Справа №635/2690/20
Провадження № 1-в/635/376/2020
УХВАЛА

18 червня 2020 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю засудженого ОСОБА_3 ,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_4 ,

представника установи ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Покотилівка Харківського району Харківської області в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» клопотання адвоката ОСОБА_4 щодо умовно-дострокового звільненні від відбування покарання в порядку ст. 81 КК України засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Красноград Харківської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, працюючого по найму у приватних осіб,

раніше судимого:

-12.02.1993 Красноградським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 141 КК України (в ред.1960 року) із застосуванням ст. 46-1 КК України (в ред.1960 року) до 3 років позбавлення волі з відстрочкою на 2 роки;

-01.02.1995 Красноградським районним судом Харківської області за ч.2 ст. 215-3 КК України (в ред.1960 року) до 2 років виправних робіт з утриманням 20 % з доходу;

-18.01.1996 Красноградським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 215-3 КК України (в ред.1960 року) до 2 років 3 місяці позбавлення волі, на підставі ст.45 КК України (в ред.1960 року) з іспитовим строком на 2 роки;

-06.05.1997 Красноградським районним судом Харківської області за ч.2 ст.17 ч.2 ст. 141 КК України (в ред.1960 року) із застосуванням ст. 43 КК України (в ред.1960 року) до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
-17.06.2002 Красноградським районним судом Харківської області за ч.2 ст. 185, ч.2 ст.289 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі;

-07.06.2007 Красноградським районним судом Харківської області за ч.4 ст. 296, ч.2 186, ч.1 ст.187, ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ст.ст.70, 71 КК України до 5 років 4 місяців позбавлення волі, звільнений 16.07.2012 за відбуттям терміну покарання,

засудженого 21 червня 2016 року Красноградським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації його майна, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 3 роки; вироком Апеляційного суду Харківської області від 01 вересня 2016 року вирок від 21.06.2016 скасовано в частині призначення ОСОБА_3 покарання, та засуджено останнього до 5 років позбавлення волі,

в с т а н о в и в:

У травні 2020 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 щодо умовно-дострокового звільненні від відбування покарання в порядку ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування клопотання адвокатом зазначено, що станом на 01.01.2020 засуджений відбував 2/3 строку покарання та згідно з даними характеристики, довів виправлення своєю поведінкою і ставленням до праці, адже рік тому до засудженого адміністрацією установи було застосовано положення ч.1 ст.101 КВК України у вигляді переведення із звичайних жилих приміщень колонії максимального рівня безпеки до колонії середнього рівня безпеки для осіб, які раніше відбували покарання у місцях позбавлення волі.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 та засуджений ОСОБА_3 підтримали клопотання про умовно-дострокове звільнення останнього від відбування покарання в порядку ст. 81 КК України і просили його задовольнити.

Представник Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_3 , вказавши, що останній на час розгляду даного клопотання не довів свого виправлення.

Прокурор Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області в судове засіданні не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив.

У відповідності до положень частини п`ятої статті 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомлена про поважні причини неявки.

Згідно з вимогами частини четвертої статі 107 КПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає клопотання адвоката ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання в порядку ст. 81 КК України таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_3 , останній засуджений вироком Красноградського районного суду Харківської області від 21 червня 2016 року за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації його майна, та на підставі ст.75 КК України засудженого звільнено від відбування покарання з випробуванням на 3 роки. Разом з тим, вироком Апеляційного суду Харківської області від 01 вересня 2016 року вирок суду першої інстанції від 21 червня 2016 року скасовано в частині призначення ОСОБА_3 покарання, та засуджено останнього до 5 років позбавлення волі.

Як вбачається з характеристики на засудженого, останній в місцях позбавлення волі знаходиться з 01.09.2016. Під час тримання в державній установі «Харківська слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, не допускав порушення режиму тримання, заохочень та стягнень не мав, до праці не залучався. З 03.10.2016 відбував покарання в державній установі «Роменська виправна колонія (№ 56)». Під час тримання характеризувався посередньо, режим тримання не порушував. Заохочувався два рази. З 28.05.2019 відбуває покарання в державної установі «Темнівська виправна колонія (№ 100)». На даний час характеризується посередньо. За час відбування покарання стягнень та заохочень не має. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, адекватно реагує на критику в свою адресу. Намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставитися до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд, використовувати їх тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатні навички для самостійного їх виконання. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться посередньо. Дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Участь в організації та проведенні виховних заходів в установі не приймає. Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Професія», до реалізації програми ставиться байдуже. Відповідно до ст. ст. 110, 112 КВК України підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними, шляхом листування та телефонних розмов. Питання щодо можливого застосування ст. 100, 101 КВК України було розглянуто 21.03.2019, комісією установи було вирішено відмовити у застосуванні даних статей, як особі яка не стає на шлях виправлення. Питання щодо можливого застосування ст. 82 КК України розглянуто 07.03.2019 було вирішено відмовити у застосуванні даної статті, як особі яка не стала на шлях виправлення. Питання щодо можливого застосування ст. 81 КК України розглянуто 29.01.2020 було вирішено відмовити у застосуванні даної статті, як особі яка не довела своє виправлення. За вироком суду має судові витрати на суму 351,84 грн. На профілактичних обліках не перебуває.

Згідно з довідки про працевлаштування виданої заступником начальника-планового економічного відділу Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_6 , засуджений ОСОБА_3 за час відбування покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» працював у серпні 2019 року, з грудня 2019 по березень 2020 року на дільниці з виготовлення стільців, складних меблів, складових до велосипеда, розкладачки, збирання велосипедів, а як вбачається з довідки про заробітну плату засудженого ОСОБА_3 за період виконання робіт отримував відповідно заробітку плату.

У відповідності до довідки про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_3 , останній за період відбування покарання мав два заохочення та жодного стягнення.

Відповідно до положень статті 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом пункту 2 частини третьої статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 лютого 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміни невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

У відповідності до частини другої статі 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Оцінюючи дані про особу ОСОБА_3 судом враховано, що з останнього за вироком суду стягнено судові витрати на користь держави у сумі 3531,84 гривень, однак матеріали особової справи засудженого не містять відомостей, які б вказували на вчинення з боку засудженого дій, направлених на погашення стягнень на користь держави.

З огляду на викладене, суд критично оцінює доводи адвоката та засудженого, що останній став на шлях виправлення і до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення, адже оцінюючи дані про особу ОСОБА_3 , який раніше був неодноразово засуджений, проте на шлях виправлення не став та вчинив нові злочини, байдуже ставлення до погашення стягнених судових витрат стягнених на підставі вироку суду, а також беручи до уваги його характеристику в установі виконання покарань, тим паче, що перебуваючи в місцях позбавлення волі з 2016 року до засудженого ОСОБА_3 було застосовано лише два заохочення.

Відтак, суд не знаходить підтвердження доводів адвоката та засудженого, що останній сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому для застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого ОСОБА_3 суд не вбачає підстав та розцінює даний захід як передчасний.

Разом з тим, слід вказати, що фактичне відбуття засудженим 2/3 призначеного покарання не може свідчити про наявність підстав для умовно-дострокового звільнення особи.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, -

постановив:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 щодо умовно-дострокового звільненні від відбування покарання в порядку ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а ОСОБА_3 в той же строк, з моменту вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 22 червня 2020 року

Суддя ОСОБА_1