Справа № 755/2664/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" травня 2020 р. Дніпровський районний суд м. в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця Сумської області, Ямпільського району, м. Дружба, з незакінченою вищою освітою, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , 23 грудня 2019 року, приблизно о 03 годині 29 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем Аudi A6 н.з НОМЕР_1 , рухався в лівій смузі руху по проїзній частині проспекту Броварського зі сторони проспекту. Визволителів в бік вулиці Шептицького в м. Києві, зі швидкістю приблизно 80 км/год. Проїзна частина була розділена на три смугу руху в бік станції метро «Лівобережна» та розділена на три смугу руху в бік проспекту Визволителів в м. Києві, на даній ділянці дороги наявна дорожня розмітка 1.5 ПДР України. Підчас руху, водій ОСОБА_5 , допустив порушення вимог п.п.: 2.9 а), 12.1, 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, а саме: п. 2.9 а) ПДР України Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; п.12.1 ПДР України - Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п. 12.9 ПДР України водієві забороняється: (б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки ,або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 ПДР України.
Порушення вище вказаних вимог з боку водія ОСОБА_5 , виразилось в тому, що він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (згідно висновку щодо результатів медичного огляду № 009950 від 23.12.2019 року) керував автомобілем Аudi A6 н.з НОМЕР_1 , перевищив максимально дозволену швидкість на даній ділянці, чим порушив п. 12.9 б) ПДР України, при цьому не врахував дорожню обстановку, а саме заокруглення проїзної частини праворуч чим порушив вимоги п 12.1 ПДР України, та під`їжджаючи до будинку № 25 по проспекту Броварському в м. Києві відволікся від керування керованого ним автомобіля, а саме повернув голову праворуч та дивився на мобільний телефон його пасажирки, в результаті чого ОСОБА_5 втратив контроль над автомобілем та здійснив наїзд на бардюрний камінь, та виїхав на зелену зону, в подальшому втратив контроль над своїм автомобілем, в результаті чого знову виїхав на проїзну частину та перетнувши три смуги руху виїхав на тротуар де правою боковою частиною свого автомобіля здійснив наїзд на електроопору. В результаті даної ДТП пасажирка автомобіля Аudi A6 н.з НОМЕР_1 ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження та була доставлена до ЛШМД м. Києва

Згідно висновку судової авто-технічної експертизи № 12-1/229 від 22 січня 2020 року: в даній дорожній ситуації водій, з технічної точки зору, водій автомобіля «Аudi А6» н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 повинен був керуватися вимогами пунктів: 12.1; 12.2; 12.9.(б) Правил дорожнього руху України. В даній дорожній ситуації водій автомобіля «Аudi А6» н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути досліджуваної ДТП, шляхом виконання вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Аudi А6» н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 експертом, з технічної точки зору, невідповідностей вимогам пункту 12.2 ПДР України не вбачається, а вбачаються невідповідності вимогам пунктів: 12.1; 12.9.(б) ПДР України. З технічної точки зору, причиною даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідність дій водія автомобіля «Аudi А6» н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 вимогам пункту 12.1 Правил дорожнього руху України.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 042-106-2020 від 23 січня 2020року, в результаті даної ДТП пасажирка автомобіля «Аudi А6» ОСОБА_4 отримала наступні тілесні ушкодження: а) забійна рана заднє-тімяної ділянки праворуч, б) закрита травма таза перелом бокових мас крижа зліва зі зміщенням уламків, перелом лонної і сідничної кісток справа зі зміщенням уламків, розрив передньої та правої бокової стінок сечового міхура з явищами урогематоми. Відповідно до п.п. 2.1.2 та 2.1.3/л «Правил», зазначене тілесне ушкодження у п б) відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що 23 грудня 2019 року о 03 годині 29 хвилин, керував автомобілем Аudi A6 н.з НОМЕР_1 , рухався в лівій смузі руху по проїзній частині проспекту Броварського зі сторони проспекту Визволителів в напрямку вулиці Шептицького в місті Києві, повертаючись з відпочинку разом зі знайомою ОСОБА_4 та в цей час відволікся, після чого сталася дорожньо-транспортна пригода. Зокрема, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині обвинувального акту, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення та щиро розкаявся у вчиненому та не заперечував, що перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Зокрема, під час судових дебатів зазначив, що враховуючи всі обставини вважає винним себе в даній дорожньо-транспортній пригоді, просив вибачення у потерпілої, та зазначив, що допомагає їй матеріально на лікування.

Покази ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: постановою про визнання та приєднання речових доказів від 15.02.2020 року; акту огляду та направлення транспортного засобу на майданчик тимчасового утримання транспорту від 23.12.2019 року; протоколу огляду транспортного засобу від 11.02.2020 року; фототаблицями до протоколу огляду транспортного засобу від 11.02.2020 року; висновком експерта № 042-106-2020 від 23.01.2020 року; висновком експерта № 12-1/229 від 22.01.2020 року та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 .
Вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та наведеними вище письмовими документами.
Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, і тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 286 КК України.
Відповідно до ст. 65 КК України, суд, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким, дані про його особу, а саме: під наглядом у лікаря-психіатра і лікаря-нарколога не перебуває, за місцем роботи характеризується позитивно, раніше не судимий.

Під час судових дебатів у промові потерпіла ОСОБА_4 пояснила суду, що обвинуваченим ОСОБА_5 їй дійсно відшкодовується шкода на лікування, просила суд не призначити обвинуваченому ОСОБА_5 сувору міру покарання, зазначила, що жодних претензій до нього не має.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючими обставинами щире каяття обвинуваченого у вчиненому та часткове відшкодування шкоди потерпілому.
Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
На підставі викладеного, суд вважає, за необхідне обрати ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, але з урахуванням обставин кримінального провадження, наявності пом`якшуючих обставин, особи обвинуваченого, його ставлення до скоєного, щиро каявся, вину визнав, жалкує про вчинене, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, частково відшкодував шкоду потерпілій, зокрема, враховуючи думку потерпілої, яка висловила свою позицію щодо міри покарання, тобто прохала не призначати обвинуваченому сувору міру покарання, суд дійшов висновку, що його перевиховання й виправлення можливе без ізоляції від суспільства, вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, визначені п.п. 1-2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.
Приймаючи до уваги очевидність порушення обвинуваченим правил безпеки дорожнього руху та їх наслідки, а також обтяжуючу покарання обставину, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.
Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не обрано.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів за проведення авто-технічної експертизи № 12-1/229 від 22.01.2020 року 1256 грн. 08 коп.; за проведення судово-медичної експертизи № 042-106-2020 від 23.01.2020 року 1796 грн. 90 коп.

Речовий доказ: автомобіль «Ауді А6», н.з. НОМЕР_1 залишений на відповідальному зберіганні у власника ОСОБА_5 - залишити у його власності.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: