОБА_18 на 17/25 частин, ОСОБА_15 на 8/25 частин житлового будинку АДРЕСА_2

(т. 1, а.п. 91);

- копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.04.2009 року, відповідно до якого нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори ОСОБА_19 посвідчено, що на підставі заповіту спадкоємцем зазначеного в заповіті всього майна ОСОБА_18 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_6 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2

(т. 1, а.п. 92);

- копія витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 27.03.2009 року, відповідно до якого ОСОБА_18 належить 17/25 частин за приватною спільною частковою формою власності будинок АДРЕСА_2

(т. 1, а.п. 93);

- копія договору дарування частини житлового будинку, укладеного 20.02.2016 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , відповідно до якого остання прийняла в дар 17/25 частин житлового будинку АДРЕСА_2

(т. 1, а.п. 94);

- копія відомостей з Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, який містить відомості про тип обтяження: арешт нерухомого майна, а саме: будинку АДРЕСА_2 , власник: ОСОБА_6

(т. 1, а.п. 95);

- копія домової книги щодо осіб, проживаючих у будинку АДРЕСА_2

(т. 1, а.п. 99-101);

- копія ухвали слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.08.2016 року, згідно з якою надано дозвіл на тимчасовий доступ до оригіналів документів, а саме: договору дарування 17/25 частини житлового будинку АДРЕСА_2 , укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 ; документів, що були підставою для його засвідчення, які перебувають у державного нотаріуса Новомосковської державної нотаріальної контори ОСОБА_8

(т. 1, а.п. 110-113);

- копія рішення Новомосковської міської ради виконавчого комітету № 153 від 25.03.2015 року, відповідно до якого відмовлено відділу ДВС НМРУЮДО у наданні дозволу на реалізацію нерухомого майна, а саме 17/25 частини житлового будинку АДРЕСА_2

(т. 1, а.п. 114);

- копія рішення Новомосковської міської ради виконавчого комітету № 152 від 25.03.2015 року, відповідно до якого надано згоду на набуття права власності ОСОБА_9 на житловий будинок АДРЕСА_2

(т. 1, а.п. 115);

- копія свідоцтва про народження ОСОБА_20 , яке має відмітку про місце реєстрації останнього за адресою: АДРЕСА_2

(т. 1, а.п. 116);

- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 07.09.2016 року, відповідно до якого на підставі ухвали слідчого судді від 31.08.2016 року проведено тимчасовий доступ до документів, зазначених в ухвалі слідчого судді, а також опис речей і документів, які було вилучено на підставі ухвали слідчого судді

(т. 1, а.п. 117-118, 119);

- договір дарування частини житлового будинку, укладений 20.02.2016 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , відповідно до якого остання прийняла в дар 17/25 частин житлового будинку АДРЕСА_2

(т. 1, а.п. 120);

- свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 15.04.2009 року, відповідно до якого нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори ОСОБА_19 посвідчено, що спадкоємцем зазначеного в заповіті всього майна ОСОБА_18 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_6 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно

(т. 1, а.п. 122, 123);

- довідка про склад сім`ї, відповідно до якої ОСОБА_6 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , видана 19.02.2016 року

(т. 1, а.п. 123а);

- звіт про незалежну оцінку майна, висновок про оціночну вартість 17/25 частки житлового будинку АДРЕСА_2 та додатки до нього

(т. 1, а.п. 127-145);

- Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.02.2016 року, згідно з якою власником 17/25 частки житлового будинку АДРЕСА_2 є ОСОБА_6 , дану довідку сформовано ОСОБА_8

(т. 1, а.п. 146);

- Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.02.2016 року, згідно з якою власником 8/25 частки житлового будинку АДРЕСА_2 є ОСОБА_10 , дану довідку сформовано ОСОБА_8

(т. 1, а.п. 147);

- постанова державного виконавця ВДВС НМРУЮ від 04.08.2011 року про відкриття виконавчого провадження з приводу конфіскації усього належного засудженому ОСОБА_6 майна в дохід держави

(т. 1, а.п. 160);

- виконавчий лист Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області про конфіскацію усього належного засудженому ОСОБА_6 майна в дохід держави, який видано 25.07.2011 року

(т. 1, а.п. 161);

- копія вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.11.2010 року, яким засуджено ОСОБА_6 за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, та призначено остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 70, ст.. 71 КК України у виді 7 років 7 місяців позбавлення волі з відбуттям покарання у кримінально-виконавчій установі з конфіскацію усього належного засудженому ОСОБА_6 майна у власність держави. Вирок набрав законної сили 10.06.2011 року

(т. 1, а.п. 168-169);

- довідка № 1454 про наявність зареєстрованого права власності на нерухомість, відповідно до якої ОСОБА_6 належить 17/25 частин житлового будинку АДРЕСА_2

(т. 1, а.п. 177);

- копія технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_2 , власником 17/25 частин житлового будинку зазначено ОСОБА_6

(т. 1, а.п. 180-182);

- акт опису й арешту майна від 07.05.2012 року, згідно з яким державним виконавцем ВДВС НУЮ описано 17/25 часток житлового будинку АДРЕСА_2 , та додатки до нього

(т. 1, а.п. 183-190);

- копія рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.12.2017 року, згідно з яким визнано недійсним договір дарування частини житлового будинку, укладеного 20.02.2016 року між ОСОБА_6 і ОСОБА_9

(т. 1, а.п. 241-249).

Дослідивши наведені докази, суд вважає, що вони є належними та допустимими, оскільки вони, кожний окремо, а також в сукупності прямо підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також вони є достовірними, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України.

Під час судового розгляду обвинуваченим ОСОБА_6 подано клопотання про закриття провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, яке він обґрунтував тим, що в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, оскільки саме на органи нотаріату покладено обов`язок вчинення всіх дій, направлених на дотримання законодавства під час вчинення нотаріальних дій. Також зазначив, що в розумінні ст.. 358 КК України він не є суб`єктом вказаного кримінального правопорушення.

Розглянувши зазначене клопотання, суд дійшов до таких висновків.

У відповідності до Примітки до ст.. 358 КК України під офіційним документом у цій статті та статтях 357 і 366 КК України слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.
Таким чином суд вважає, що вказане клопотання є необґрунтованим та таким, що не може бути задоволеним, оскільки наслідком внесення ОСОБА_6 в офіційний документ неправдивих відомостей, а саме його підроблення, призвело до ненадходження в дохід держави коштів від конфіскації майна та до невиконання вироку суду в повному обсязі.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_6 встановленою та доведеною, а його дії підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 358 КК України, як підроблення офіційного документа, який посвідчується державним нотаріусом, і який надає права з метою використання його іншою особою.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання ОСОБА_6 відповідно до ст.ст. 50-52 КК України, суд обставин, які обтяжують покарання, визначених ст. 67 КК України, не встановив. Обставин, які пом`якшують покарання, визначеною ст. 66 КК України, суд також не встановив.

Також суд враховує, що ОСОБА_6 має не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість за скоєння умисних кримінальних правопорушень, віднесених законом до категорії тяжких, до затримання не працював, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні не має. Обвинуваченим під час судового розгляду було повідомлено про те, що він має тяжке захворювання та є інвалідом ІІІ групи, однак жодного письмового доказу суду не надав, тому суд не бере до уваги дане твердження ОСОБА_6 .

Санкція ч. 1 ст. 358 КК України передбачає покарання у виді штрафу, арешту, або обмеження волі на строк до двох років.

З урахуванням обставин скоєння кримінального правопорушення, його наслідків, а також обраної позиції обвинуваченим ОСОБА_6 , суд вважає, що призначення обвинуваченому покарання у виді максимального строку обмеження волі, передбаченого санкцією зазначеної статті, належною мірою сприятиме виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Встановлено, що ОСОБА_6 вчинив злочин у 2016 році, який на підставі ст.. 12 КК України віднесено до категорії невеликої тяжкості, а на момент ухвалення даного вироку минуло більше трьох років, тому суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_6 повинен бути звільнений від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370 КПК України, ст.. 49 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1