Справа № 502/2468/19
УХВАЛА

10 лютого 2020 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області
у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

законного представника потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду

клопотання захисника про визнання недопустимим доказу

у кримінальному провадженні,

внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань

за № 0000038 від 25.07.2019 р. відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення,

передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України

В С Т А Н О В И В :

10.02.2020 р. в ході судового розгляду захисником обвинуваченого було подано письмове клопотання, в якому він просив суд визнати недопустимим доказом висновок експерта Кілійського районного відділення СМЕ КУ ООБ СМЕ ОСОБА_7 від 03.10.2019 р. № 121 з підстав того, що:

- у висновку не зазначено час його складання;

- не зазначено документа, який посвідчує особу потерпілого ОСОБА_8 ;

- не було проведено жодних досліджень, а відбулося переписування у висновок експерта з даних судово-медичного обстеження, що суперечить вимогам безпосередності;

- у вступній частині висновку відсутнє посилання на дату ухвали слідчого судді про призначення експертизи;

- у висновку відсутнє посилання на методи та методику проведення судово-медичної експертизи;

- експерт, зазначивши, що ушкодження могло бути спричинене 21.07.2019 р. вийшов за межі своїх повноважень.

Наведене обґрунтування, на думку захисника, який підтримав його в судовому засіданні, є відповідно до ст. 89 КПК України підставою для встановлення очевидної недопустимості відповідного доказу під час судового розгляду.

Обвинувачений підтримав клопотання свого захисника.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника, зазначивши, що клопотання є необґрунтованим.

Представник потерпілого також заперечував проти задоволення клопотання захисника.

Заслухавши клопотання захисника та думку інших учасників судового провадження, проаналізувавши відповідні положення законодавства, суд дійшов наступних висновків:

Як зазначено в ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Відповідно до вимог ст. 89 КПК України - суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

При цьому, з огляду на положення ст. ст. 86, 87 КПК України щодо допустимості та недопустимості доказів, підставою для визнання доказу недопустимим, за умови його очевидної недопустимості, яка виключає його використання при прийнятті процесуальних рішень, може бути виключно порушення встановленого законом порядку його отримання.

На момент заявлення захисником обвинуваченого відповідного клопотання стороною захисту не наведено, а судом не встановлено фактів, які б переконливо свідчили, що відповідний висновок експерта є очевидно недопустимим доказом, тобто, що він складений чи ґрунтується на інформації, отриманій з істотним порушення прав та свобод людини.

Судом з дослідженого висновку та допиту експерта в ході судового розгляду встановлено, що відповідний висновок складено на підставі ухвали слідчого судді та особою, яка є експертом і володіє спеціальними знаннями у відповідній галузі.

За таких обставин, враховуючи, що в ході судового розгляду не встановлено ознак очевидної недопустимості зазначеного захисником обвинуваченого доказу, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання захисника слід відмовити, а оцінка висновку експерта буде здійснена судом під час належної оцінки в ході ухвалення вироку всієї сукупності наданих сторонами кримінального провадження доказів.

Керуючись ст. ст. 86, 87, 89, 94, 350 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання захисника про визнання недопустимим доказу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першої статті 392 КПК України.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_1