Справа № 305/2317/19
Провадження по справі 1-кп/305/469/19

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2019 Рахівський районний суд Закарпатської області

в складі головуючої судді ОСОБА_1

секретаря с/з ОСОБА_2

з участю: прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

законного представника обвинуваченого - ОСОБА_5

захисника обвинуваченого адвоката - ОСОБА_6

представника служби у справах дітей Рахівської РДА - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рахів, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000930 від 05.11.2014 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, військовозобов`язаного, раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 та неповнолітні обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 а також обвинувачений ОСОБА_10 , 05 листопада 2014 року, близько 23 години, в с. Богдан, Рахівського району Закарпатської області, за попередньою змовою між собою, групою осіб, будучи об`єднаними єдиним злочинним умислом, спрямованим на протиправне заволодіння чужим майном, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом відважування вхідних металопластикових дверей магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по АДРЕСА_2 , проникли всередину вказаного магазину, звідки таємно викрали пластикову пляшку мастила для мотоциклів об`ємом 4 літра, марки «Motol 5100», одну свічу запалення двигуна внутрішнього згорання, марки «NPS 1818», одну колісну камеру 3,5/18, упаковку гальмівних колодок, один балончик чорної краски марки «Деколак», три ланцюги до мотоцикла «Альфа», один натягувач ланцюга колеса, загальною вартістю 619 гривень, пластикову каністру з бензином марки «А-92» об`ємом 30 літрів, загальною вартістю 467,70 гривень та грошові кошти в сумі 280 гривень, належні приватному підприємцю ОСОБА_11 , чим заподіяли йому матеріальну шкоду на загальну суму 1366,70 гривень.

Вироком Рахівського районного суду від 15.11.2019, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 визнано винними у вчиненні вказаного кримінального правопорушення із призначенням покарання, а матеріали стосовно ОСОБА_4 виділено у окреме провадження у зв`язку з його розшуком.

24.12.2019 кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 відновлено.

Допитаний в ході судового слідства обвинувачений ОСОБА_4 вину свою у пред`явленому обвинуваченні повністю визнав, та показав суду. Оскільки минуло багато часу він не може детально відтворити обставини крадіжки, яку він разом із друзями - ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , вчинили восени 2014 року, точної дати не пам`ятає, із магазину, належного підприємцю ОСОБА_14 . Того вечора, близько 23-24 години , вони сиділи у барі. Потім пішли в парк, де у них спонтанно виникла ідея вчинити крадіжку. Хто саме подав таку ідею не пам`ятає. На його думку ніхто нікого не вмовляв. Він особисто в магазині взяв ланцюги та вийшов з приміщення магазину, очікуючи інших. Також пригадує, що ОСОБА_15 Філіп стояв на сторожі і всередину магазину не заходив. Все викрадене понесли додому до ОСОБА_10 . Про те, що робитимуть з викраденим не домовлялися. Розкаюється у скоєному. Просить суворо його не карати. Також зазначає, що після викриття злочину вони добровільно пішли до потерпілого та відшкодували йому завдані збитки.

Потерпілий ОСОБА_11 , у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду, подав письмову заяву про розгляд кримінального провадження у його відсутності, цивільного позову не заявляє, жодних претензій до обвинувачених не має, просив їх суворо не карати.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_4 - його матір, ОСОБА_5 , охарактеризувала його виключно з позитивної сторони. Зазначила, що ОСОБА_16 виховувався у багатодітній нормальній сім`ї. Допомагає їй у всьому та підтримує. У колі сім`ї завжди вів себе добре, він ввічливий, слухняний, трудолюбивий та товариський. З повагою ставиться до оточуючих. Вважає, що син усвідомив свою провину та твердо став на шлях виправлення. На даний час досяг повноліття. Займається суспільно-корисною працею. Просила суд суворо його не карати та надати можливість виправитися без реального відбування покарання. Також просить врахувати, що син не мав наміру ухилитися від суду та уникнути відповідальності, однак змушений був терміново виїхати на заробітки, через хворому молодшої сестри.

Представник служби у справах дітей Рахівської РДА - ОСОБА_7 зазначила, що ОСОБА_4 до вчинення цієї крадіжки на обліку не перебував. Ріс у благополучній багатодітній родині. По місцю навчання характеризувався позитивно. На даний час досяг повноліття.

Вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доводиться наступними перевіреними в ході судового слідства письмовими доказами:

-протоколом огляду місця події від 06.11.2014 - магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по АДРЕСА_2 , за участі власника - підприємця ОСОБА_11 . Фототаблицею до протоколу із зображенням загального та детального вигляду магазину, обстановки в торговому залі магазину та інших приміщеннях, а також загального та детального вигляду вхідних дверей та пошкоджень на них;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 16.01.2015 за участі ОСОБА_4 , у ході якого він детально відтворив обставини і обстановку події, що мала місце 05 листопада 2014 року, близько 23 години, в с. Богдан, Рахівського району Закарпатської області. Зокрема, розповів, що вони ( ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ) за попередньою змовою між собою, вчинили крадіжку товаро-матеріальних цінностей та грошових купюр з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в АДРЕСА_3 ;

-Фототаблицею до протоколу проведення слідчого експерименту;

-висновком експерта №23/653 від 27.11.2014 про вартість викраденого , згідно якого, загальна початкова оціночна вартість викрадених речей станом на 04.11.2014 могла становити 619 гривень;

-довідкою про вартість пального, згідно якої вартість бензину марки Мустанг 92, станом на 05.11.2014 становила 15,59 грн. за одну літру.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше сховище.

Цивільного позову не заявлено.

Процесуальні витрати та долю речових доказів вирішено 15.11.2019, при ухваленні обвинувального вироку стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 )

Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» , при розгляді справ застосовується як джерело права, зокрема, у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Відповідно до п.4 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, суд всебічно дослідив матеріали справи щодо наявності таких обставин .

Так, при призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ряд пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Зокрема, як пом`якшуючі обставини у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує те, що він раніше не притягався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризуються по місцю проживання, вину свою у вчиненому повністю визнав, розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, даючи послідовні покази, злочин скоїв будучи неповнолітнім, виховувався у багатодітній сім`ї.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому органом досудового розслідування не встановлено.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначив, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Приймаючи до уваги конкретні обставини даної справи, особу винного, вік та здоров`я обвинуваченого (на обліках у лікарів психіатра, нарколога, фтизіатра не перебуває), ступінь суспільної небезпеки скоєного ним діяння, критичне відношення до свого вчинку та усвідомлення протиправності такого діяння, виходячи з принципів: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і відбування покарання, оскільки такі, за даних обставин справи, були б надмірно суворим покаранням.

Також , при призначенні покарання, суд враховує висновок уповноваженого органу з питань пробації, складений у досудовій доповіді стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , зокрема про те, що призначення йому покарання не пов`язаного з ізоляцією від суспільства не становить загрози для суспільства .

Отже, суд вважає за можливе обрати щодо усіх обвинуваченого покарання в межах санкції інкримінованої статті обвинувачення, із застосуванням положень ст.ст. 104 КК України, тобто без реального відбування покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 п.1 п.2 ст.76 КК України. Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним і буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів. Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання закінчився. В ході судового розгляду клопотань про обрання (продовження) запобіжних заходів стосовно обвинуваченого не надходило. Суд підстав для застосування таких не вбачає.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним та призначити покарання за ст.185 ч.3 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.104 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбуття покарання, призначеного цим вироком, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не скоїть нового злочину і виконає передбачені ст.76 КК України зобов`язання: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду або через Рахівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Головуюча: ОСОБА_1