Справа № 487/5989/17
Провадження № 1-кп/487/113/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі колегії: головуючого судді - ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , перекладачів ОСОБА_14 , ОСОБА_15
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3, 4, 5 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3, 4, 5 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, з метою забезпечення безперервного розгляду провадження в суді, виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, посилаючись на вчинення обвинуваченими злочину середньої тяжкості (ч.3 ст. 185 КК), тяжкого злочину (ч.4 ст. 185 КК) та особливо тяжкого злочину (ч.5 ст. 185 КК), особу обвинувачених, які раніше не судимі ( ОСОБА_9 в силу ст. 89 КК України), не мають постійного місця роботі і офіційного стабільного джерела доходу, відсутністю стійких соціальних зв`язків та факторів, які б могли їх стримувати за місцем тимчасового проживання, ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 є громадянами Грузії, ОСОБА_7 громадянкою України, але за місцем своєї реєстрації не проживала, відсутність соціальних зв`язків та факторів, які б стримували обвинувачених за місцем їх тимчасового проживання, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 п.1, 3, 5 ст.177 КПК України, які не зменшилися та продовжують існувати до теперішнього часу, а саме: переховуватися від суду, з метою уникнення покарання, з урахуванням тяжкості вчинених злочинів та можливості покинути території України, незаконно впливати на потерпілих, свідків, місце проживання яких відомо обвинуваченим, вчинити інші кримінальні правопорушення, враховуючи стійку антисоціальну поведінки та кількість вчинених ними кримінальних правопорушень, а також із застосуванням практики Європейського суду з прав людини, як джерела права щодо наявності публічного інтересу, який переважає презумпцію невинуватості над повагою до особистої свободи, у зв`язку з чим інші з альтернативні запобіжні заходи, більш м`які ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти зазначеним ризикам, що унеможливлює застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 ОСОБА_13 проти задоволенні клопотання прокурора заперечувала.

Заявила клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який у вигляді особистого зобов`язання посилаючись на те, що ОСОБА_7 була затримана незаконно без ухвали слідчого судді, більше двох років незаконно перебуває під вартою, кожного разу стороною обвинувачення не надаються докази на підтвердження існування ризиків щодо переховування та впливу на свідків та що вказані ризики не зменшилися. В умовах слідчого ізолятора ОСОБА_7 позбавлена можливості пройти обстеження стану свого здоров`я, яке погіршилось. Крім того, посилалась на недопустимість доказів, передбачених ст. 87 КПК України. Вважала, що відсутні достатні підстави вважати, що обвинувачена не буде виконувати покладені на неї процесуальні обовязки та своє поведінкою довела, що немає наміру переховуватися від суду. Також просила врахувати особу обвинуваченої, яка раніше не судима, має міцні соціальні зв`язки, має родину, яка проживає у м. Конотоп Сумської області, має чоловіка ОСОБА_8 , з яким не вступала у злочинну змову, вона не є соціально небезпечною особою та не підозрюється у вчиненні злочинів проти національної безпеки.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 заперечувала проти клопотання прокурора, підтримала клопотання свого захисника, просила змінити їй запобіжний захід.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 - ОСОБА_10 заперечувала проти клопотання прокурора.
Заявила клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який у вигляді домашнього арешту або особисте зобов`язання, у разі залишення запобіжного заходу у виді тримання під вартою, визначити розмір відповідно до п. 3 ч.5 ст. 182 КПК України у розмірі від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. В клопотанні посилалась на тривале перебування обвинуваченого в місцях ув`язнення, а також на те, що ризики зі спливом часу закінчились та перестали існувати, оскільки допитані потерпілі показали, що будь-якого тиску на них не здійснюється, паспорт громадянина Грузії та посвідка на постійне проживання вилучені та них накладено арешт, фактично усі долучені до матеріалів справи документи складені з грубим порушенням КПК України та є неналежними і недопустимими доказами, клопотання не перекладені на грузинську мову.

Посилаючись на практику ЄСПЛ та Конвенцію про захист прав і основоположних свобод людини, вважала, що прокурором не доведено наявність ризиків та неможливість запобігти наведеним у клопотанні ризикам, шляхом обрання запобіжного заходу такого як домашній арешт, із носінням електронного засобу контролю, оскільки викрадене майно було повернуто власникам. Крім того, просила врахувати, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце реєстрації у с. Трихати Миколаївського району Миколаївської області, власниця будинку надала згоду на його проживання у разі обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту, одружений, дружина є громадянкою України та також має місце постійного проживання, до арешту офіційно працював та проживав з дружиною в орендованої квартирі в м. Миколаєві, під час перебування під вартою у ОСОБА_8 погіршився стан здоров`я та згідно висновку комісії лікарів, він потребує оперативного лікування та лікування.

В судовому засіданні ОСОБА_8 заперечував проти клопотання прокурора, підтримав свого захисника.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 - ОСОБА_12 просив в задоволенні клопотання прокурора відмовити посилаючись на відсутність доказів щодо підтвердження існування ризиків.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника ОСОБА_12 , заперечував проти клопотання прокурора.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_9 - ОСОБА_11 просив в задоволенні клопотання прокурора відмовити.
Заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, з носінням електронного засобу контролю або інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою посилаючись на тривале перебування під вартою та на те, що жодних матеріальних вимог з боку будь-яких осіб до обвинуваченого не пред`явлено. Існують свідки яким відомі обставини справи та яким відомо, що під час вчинення злочинів ОСОБА_9 перебував в іншому місці та не міг вчинити злочини. Клопотання прокурора носять формальний характер, жодних доказів вчинення злочинів та інших чинників для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою не надано. Ризики зазначені в клопотанні стороною обвинувачення не доведені жодними доказами, проте ОСОБА_9 не має на меті переховуватися від суду, вину свою не визнає, має постійне місце проживання, одружений, має родину.

В судовому засіданні ОСОБА_9 заперечував проти клопотання прокурора та підтримав клопотання свого захисника.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисників щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченим.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного:

Судом встановлено, що під час досудового розслідування відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 ухвалою слідчого судді обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В подальшому ухвалами слідчого судді та суду продовжено обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Судовий розгляд по справі триває, але у обвинувачених закінчується строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Так, запобіжні заходи у кримінальному провадженні можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України.

При вирішенні питання щодо продовження обвинуваченим строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються у їх сукупності та обґрунтованість підстав для продовження запобіжного заходу, а саме: обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінуємих кримінальних правопорушень, вчинення обвинуваченими злочину середньої тяжкості (ч.3 ст. 185 КК), тяжкого злочину (ч.4 ст. 185 КК) та особливо тяжкого злочину (ч.5 ст. 185 КК).

Крім того, суд приймає до уваги особи обвинувачених те, що обвинувачені раніше не судимі, не мають постійного місця роботи і офіційного стабільного постійного джерела доходу, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків та факторів, які б могли їх стримувати за місцем тимчасового проживання на території України, враховуючи, що обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 є громадянами Грузії та не мають постійного місця реєстрації на території України, зокрема доказів місця реєстрації ОСОБА_9 в України. Що стосується обвинуваченої ОСОБА_7 , суд приймає до уваги той факт, що місцем її постійної реєстрації є м. Конотоп Сумської області, де вона не проживає та відсутності постійного зареєстрованого місця проживання в м. Миколаєві.
Крім того, суд приходить до висновку про доведеність прокурором існування ризиків, передбачених ч. 1 п.1, 5 ст.177 КПК України, які не зменшилися та продовжують існувати до теперішнього часу, а саме: переховуватися від суду, з метою уникнення покарання, з урахуванням тяжкості вчинених ними злочинів, а також вчинити інші кримінальні правопорушення та продовжити злочинну діяльність, при цьому судом враховується правова позиція Європейського Суд з прав людини у рішенні «В. проти Швейцарії», що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків із державою, у якій його переслідують, зокрема беручи до уваги особу обвинувачених, їхню стійку антисоціальну поведінки, кількості вчинених ними кримінальних правопорушень, відсутність офіційних джерел доходу, постійного місця реєстрації та проживання на території України.

Отже, обраний відносно обвинувачених запобіжний захід, у виді тримання під вартою, з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку, застосований запобіжний захід відносно обвинувачених кореспондується з характером суспільного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченим, зокрема, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, шляхом ухилення обвинувачених від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, наявні наведені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який. Крім того, судом враховується практика ЄСПЛ у рішенні «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.
Крім того, ОСОБА_8 також підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України, тобто є особою схильною до вчинення злочинів.
При цьому, посилання захисників на наявність у ОСОБА_7 постійного місця проживання та батьків в м. Конотоп та перебування ОСОБА_8 з ОСОБА_7 у зареєстрованому шлюбі, не є підставою для зміни запобіжного заходу, з урахуванням того, що за своїм зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_7 не проживала тривалий час, а інкримінуємі ОСОБА_8 з ОСОБА_7 злочини вчинені ними разом, за попередньою змовою та вказані обставини не спростовують наявність ризиків, визначених при обрані запобіжного заходу, будь-яких інших доказів суду не надано.

Крім того, суду не надано будь-яких доказів, що за станом свого здоров`я ОСОБА_8 та ОСОБА_7 не можуть перебувати в умовах слідчого ізолятора.
Посилання захисника ОСОБА_11 на наявність у ОСОБА_9 постійного місця проживання та родини, також не є підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки вказані обставини не спростовують наявність ризиків, визначених при обрані запобіжного заходу, будь-яких інших доказів суду не надано.
На підставі викладеного, клопотання захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 про зміну обвинуваченим запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт або інші більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не підлягає задоволенню, оскільки інший вид запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, виходячи із обставин викладених вище.

Доводи захисників та обвинувачених про можливість застосування інших запобіжних заходів ніж тримання під вартою є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами.

Клопотання захисника ОСОБА_10 в частині визначення ОСОБА_8 розміру застави відповідно до п. 3 ч.5 ст. 182 КПК України у розмірі від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд вважає не обґрунтованими, виходячи з наступного:

При застосуванні до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею було також визначена можливість внесення застави в розмірі 2 млн. грн., що перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З моменту внесення застави на підозрюваного покладаються обов`язки визначені ухвалою слідчого судді строком на два місяці та не продовження цих обов`язків не тягне за собою припинення дії запобіжного заходу у вигляді застави. Після внесення грошових коштів у якості застави за підозрювану особу, строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді застави, діє до моменту прийняття остаточного рішення, оскільки відповідно до ст. 182 КПК України цей запобіжний захід не має граничного строку дії.

Крім того, ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, що перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, суд вважає, що застава у меншому розмірі не буде забезпечувати виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків. Крім того, суд вважає, що при визначенні розміру застави, під час обрання обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом було врахований розмір спричиненої злочином шкоди в особливо великому розмірі, обставин кримінального провадження, кількість вчинених кримінальних правопорушень та особи обвинувачених та не суперечить вимогам ст. 182 ч.5 п. 3 КПК України. Отже, відсутні підстави для визначення розміру застави у меншому розмірі, ніж було визначено слідчим суддею.

На підставі викладеного суд приходить до переконання про наявність підстав для продовження ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Керуючись ст.ст. 177, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утримання в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» на 60 днів до 01.02. 2020 року до 17-00 годин.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_16 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утримання в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» на 60 днів до 01.02.2020 року до 17-00 годин.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утримання в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» на 60 днів до 01.02.2020 року до 17-00 годин.

Продовжити обвинуваченої ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утримання в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» на 60 днів до 01.02.2020 року до 17-00 годин.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 - відмовити.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_13 про зміну запобіжного заходу обвинуваченої ОСОБА_7 - відмовити.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

Повний текст ухвали складено 05.12.2019 року о 16:45 годин.