Справа № 464/5955/19
пр.№ 1-кп/464/89/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.02.2020 року

Сихівський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002910 від 30.10.2019 року, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, громадянина України, неодруженого, без зареєстрованого місця проживання, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє 05.09.2019 року Шевченківським районним судом м.Львова за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України,

з участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_3 30.10.2019 року близько 19 год. 30 хв., перебуваючи у приміщенні торгового центру «Рукавичка», що на пр. Червоної Калини, 36 у м.Львові, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав з торгового стелажа вказаного супермаркету майно ТзОВ ТВК «Львівхолод», а саме: одну банку шоколадної пасти марки «Нутелла Ферреро», вартістю 84,54 грн., дві пачки масла марки «Ферма», вагою 400 грам, кожна вартістю 56,20 грн., три кулькові чоловічі дезодоранти марки «Олд Спайс», кожна вартістю 56,20 грн., а всього майна на загальну суму 410,70 грн., після чого, сховав вищевказане майно собі під куртку, в котру був одягнений, та сумку, яку мав при собі, та не здійснивши оплату за вказаний товар, вийшов за межі касових боксів, попрямував до виходу із супермаркету. Однак, здійснивши всі дії, які вважав необхідними, свого умислу до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками ТзОВ ТВК «Львівхолод».
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 намагався заподіяти матеріальну шкоду ТзОВ ТВК «Львівхолод» на загальну суму 410 грн. 70 коп.
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винуватим у пред`явленому обвинуваченні, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини. Зазанчив, що вчинив злочин у зв`язку із скрутним матеріальним становищем. У скоєному розкаюється та просить його суворо не карати.

Представник потерпілого ТзОВ ТВК «Львівхолод» - ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд кримінального провадження у його відсутність (а.с.п. 25).
На підставі вимог ст.325 КПК України, за погодженням із сторонами кримінального провадження, судовий розгляд проведено за відсутності потерпілого.
За згодою сторін, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів в добровільності їх позицій, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються. При цьому судом сторонам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.
Оцінивши показання обвинуваченого, які він надав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із правилами ст. ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обвинувальному акту, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.
Його дії органом досудового розслідування, вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки такий вчинив закінчений замах на таємне викрадання чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України є злочином середньої тяжкості.
Обвинувачений ОСОБА_3 не працевлаштований, раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 66 КК України, визнає його щире каяття.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Відповідно до досудової доповіді старшого інспектора Галицького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_7 ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства обвинуваченого ОСОБА_3 є високий. На думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.
За положенням ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи вищенаведене та конкретні обставини справи, за яких вчинено діяння, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, обставини, за яких вчинено злочин, слід визначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі, оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що саме таке покарання є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів та на переконання суду саме таке покарання відповідатиме гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод, як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.
Окрім цього, як вбачається із вироку Шевченківського районного суду м.Львова від 05.09.2019 року, що набрав законної сили, ОСОБА_3 засуджений за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 1 рік.
З урахуванням того, що ОСОБА_3 новий злочин по даній справі вчинив в період невідбутого покарання за попереднім вироком, суд призначає ОСОБА_3 покарання за правилами, передбаченими ст.71 КК України, приєднавши частково невідбуте покарання за попереднім вироком.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати відсутні.
Ухвалою від 27.01.2020 р. ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, відтак зважаючи на обраний вид покарання, такий запобіжний захід до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.
Окрім цього, відповідно до вказаної ухвали ОСОБА_3 був фактично затриманий 25.01.2020 р.
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 371, 373, 374 КПК України,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання 1 (один) рік позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання, за вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 05.09.2019 року - у вигляді позбавлення волі строком 1 (один) рік 1 (один) місяць, остаточно призначивши ОСОБА_3 покарання - 2 (два) роки 1 (один) місяць позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з часу фактичного затримання, а саме з 25 січня 2020 року.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний - тримання під вартою в Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)».
Речові докази:
-одну банку шоколадної пасти марки «Нутелла Ферреро», дві пачки масла марки «Ферма», три кулькові чоловічі дезодоранти марки «Олд Спайс» - повернути потерпілому ТзОВ ТВК «Львівхолод»;
-диск DVD-R із відеофайлами залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1