Номер провадження:1-кп/521/401/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в кримінальному провадженні, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нові Каплани, Арцизького району, Одеської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Топали, Красноокнянського району, Одеської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,-

питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_5 ,
законного представника
представника ОМР у справах дітей - ОСОБА_6 ,
законного представника - ОСОБА_7 ,
захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинувачених - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду на розгляді під головуванням судді ОСОБА_1 перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

20 грудня 2019 обвинуваченому ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

На теперішній час судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не було завершено.

Судом відповідно до вимог ст.331 КПК України на розгляд учасників судового провадження було поставлене питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,оскільки строк перебування їх під вартою закінчується.

Прокурор у судовому засіданні вважав необхідним продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на 60 днів, оскільки продовжують існувати ризики, враховані при обрані їм запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 та їх захисники заперечували проти продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та просили змінити обвинуваченим запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, обґрунтовуючи відсутністю ризиків, на які вказував прокурор.
Вислухавши думку учасників судового провадження, розглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку.

При вирішенні питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою,суд враховує той факт, що ОСОБА_3 , обвинувачується у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та відповідно до ст.12 КК України вказаний злочин віднесені до категорії тяжкого злочину.
Також, судом встановлено, що існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме що тяжкість покарання, яке може загрожувати обвинуваченому у разі визнання його винним, може спонукати його до переховування від суду, з метою уникнення та ухилення від кримінальної відповідальності та покарання за кримінальне правопорушення, у скоєнні якого останній обвинувачується, оскільки міцні соціальні зв`язки відсутні.

Також, як вбачається з наявних в розпорядженні суду документів, будучи раніше засудженим за вчинення злочинів проти власності, ОСОБА_3 знову обвинувачується у скоєні умисного злочину проти власності, з корисливих мотивів, та враховуючи, що він не працевлаштований, що свідчить про відсутність законних джерел доходів для існування, суд приходить до висновку про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, що дає підстави вважати що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Стороною захисту не доведено, що встановлені судом ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на цей час припинили існування або зменшились.
Також судом взяті до уваги відомості про вік і сімейний стан обвинуваченого ОСОБА_3 , які не перешкоджають перебуванню в слідчому ізоляторі, відсутність членів сім`ї чи утриманців, які потребують догляду за ними виключно обвинуваченим.
Зазначені в ухвалі обставини свідчать про недостатність будь-яких інших запобіжних засобів для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 та виправдовують застосування запобіжного заходу, у вигляді тримання під вартою, щодо нього.
Крім того, ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений може не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, є реальними, вони виключають можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.

При вирішенні питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, суд враховує той факт, що ОСОБА_4 , обвинувачується у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та відповідно до ст.12 КК України вказаний злочин віднесені до категорії тяжкого злочину.
Також, судом встановлено, що існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме що тяжкість покарання, яке може загрожувати обвинуваченому у разі визнання його винним, може спонукати його до переховування від суду, з метою уникнення та ухилення від кримінальної відповідальності та покарання за кримінальне правопорушення, у скоєнні якого останній обвинувачується, оскільки міцні соціальні зв`язки відсутні.

Також, як вбачається з наявних в розпорядженні суду документів ОСОБА_4 обвинувачується у скоєні умисного злочину проти власності, з корисливих мотивів, та враховуючи, що він не працевлаштований, що свідчить про відсутність законних джерел доходів для існування, суд приходить до висновку про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, що дає підстави вважати що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Стороною захисту не доведено, що встановлені судом ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на цей час припинили існування або зменшились.
Також судом взяті до уваги відомості про вік і сімейний стан обвинуваченого ОСОБА_4 , які не перешкоджають перебуванню в слідчому ізоляторі, відсутність членів сім`ї чи утриманців, які потребують догляду за ними виключно обвинуваченим.
Зазначені в ухвалі обставини свідчать про недостатність будь-яких інших запобіжних засобів для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 та виправдовують застосування запобіжного заходу, у вигляді тримання під вартою, щодо нього.
Крім того, ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений може не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, є реальними, вони виключають можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.

Метою продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є забезпечення виконання покладених на них процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Враховуючи передбачені ст.177 КПК України вимоги процесуального законодавства, які визначають мету і підстави застосування запобіжних заходів, суд приходить до висновку про те, що строк дії обраного обвинуваченим запобіжних заходів у виді тримання під вартою підлягає продовженню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 331, 371, 372, 392 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Продовжити строк дії обраного обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 11 квітня 2020 року, включно.

Продовжити строк дії обраного обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 11 квітня 2020 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1