Дата документу 03.12.2019 Справа № 332/4075/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/807/1921/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 332/4075/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні, дистанційно, в режимі відеоконференції з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2019 року задоволено клопотання прокурора Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу.

Застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 29 грудня 2019 року включно.

Встановлено ОСОБА_8 заставу в розмірі 96050 гривень, яка може бути внесена протягом строку дії запобіжного заходу.

Після внесення застави і звільнення з-під варти ухвалено покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ст.194 КПК України: не відлучатися із свого фактичного місця проживання або перебування без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання чи перебування; здати за наявності на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Застосовано до ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово строком на 60 днів, тобто до 29 грудня 2019 року.

Покладено на обвинуваченого ОСОБА_10 обов`язки: з`являтися до органів досудового розслідування, до прокурора і до суду за першим викликом та у призначений час; не залишати цілодобово місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу органу досудового слідства, прокурора та суду.

Згідно зі змістом судового рішення, до Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

25.10.2019 року до підготовчого судового засідання від прокурора надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 посиланням на наявність ризиків, передбачених п.1 та п.5 ч.1 ст.177 КПК України. Наявність цих ризиків підтверджується тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у злочині, який по ступеню тяжкості віднесено до категорії тяжкого, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років та усвідомлюючи невідворотність покарання може переховуватися від суду, що є ризиком, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_8 працевлаштований підсобним працівником на ТОВ «Тредвел Технікс», але не має стійких соціальних зв`язків. Крім того, ОСОБА_8 є особою раніше судимою та на шлях виправлення не став, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України - можливість вчинення інших кримінальних правопорушень. З посиланням на те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не пов`язаних з триманням під вартою не забезпечить відвертання вищевказаних ризиків та належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_8 , прокурор просив застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції прийшов до висновку, що прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Враховуючи, що на даний час відсутні підстави для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та, відповідно, зміни запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який, оскільки більш м`який запобіжний захід на думку суду не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 , так як на теперішній час відсутні підстави вважати, що вже не існують ризики, які були враховані при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовженні під час досудового розслідування, зокрема, вище перелічені ризики передбачені п.1 та п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а тому до обвинуваченого ОСОБА_8 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з встановленням застави.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не погоджуючись із рішенням суду, вважає його незаконним та необґрунтованим. В обґрунтування доводів зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження вчинення ним кримінального правопорушення, а також відсутні ризики, передбачені ст.177 КПК України. Він не має на меті переховуватись від суду, оскільки має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, працює, матеріальна шкода була відшкодована у добровільному порядку.

Також зазначає, що на час розгляду клопотання прокурора ним не було отримано копії обвинувального акту.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою обрати йому запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважав ухвалу суду законною і обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження; вислухавши доводи сторін, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, у зв`язку з наступним.

Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

На думку колегії суддів, слідчий суддя цих вимог закону дотримався.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг. Ухвала суду першої інстанції відносно ОСОБА_10 в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому підстави для перегляду апеляційним судом ухвали в цій частині відсутні.

Так, з наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись судом першої інстанції при розгляді клопотання прокурора. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора, та з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, судом першої інстанції врахована вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_8 , дані про його особу в їх сукупності, тяжкість покарання що загрожує, а також конкретні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , суд першої інстанції правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» обґрунтована підозра передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року» термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

На думку колегії суддів, наявні у провадженні докази вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину, а достовірність встановлених фактичних обставин буде перевірятись в ході судового розгляду у встановленому законом порядку.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, суд першої інстанції встановив, що доводи є обґрунтованими, а заявлені у клопотанні ризики на даний час існують.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

В рішеннях Європейського суду з прав людини зазначені ризики, які дають підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, а саме ризик неявки підозрюваного на судовий розгляд у справі «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопаді 1969 року, ризик перешкоджання з боку підозрюваного процесу здійснення правосуддя у справі «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року, вчинення ним подальших правопорушень у справі «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року.

Між тим, колегія суддів вважає, що ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового вироку, та це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення, тобто суд повинен враховувати, зокрема, особистість обвинуваченого.

При прийнятті рішення суд першої інстанції цілком обґрунтовано врахував, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке законом віднесено до категорії тяжких злочинів, про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, судимість не зніта і не погашена у встановленому законом порядку, вчинив новий злочин проти власності за попередньою змовою групою осіб через короткий проміжок після звільнення з місця відбування покарання, вчинення яких стало для нього джерелом для існування, та свідчить про те, що останній може вчинити інше кримінальне правопорушення, не одружений, не має на утриманні малолітніх дітей, не має міцних соціальних зв`язків, що дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а тому існує об`єктивна загроза його втечі.

Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи підозрюваного про те, що він не має наміру переховуватись від органів досудового розслідування не спростовують існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на момент розгляду судом першої інстанції клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказані обставини можуть бути враховані при розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу в порядку ст.201 КПК України.

Не можуть бути визначальною підставою для задоволення апеляційної скарги і соціальні зв`язки обвинуваченого, оскільки їх наявність та міцність, а також дані, які характеризують особу, на що є посилання в апеляції останнього, не спростовують і не зменшують достатньою мірою ризики, що стали підставою для обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 .

Згідно з положеннями ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Таким чином, судом першої інстанції зазначеним обставинам при розгляді клопотання прокурора було надано належної оцінки з точки зору його конкретності та обґрунтованості, відповідності вимогам процесуального закону та практиці Європейського суду з прав людини і вони обґрунтовано покладені в обґрунтування висновку про наявність підстав для обрання обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Застосування більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, є недоцільним, так як вони не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого та цього не може бути достатнім для запобігання зазначених ризиків.

Доводи обвинуваченого про неотримання копії обвинувального акту на момент розгляду клопотання прокурора спростовуються наданими матеріалами, в яких наявна розписка про отримання ОСОБА_8 копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування 25 жовтня 2019 року (а.п.12).

Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого, на думку колегії суддів, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для задоволення скарги не вбачається.

Визначений слідчим суддею розмір застави, який передбачено ч.5 ст.182 КПК України, є достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_8 обов`язків, передбачених КПК України, свідчить про розв`язання судом першої інстанції питання щодо альтернативного запобіжного заходу.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали суду, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу та застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 29 грудня 2019 року включно, з визначенням ОСОБА_8 застави в розмірі 96050 гривень, застосовано до ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово строком на 60 днів, тобто до 29 грудня 2019 року, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4