справа № 462/6939/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2020 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003935 від 28.10.2018 року щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стрий, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє 14.11.2018 року Личаківським районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
встановив:

ОСОБА_4 , 26.10.2018 року близько 19 год. 30 хв., перебуваючи у залі очікувань, що в приміщенні головного залізничного вокзалу м. Львів за адресою: м. Львів, пл. Двірцева, 1, маючи умисел на повторне, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, шляхом вільного доступу таємно викрав з лавки рюкзак чорного кольору марки «Jinxingshuoda», вартістю 120 грн. (без ПДВ), який належить ОСОБА_5 та у якому знаходилися особисті речі, а саме: джинсові штани голубого кольору вартістю 240 грн. (без ПДВ), у правій кишені яких знаходилися грошові кошти в сумі 400 грн., куртка світло-коричневого кольору вартістю 960 грн. (без ПДВ), сорочка голуба вартістю 360 грн. (без ПДВ), спортивні штани марки «Adidas» вартістю 136 грн. (без ПДВ), кросівки марки «NB» вартістю 1 040 грн. (без ПДВ), вказаний рюкзак ОСОБА_4 одягнув на одне плече, після чого з викраденим майном покинув місце вчинення злочину. Своїми злочинними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 3 256 гривень.
Таким чином, дії ОСОБА_4 кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, а саме як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у інкримінованому йому злочині, передбаченому ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених у обвинувальному акті та надав суду показання що підтверджують фабулу обвинувачення. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 не оспорював фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.
Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину, що йому інкримінується доведена повністю. Дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України.
За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з вимогами ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин під час судового розгляду покладається на прокурора.
Показання обвинуваченого у судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу не заявлялося.
Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України доведена у повному обсязі і підтверджується доказами, які є у матеріалах кримінального провадження і обвинуваченим не оспорюються.
При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, висновок органу пробації, згідно якого ОСОБА_4 має високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення (а.с.29-32).
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття. Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлені.
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
За таких обставин, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі та звільнити його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Процесуальні витрати відсутні.
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 392, 395 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України 1 (один) рік позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

Згідно зі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 , обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази по справі:
-рюкзак чорного кольору марки «Jinxingshuoda», який належить ОСОБА_5 у якому знаходилися особисті речі, а саме: джинсові штани голубого кольору, у правій кишені яких знаходилися грошові кошти в сумі 400 грн., куртка світло-коричневого кольору, сорочка голуба, спортивні штани марки «Adidas», кросівки марки «NB» - повернути законному володільцю.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя/підпис/ ОСОБА_1

З оригіналом згідно.

Суддя: