Справа № 216/6955/19
Провадження № 1-кп/216/504/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості за обвинувальним актом, складеним за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0001708 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, освіта вища, працюючого підземним гірником в ПАТ «КЗРК», не одруженого, який не має на утриманні дітей, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до обвинувального акта встановлено, що 22.09.2019 року приблизно о 07 годині 40 хвилин надійшло анонімне повідомлення зі служби «102» про те, що за адресою: вул. Фучика, 25 в Центрально-Міському районі міста Кривого Рогу під`їхав чоловік на мотоциклі «Ямаха» синього кольору з реєстраційним номером НОМЕР_1 , заявник вважає, що транспортний засіб крадений, а також вважає що його реєстраційний номер належить іншому транспортному засобу. З метою перевірки відомостей викладених у повідомленні на місце направлено екіпаж патрульної поліції, який прибувши на місце встановив наявність мотоциклу «Yamaha», реєстраційний номер НОМЕР_2 та його фактичного власника транспортного засобу - гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому працівники поліції запропонували надати для перевірки реєстраційний документ на транспортний засіб.

Після цього ОСОБА_3 , маючи у своєму розпорядженні реєстраційний документ до мотоциклу «Yamaha», реєстраційний номер НОМЕР_2 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , відповідно до якого мотоцикл «Yamaha Fazer», реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_4 , належить ОСОБА_6 , мешкає: АДРЕСА_2 ), який є офіційним документом, що видається державною установою і надає особі право на керування транспортним засобом, так як згідно п. 2.1. «б» Правил дорожнього руху України та ст. 37 ЗУ Про дорожній рух:

-«п.2.1. водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб»;

-«ст. 37 Забороняється експлуатація незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів»,

з метою використання при експлуатації транспортного засобу - «Yamaha Fazer», реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_4 , діючи умисно та усвідомлюючи те, що вказаний документ є підробленим, тобто отриманим всупереч порядку державної реєстрації автомобіля, затвердженого постановою Кабінету Міністрів №1388 від 07.09.1998 року «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, реалізуючи свій злочинний умисел на використання завідомо підробленого документу, передав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 для перевірки працівникам полку патрульної поліції у місті Кривому Розі, достовірно знаючи про його виготовлення шляхом підробки, так як записи в ньому не відповідають дійсності (відомостям, які містяться у базі даних МВС України), і таким чином використав завідомо підроблений документ.
Відповідно до інформації, яка міститься системі НАІС, відповідно до виданого бланку свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 його закріплено за автомобілем «Nissan Almera», реєстраційний номер НОМЕР_6 , а транспортним засобом із реєстраційним номером НОМЕР_2 є мотоцикл «Suzuki GSF 750».

Згідно висновку технічної експертизи документів № 28/2.1,2,3/1192 від 04.10.2019 - бланк свідоцтва про реєстрацію ТЗ із серійним номером НОМЕР_3 на мотоцикл «Yamaha Fazer», реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 (серійний номер бланку свідоцтва СРБ № 501699), не відповідає за своїми характеристиками бланкам свідоцтва про реєстрацію ТЗ встановленого зразка (виготовленим на підприємствах ТОВ «Знак» Консорціуму «ЄДАПС».). Всі зображення лицьового та зворотного боків бланку (крім персональних даних та серії і номера) свідоцтва НОМЕР_3 на мотоцикл «Yamaha Fazer», реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 (серійний номер бланку свідоцтва СРБ № 501699) отримані способом струминного друку за допомогою копіювально-розмножувальної техніки (струминного принтера, копіра тощо). Персональні дані в графах документа, в тому числі серія і номер свідоцтва, виконані способом ретрансферного друку.

Тим самим, встановлена достатність доказів для обвинувачення ОСОБА_3 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, за ознаками: використання завідомо підробленого документа.

14 листопада 2019 року до суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена 08 листопада 2019 року між прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 .

Зі змісту угоди про визнання винуватості вбачається, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 повністю та беззастережно визнає свою вину в обсязі підозри у судовому провадженні.

Крім того, під час укладення угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 узгодили міру покарання останньому за вчинене ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а саме враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, сторони дійшли згоди про призначення ОСОБА_3 за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.

На момент підписання угоди про визнання винуватості ОСОБА_3 були зрозумілі наслідки укладення такої угоди, викладені у ст. 473 КПК України і підстави оскарження обвинувального вироку в апеляційному порядку (п.1 ч. 4 ст. 394 КПК України) та касаційному порядку (п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України). Крім того, ОСОБА_3 усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених абз. 1,4 пунктом 1 частини 4 статті 474 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотриманні вимоги КПК України та КК України, просив її затвердити та призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні також просили затвердити угоду та призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому обвинувачений беззаперечно визнав себе винним у вчиненні інкримінованого злочину за викладених обставин.

Перед затвердженням угоди учасникам кримінального провадження роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, відповідно до якої наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості є:

1) для підозрюваного чи обвинуваченого - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу;

2) для потерпілого - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Згідно із ч. 5 ст. 474 КПК України перед прийняттям рішення про затвердження угоди про визнання винуватості суд під час судового засідання з`ясував в обвинуваченого, що він цілком розуміє:

1) що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права:

мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення;

мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно;

допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу;

3) характер кожного обвинувачення;

4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Відповідно до ч. 6 ст. 474 КПК України суд переконався у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно із ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевірив угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Підстав для відмови в затвердженні угоди не вбачається, оскільки:

1) умови угоди не суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону;

2) умови угоди відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) не існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) відсутня очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

Учасникам кримінального провадження роз`яснено, що відповідно до ч. 4 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Ураховуючи викладене, суд прийшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим в підготовчому судовому засіданні згідно із п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України та призначення обвинуваченому узгодженої між сторонами угоди міри покарання. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладено угоду між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України, угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим чи підозрюваним може бути укладено у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкоду завдано лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

ОСОБА_3 визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 358 КК країни. Вказаний злочин в силу ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, а отже за такого, угоду про визнання винуватості може бути укладено. Судом встановлено, що ОСОБА_3 цілком розуміє положення п.1 ч.1 ст.473, ч.4 ст.474 КПК України, усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, який буде застосовано, також суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, а також інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, підстави вважати, що укладення угоди було недобровільним відсутні, фактичні підстави для визнання винуватості мають місце. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором і обвинуваченим та призначення йому узгодженого сторонами покарання.

Таким чином, своїми умисними неправомірними діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст. 358 КК України, а саме: використання завідомо підробленого документа, і йому має бути призначене узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Долю речового доказу суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави витрати за проведення експертизи у розмірі 1144,00 грн. та 1570,10 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374-376, 474, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 08 листопада 2019 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у кримінальному проваджені № 0001708 за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

Призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 08 листопада 2019 року покарання за ч.4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Роз`яснити ОСОБА_3 наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ч. ч. 1 і 5 ст. 476 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Скасувати накладений ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.09.2019 року арешт на свідоцтва про реєстрацію ТЗ із серійним номером НОМЕР_3 від 04.04.2008 року (м.к.п. а.с. 25-26), а свідоцтво про реєстрацію ТЗ із серійним номером НОМЕР_3 від 04.04.2008 року, - знищити.

Речовий доказ, а саме мотоцикл «Yamaha», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що знаходяться на зберіганні у ОСОБА_7 , відповідно до його розписки (м.к.п. а.с. 20) залишити обвинуваченому.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати на проведення технічної експертизи документів № 28/2.1,2,3/1192 від 04.10.2019 року по кримінальному провадженню на користь держави у розмірі 1144,00 грн. (одна тисяча сто сорок чотири гривень).

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати на проведення трасологічної експертизи № 25/4.4/236 від 01.10.2019 року по кримінальному провадженню на користь держави у розмірі 1570,10 грн. (одна тисяча п`ятсот сімдесят гривень десять копійок).

Запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, захиснику та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1