Справа № 473/4735/19
Номер провадження 1-в/473/333/2019

УХВАЛА
Іменем України

"18" грудня 2019 р. м.Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

заявника ОСОБА_4

представник заявника ОСОБА_5

розглянувши клопотання ОСОБА_4 про зняття арешту з майна

В С Т А Н О В И В:

До Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшло клопотання ОСОБА_4 про зняття арешту з майна, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , накладеного постановою Вознесенського міжрайонного прокурора від 08.09.2004 року.

Згідно рішення колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 09.12.2008 року ОСОБА_4 звільнена від обов`язку відшкодувати частку невідшкодованої неї шкоди 50 000 грн. моральної шкоди та 19150 матеріальної шкоди і судових витрат.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та її представник просили клопотання задовольнити.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні проти задоволення клопотання ОСОБА_4 про зняття арешту з майна, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , заперечували.

Заслухавши ОСОБА_4 , представника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Вироком апеляційного суду Миколаївської області від 26.11.2004 року ОСОБА_8 визнано винним у скоєні злочину передбаченого ч.4 ст. 187 , п.п.2,4,6,9 ч.2 ст. 115 , ст.. 70, ч.2 ст. 103 КК України і призначене покарання у вигляді 15 років позбавлення волі. Ухвалою колегії суддів Судової палати з кримінальних справ Верховного Суду України дії ОСОБА_8 і визнано винним за ч.4 ст. 185, п.п.2,4,6,9 ч.2 ст. 115 , ст.. 70 КК України до 15 років позбавлення волі. Згідно вищевказаного вироку з цивільного відповідача ОСОБА_4 стягнена моральна та матеріальна шкода завдана злочином вчиненим ОСОБА_8 .

Під час досудового розслідування за даній кримінальній справі Вознесенським міжрайонним прокурором винесено постанову про накладення арешту від 08.09.2004 року на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належала ОСОБА_4 (матері неповнолітнього на той час ОСОБА_8 ).

На теперішній час арешт на дану квартиру так і не знятий. Питання у вироку від 26.11.2004 року стосовно арештованого майна вирішено не було.

Згідно рішення колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 09.12.2008 року ОСОБА_4 звільнена від обов`язку відшкодувати частку невідшкодованої неї шкоди 50 000 грн. моральної шкоди та 19150 матеріальної шкоди і судових витрат.

Відповідно до статті 126 КПК України 1960 року, чинного на час накладення арешту на спірне майно, зазначений захід міг тимчасово застосовуватися слідчим або судом на період досудового слідства та/або судового розгляду для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.
Правова природа арешту майна не змінилася і з прийняттям нині чинного КПК України, норми якого більш докладно регламентують мету, підстави й порядок застосування та скасування цього заходу забезпечення кримінального провадження. В даному випадку арешт на спірне майно було накладено під час дії КПК України 1960 року за процедурою, встановленою цим нормативно-правовим актом.
Відповідно до пункту дев`ятого розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України 2012 року арешт майна, застосований до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжує свою дію до його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Дана норма узгоджується з вимогами частини першої статті 5 КПК України, за якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
Рішення колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 09.12.2008 року ОСОБА_4 звільнена від обов`язку відшкодувати частку невідшкодованої неї шкоди 50 000 грн. моральної шкоди та 19150 матеріальної шкоди і судових витрат

Таким чином ОСОБА_4 не має процесуального становища підозрюваних, обвинувачених, а як власник майна чинним на той час кримінально-процесуальним законом не була наділена процесуальним правом ініціювати питання про звільнення його з-під арешту.
Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 рокусправа 643/3614/17 (провадження №14-479ці19) вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. З урахуванням наведеного вище, вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено.
Крім того дане клопотання не може бути розглянуте в порядку виконання вироку суду, оскільки вирок відносно ОСОБА_8 від 26.11.2004 року за ч.4 ст. 185, п.п.2,4,6,9 ч.2 ст. 115 , ст.. 70 КК України вже виконано і відповідно до ст.. 538 КПК України дане питання не входить до питань, які вирішуються судом після виконання вироку.
Тому на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що провадження за клопотання ОСОБА_4 про зняття арешту з майна, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , накладеного постановою Вознесенського міжрайонного прокурора від 08.09.2004 року, підлягає закриттю, так як вирішення даного питання за правилами кримінального судочинства не передбачено.
Керуючись ст.537 - 539 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

Провадження за клопотання ОСОБА_4 про зняття арешту з майна, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , накладеного постановою Вознесенського міжрайонного прокурора від 08.09.2004 року- закрити.

Роз`яснити ОСОБА_4 право звернутись до суду в порядку цивільного судочинства для вирішення питання про зняття арешту на належне їй майно.

На ухвалу може бути подана апеляція протягом 7 днів.

Суддя ОСОБА_1