ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/3164/19
Провадження № 1-кп/636/58/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 березня 2020 року Чугуївський міський суд Харківської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

прокурора Чугуївської місцевої прокуратури ОСОБА_2 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000770, внесеному 13 червня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно обвинуваченого

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ізюм, Харківської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України не засудженого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 289 КК України, -
в с т а н о в и в:
12 червня 2019 року, близько 00 години 30 хвилин, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу гуртожитку, що знаходиться по вул. Шевченко, в с. Стара Гнилиця, Чугуївського району, Харківської області, побачив автомобіль марки ВАЗ 2101, бежевого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , після чого у ОСОБА_4 виник злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок інших осіб, переконавшись, що його дії залишаться непоміченими для сторонніх осіб, за допомогою викрутки, яка перебувала у нього при собі, зламав замикаючий пристрій автомобіля марки ВАЗ 2101, бежевого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , тим самим проник до салону вказаного автомобіля. Впродовж своїх злочинних дій, ОСОБА_4 , знаходячись у салоні вказаного автомобіля, маючи спеціальні навички керування транспортними засобами, відламав замок запалювання та поєднавши наявні дроти до купи, тим самим привів двигун у дію та почав рухатись, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Враховуючи вищевикладене, своїми умисними злочинними діями ОСОБА_4 , спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди, відповідно до висновку експерта від 16.07.2019, у розмірі 10550,00 грн., що складає вартість колісного транспортного засобу ВАЗ 2101, 1975 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , з урахуванням умов та обмежень, зазначених в дослідницькій частині, на момент скоєння злочину, тобто станом на 11.06.2019.

Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав, щиро розкаявся та погодившись з зазначеними в обвинувальному акті обставинами вчинення злочину, однак надати пояснення відмовився.

Позиція ОСОБА_4 є послідовна, логічна і не викликає у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За згодою сторін, згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі, як покази свідків та інших доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніхто не оспорює.

Тому, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого:

- довідки ОСК ГУНП в Харківській області від 27.06.2019, згідно з якою обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності: останній раз 05.09.2017 Ізюмським міським судом Харківської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік. Згідно ухвали Ізюмського міського суду Харківської області від 02.10.2018 на підставі ст. 78 КК України звільнений від покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку;

- довідки Ізюмської центральна міської лікарні № 1742 від 26.06.2019, згідно з якою обвинувачений ОСОБА_4 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває;

- довідки-характеристики на ОСОБА_4 , виданої за місцем мешкання, згідно якої скарг та заяв на його адресу не надходило.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 15 постанови № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», незаконне заволодіння транспортним засобом (ст. 289 КК) слід розуміти як умисне, протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі (з місця стоянки чи під час руху) шляхом запуску двигуна, буксирування, завантажування на інший транспортний засіб, примусового відсторонення зазначених осіб від керування, примушування їх до початку чи продовження руху тощо. Таке заволодіння може бути вчинене таємно або відкрито, шляхом обману чи зловживання довірою, із застосуванням насильства або погроз. Цей злочин визнають закінченим з моменту, коли транспортний засіб почав рухатись унаслідок запуску двигуна чи буксирування, а якщо заволодіння відбувається під час руху транспортного засобу, - з моменту встановлення контролю над ним. Проникнення в кабіну, гараж чи інше сховище, спробу запустити двигун або буксирувати транспортний засіб з метою заволодіння ним необхідно розглядати як замах на вчинення злочину.

Суд дійшов висновку, що в діях обвинуваченого ОСОБА_4 має місце склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, і в якому він обвинувачується, оскільки він незаконно заволодів транспортним засобом.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.3 постанови № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.289 КК України, згідно ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Обставинами, які пом`якшують покарання, згідно ч. 1 ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Як передбачено статтею 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

При призначенні покарання суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину, і вважає, що виправлення ОСОБА_4 і попередження скоєння ним нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення нагляду за ним.

Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності та відсутність тяжких наслідків, а також враховуючи дані про особу, те що він неодноразово притягався до кримінальної відповідальності та звільнявся в порядку ст. 75 КК України, що говорить проте, що він не бажає ставати на шлях виправлення, суд вважає за можливе у даному випадку, призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді обмеження волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Суд, керуючись ст. ст. 124, 368 КПК України, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 витрати за проведення судової авто товарознавчої експертизи № 6-1/160СЕ-19 від 16.07.2019 в сумі 471,03 грн. та судово-дактилоскопічної експертизи № 2/719СЕ-19 від 19.07.2019 в сумі 1256,08 грн.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню суд вважає за необхідне визначити відповідно до ст. 100 КПК України.

В ході досудового слідства запобіжні заходи відносно ОСОБА_4 не обирались, однак у зв`язку з призначенням обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі, суд вбачає підстави для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 4 (чотири) роки.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи, у сумі 1727 (одна тисяча сімсот двадцять сім) грн. 11 коп.
До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання

Покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за викликом з реалізацією завдань кримінального провадження, зокрема для проведення процесуальних дій; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити засудженому ОСОБА_4 , що у разі невиконання встановлених щодо нього обов`язків може бути застосований більш жорсткий запобіжний засіб та на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Роз`яснити засудженому ОСОБА_4 , що порушення умов особистого зобов`язання має наслідком застосування більш суворішого запобіжного заходу.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання засудженого ОСОБА_4 покласти на слідчого Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області.

Речові докази: транспортний засіб ВАЗ 2101, 1975 року випуску, бежевого кольору, д .н .з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , який переданий на зберігання ОСОБА_5 вважати повернутим власнику.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, право на ознайомлення з журналом та технічним записом судового засідання і подати на них письмові зауваження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати потерпілому, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя