Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 689/421/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області:

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника обвинувачених адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Ярмолинці кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000638 від 15.11.2015р. по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м. Хмельницький, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, тимчасово не працюючого, неодруженого, раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122 ч. 2 ст. 296 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , із середньою спеціальною освітою, громадянина України, українця, працюючого в ДП «Новатор» оператором ЧПУ, неодруженого, раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122 ч. 2 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14 листопада 2015 року приблизно 23 год. 00 хв. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні будинку культури, що розташований за адресою: в АДРЕСА_3 , діючи за попередньою змовою групою осіб, в присутності інших осіб, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, умисно, з метою грубого порушення громадського порядку, поєднаного з демонстративною зневагою до загальноприйнятих норм моралі, з особливою зухвалістю, яка виразилася у очевидній неповазі до суспільства та супроводжувалась нахабно-зневажливим ставленням до оточуючих, особистого життя інших людей, усвідомлюючи, що своїми протиправними діями порушують громадський порядок, нехтуючи загальноприйнятими правилами і нормами моралі, із хуліганських спонукань, безпричинно вчинили хуліганські дії відносно ОСОБА_5 , розмовляючи із останнім на повишених тонах, використовуючи нецензурну лексику та принижуючи честь та гідність останнього.

В подальшому, ОСОБА_7 безпідставно, розуміючи, що за його діями слідкують інші люди, які перебували в приміщенні клубу, штовхнув руками ОСОБА_5 та наніс один удар рукою в обличчя потерпілого, від чого останній впав. Після цього, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 , своїх протиправних дій не припинили, а продовжили з хуліганських спонукань наносити ОСОБА_5 , який лежав на землі, удари ногами по голові, тулубу та інших частинах його тіла.

В подальшому, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 виштовхали ОСОБА_5 на площадку біля входу у приміщення будинку культури, де продовжили наносити удари, від яких останній впав.

Зокрема, перебуваючи на вулиці, ОСОБА_7 штовхнув ОСОБА_5 в спину, від чого останній збіг зі сходів та впав на землю, після чого ОСОБА_7 підбіг до потерпілого та наніс один удар ногою в область голови, від якого потерпілий втратив свідомість.

Водночас, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 , своїх протиправних дій на цьому не припинили, а продовжили з хуліганських спонукань наносити ОСОБА_5 , який лежав на землі, удари ногами по голові, тулубу та інших частинах його тіла.

Такі дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які відзначались за своїм змістом особливою зухвалістю та винятковим цинізмом вчинених дій, так як виражали явну неповагу до суспільства, супроводжувались насильством із заподіянням потерпілому ОСОБА_5 середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Крім цього, 14 листопада 2015 року близько 23 год. 00 хв. в с. Проскурівка, Ярмолинецького району, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 , в процесі вчинення вищеописаних хуліганських дій, умисно нанесли ОСОБА_5 близько дванадцяти, але не менше чотирьох ударів руками та ногами по обличчю, чим спричинили йому тілесні ушкодження у вигляді набряків м`яких тканин лівої половини обличчя, носа, правої навколо-очної ділянки обличчя, крововиливів м`яких тканин лівої навколо-очної ділянки обличчя, правої навколо-очної ділянки, носа, крововиливу під кон`юнктиву правого очного яблука, крововиливу слизової оболонки верхньої губи, саден шкіри лівої половини лобної ділянки голови, в проекції правої носо-губної складки, поверхневих ран м`яких тканин носа, перелому кісток носа без значного зміщення уламків, перелому передньої стінки правої гайморової пазухи з незначним вдавленням уламків в просвіт пазухи, накопиченням у порожнині крові, забою головного мозку легкого ступеня із субарахноїдальним крововиливом (під м`які мозкові оболонки), які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив злочини, передбачені: ч. 2 ст. 296 КК України, а саме хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинене групою осіб; ч. 1 ст. 122 КК України, а саме умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив злочини, передбачені: ч. 2 ст. 296 КК України, а саме хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинене групою осіб; ч. 1 ст. 122 КК України, а саме умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчинених злочинах не визнав, суду показав, що в листопаді 2015 року ввечері разом із ОСОБА_8 він зайшов до будинку культури, та стояли з правої сторони біля роздягальні. Після цього до них підійшов ОСОБА_5 та ОСОБА_10 і відразу потерпілий вдарив його в обличчя, він впав і втратив свідомість. Коли піднявся, то вони ще раз нанесли йому один удар. Коли він піднявся, то помітив, що ОСОБА_5 разом з ОСОБА_10 почали бити ОСОБА_8 . Вони вибігли за ними, а ОСОБА_10 та потерпілий почали від них тікати і при цьому ОСОБА_5 падав, його піднімав свідок ОСОБА_10 . За медичною допомогою особисто він не звертався. Пізніше звернувся до травмпункту Хмельницької міської лікарні, також робив обстеження головного мозку. Із заявою про вчинення щодо нього злочину в правоохоронні органи не звертався.

Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчинених злочинах не визнав, суду повідомив, що 14 листопада 2015 року він разом із ОСОБА_7 ввечері, приблизно о 23 годині, перебували в будинку культури с. Проскурівка. Коли вони перебували в приміщенні будинку, то до них підбіг потерпілий і вдарив ОСОБА_7 в обличчя. Він запитав у ОСОБА_5 , що сталося і отримав удар від свідка ОСОБА_10 в голову. Коли ОСОБА_11 піднявся на ноги, то ОСОБА_10 із ОСОБА_5 втекли, при цьому потерпілий впав. Зазначив, що він наносив удари ОСОБА_10 з метою самозахисту. За медичною допомогою і в правоохоронні органи не звертався.

Потерпілий ОСОБА_5 суду повідомив, що в листопаді 2015 року приблизно о 23 годині він прийшов до клубу на дискотеку в с. Проскурівка. В приміщенні будинку культури він побачив обвинувачених, які палили у фойє, підійшов до них та зробив їм зауваження. Однак ОСОБА_7 безпричинно штовхнув його та вдарив його рукою в обличчя в район правого ока, внаслідок чого він впав на спину на правий бік. Після цього ОСОБА_7 та ОСОБА_8 почали бити його лежачого ногами, всього було нанесено 3-5 ударів. Зазначив, що обвинувачений ОСОБА_7 наносив йому удари на вулиці, а ОСОБА_8 перед входом до клубу. Вказав, що на вулиці ОСОБА_7 наніс йому удар в обличчя рукою, розбивши при цьому ніс, внаслідок удару він збіг зі сходів і впав на асфальт на коліна і на лікті. ОСОБА_7 за ним також збіг зі сходів і наніс один удар ногою по обличчю, внаслідок чого він втратив свідомість. Уточнив, що ОСОБА_8 вдарив його перед входом до клубу рукою по обличчю, також останній наніс йому на вулиці 3-5 ударів ногами по тулубу. Підтримав свій цивільний позов. Ствердив, що на лікування він витратив 6 тис. грн. На лікарняному він перебував 2 тижні. В нього на утриманні перебуває дружина та двоє неповнолітніх дітей.

Свідок ОСОБА_12 повідомила суду, що вона працює художнім керівником Проскурівського будинку культури. Восени 2015 року після 21 години вони проводили дискотеку. Обвинувачені сиділи в фойє і один із них захотів запалити цигарку, однак вона зробила йому зауваження. Після цього до обвинувачених підійшов потерпілий та сказав, що зараз їх виведе на вулицю. Згодом вона побачила, як обвинувачені били потерпілого, який лежав на підлозі, в приміщенні будинку культури в гардеробній. Вона розгубилася, в неї виникло тремтіння, тому вона чітко не може сказати, чим саме наносилися удари: руками чи ногами. Зазначила, що внаслідок бійки була порушена робота будинку культури, була припинена дискотека, було порушено громадський порядок та спокій громадян.

Свідок ОСОБА_13 показав суду, що восени 2015 року приблизно о 22 год. він був на дискотеці в с. Проскурівка, де виник конфлікт між обвинуваченими та потерпілим. Зазначив, що обвинувачені побили потерпілого в приміщенні клубу.

Свідок ОСОБА_10 суду повідомив, що восени 2015 року він разом із дівчиною прийшли до будинку культури в с. Проскурівка приблизно о 21 год. 30 хв., коли вже відбувалася бійка. Зазначив, що обвинувачених він не знає. ОСОБА_5 вже лежав побитий на вулиці на асфальтованій площадці навпроти клубу. Після цього він підійшов до потерпілого та підняв його. В потерпілого було розбите обличчя, одяг був також в крові. Поблизу будинку культури було приблизно 20 25 людей.

Допитаний в судовому засіданні лікар судово-медичний експерт ОСОБА_14 показав суду, що у висновку експерта не зазначена послідовність отримання (нанесення) тілесних ушкоджень потерпілому, оскільки не було об`єктивних ознак для цього. Також неможливо було визначити, яким чином були нанесені тілесні ушкодження потерпілому: чи стояв при цьому потерпілий, чи лежав. Зазначив, що при нанесенні тілесних ушкоджень потерпілий та обвинувачені були розташовані один до одного передніми частинами тіла. Ствердив суду, що всі виявлені тілесні ушкодження у потерпілого в комплексі належать до середнього ступеня тяжкості (в потерпілого виявлена одна єдина травма). Всі виявлені у потерпілого тілесні ушкодження є травматичними і ці тілесні ушкодження неможливо розмежувати. Повідомив, що потерпілому спричинено не менше 4 ударів і всі удари спричинили середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 9 грудня 2015 року № 1382, оголошеного та дослідженого судом, у потерпілого ОСОБА_5 станом на 16-27.11.2015р. виявлені тілесні ушкодження у вигляді набряків м`яких тканин лівої половини обличчя, носа, правої навколо-очної ділянки обличчя, крововиливів м`яких тканин лівої навколо-очної ділянки обличчя, правої навколо-очної ділянки, носа, крововиливу під кон`юктиву правого очного яблука, крововиливу слизової оболонки верхньої губи, саден шкіри лівої половини лобної ділянки голови, в проекції правої носо-губної складки, поверхневих ран м`яких тканин носа, перелому кісток носа без значного зміщення уламків, перелому передньої стінки правої гайморової пазухи з незначним вдавленням уламків в просвіт пазухи, накопиченням у її порожнині крові, забою головного мозку легкого ступеня із субарахноїдальним крововиливом (під м`які мозкові оболонки). Перелічені вище ушкодження могли утворитися від не менше ніж чотириразової прямої дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, за механізмами «удар» (набряки, крововиливи м`яких тканин), «удар-тертя» (садна), «удар» (крововилив під кон`юктиву правого ока, забій головного мозку), «удар-розтягнення-надрив» (поверхневі рани), «удар-деформація» (переломи), про що свідчать локалізація, характер і властивості даних ушкоджень, які загалом складають черепно-лицеву травму та за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричиняють тривалий розлад здоров`я. Судячи за кольором і станом загоєння тілесних ушкоджень, вони можуть мати давність утворення в межах 2-3 діб до моменту початку судово-медичної експертизи 17.11.2015р., що не виключає можливості їх утворення в час, який вказаний у постанові про призначення cудово-медичної експертизи (Том № 1 а.к.п. 56-58).

Згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи від 13 грудня 2020 року № 139 оголошеного та дослідженого судом, у потерпілого ОСОБА_5 станом на 16-27.11.2015р. (відомий період часу, на протязі якого він перебував під спостереженням лікарів-спеціалістів) виявлені тілесні ушкодження у вигляді набряків м`яких тканин лівої половини обличчя, носа, правої навколо-очної ділянки обличчя, крововиливів м`яких тканин лівої навколо-очної ділянки обличчя, правої навколо-очної ділянки, носа, крововиливу під кон`юктиву правого очного яблука, крововиливу слизової оболонки верхньої губи, саден шкіри лівої половини лобної ділянки голови, в проекції правої носо-губної складки, поверхневих ран м`яких тканин носа, перелому кісток носа без значного зміщення уламків, перелому передньої стінки правої гайморової пазухи з незначним вдавленням уламків в просвіт пазухи, накопиченням у її порожнині крові, забою головного мозку легкого ступеня із субарахноїдальним крововиливом під м`які мозкові оболонки. Перелічені вище ушкодження могли утворитися від не менше ніж чотириразової прямої дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, за механізмами «удар» (набряки, крововиливи м`яких тканин), «удар-тертя» (садна), «удар» (крововилив під кон`юктиву правого ока, забій головного мозку), «удар-розтягнення-надрив» (поверхневі рани), «удар-деформація» (переломи), не виключено таким чином, як зазначено потерпілим під час проведення з ним слідчого експерименту, про що свідчать локалізація, характер і властивості цих ушкоджень, а також отримані слідчим шляхом дані про обставини події. Локалізація тілесних ушкоджень у потерпілого не є специфічною чи характерною для утворення при падінні з висоти власного зросту, отже вони не могли утворитися від падіння потерпілого з висоти власного зросту та ударі об асфальтоване покриття перед входом у приміщення будинку культури с. Проскурівка Ярмолинецького району (Том № 3 а.к.п. 128-130).

Крім цього, вина обвинувачених також підтверджується письмовими доказами, оголошеними та дослідженими в судовому засіданні, а саме: протоколом огляду місця події (Том № 1 а.к.п. 15-20); протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (Том № 1 а.к.п. 36-41); протоколом проведення слідчого експерименту з участю потерпілого ОСОБА_5 (Том № 1 а.к.п. 125-132).

1. Суд не бере до уваги показання свідка ОСОБА_15 про те, що потерпілий наносив удари кулаками по голові в область обличчя ОСОБА_7 , оскільки він є зацікавленою особою, адже приходиться обвинуваченому ОСОБА_7 двоюрідним братом. Крім цього його показання є суперечливими та непослідовними, а також жодними об`єктивними належними і допустимими доказами не підтверджені.

2. Суд розцінює критично показання свідка ОСОБА_16 про те, що потерпілий умисно та демонстративно провокував обвинувачених, а також те, що в приміщенні будинку культури бійки не було, оскільки ці показання є непослідовними та суперечать показанням потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_12 .

3. Показання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про те, що вони потерпілому тілесні ушкодження не наносили і громадський порядок не порушували, суд розцінює критично та відхиляє. Так, ці показання обвинувачених є непослідовними, нелогічними і такими, що спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_10 , які є детальними і послідовними, а також об`єктивним доказам по справі висновком судово-медичної експертизи від 9 грудня 2015 року № 1382 та висновком додаткової судово-медичної експертизи 13 грудня 2020 року № 139, які досліджені судом.

4. Показання обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_10 нанесли їм удари по обличчю суд також не бере до уваги, оскільки під час судового розгляду кримінального провадження не здобуто щодо цих обставин жодного належного і допустимого доказу.

5. Твердження захисника про те, що висновок судово-медичної експертизи від 9 грудня 2015 року № 1382 є недопустимим доказом через те, що стороною обвинувачення не було відкрито та не надано стороні захисту для ознайомлення медичну картку потерпілого, виписний епікриз, протоколу комп`ютерної томографії, плівки КТ, рентгенівських знімків, які надавалися експерту, суд відхиляє з наступних підстав.

Як вбачається з кримінального провадження, при ознайомленні з матеріалами досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України, обвинувачені та їх захисники з клопотанням про надання їм для ознайомлення медичної картки та іншої медичної документації потерпілого не зверталися.

Разом з тим, медична картка потерпілого містить відомості, що стосуються персональних даних про його лікування та стан здоров`я, а тому з огляду на положення ч. 2 ст. 11 Закону України «Про інформацію» від 2 жовтня 1992 року, статті 7 Закону України «Про захист персональних даних» від 1 червня 2010 року та рішення Конституційногго Суду України від 30 жовтня 1997 року № 5-зп (справа № 18/203-97) могла бути надана для ознайомлення стороні захисту лише за згодою потерпілого.

Водночас, в ході судового розгляду кримінального провадження потерпілий ОСОБА_5 категорично заперечив проти надання своєї медичної картки для ознайомлення обвинуваченим та їх захиснику.

6. Також суд розцінює критично та не бере до уваги доводи захисника про те, що про недопустимість доказу - висновку експерта свідчить та обставина, що виписний епікриз, протокол комп`ютерної томографії, плівки КТ, рентгенівські знімки, всупереч вимогам чинного законодавства надавалися експерту безпосередньо представником потерпілого, а додаткову експертизу судово-медичним експертом ОСОБА_14 проведено без будь-яких медичних документів; висновок додаткової судово-медичної експертизи є необґрунтованим, оскільки не зрозуміло з яких причин експерт дійшов висновку, що тілесні ушкодження, виявлені у потерпілого, не могли утворитися при падінні з висоти власного зросту.

Так, в ході судового розгляду кримінального провадження прокурором долучено до матеріалів справи клопотання начальника ХОБ СМЕ ОСОБА_17 слідчому Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_18 за № 2839 від 27.11.2015р. із проханням надати до канцелярії ХОБ СМЕ на експертизу оригінал медичної картки потерпілого з обласної лікарні. А згідно листа слідчого ОСОБА_18 № 323 від 04.12.2015р. начальнику ХОБ СМЕ ОСОБА_17 направлена медична картка стаціонарного хворого ОСОБА_5 (Том № 3 а.к.п. 139-140).

Водночас, згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи від 13 грудня 2020 року № 139 локалізація тілесних ушкоджень у потерпілого не є специфічною чи характерною для утворення при падінні з висоти власного зросту, отже вони не могли утворитися від падіння потерпілого з висоти власного зросту та ударі об асфальтоване покриття перед входом у приміщення будинку культури с. Проскурівка Ярмолинецького району (Том № 3 а.к.п. 128-130).

7. Суд також відхиляє твердження захисту про те, що завідуюча будинком культури ствердила, що потерпілий перший особисто приставав до обвинувачених в стані алкогольного сп`яніння, і ця обставина свідчить про відсутність в діях обвинувачених хуліганства, оскільки показання свідка ОСОБА_16 суд не взяв до уваги, а перебування потерпілого ОСОБА_5 в стані алкогольного сп`яніння не підтверджено жодними належними і допустимими доказами.

8. Доводи захисника про те, що суд зобов`язаний дати оцінку висновку експерта № 79 від 12.12.2019р. про наявність у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень суд до уваги не бере, адже згідно висновку експерта № 79 від 12.12.2019р. у ОСОБА_7 , 1990 р.н., тілесних ушкоджень не виявлено (Том № 3 а.к.п. 119-120).

9. Стосовно посилання захисника на наявність двох постанов Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду та однієї постанови Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду щодо недопустимості доказу висновку судово-медичного експерта в тому випадку, якщо при виконанні вимог ст. 290 КПК України стороною обвинувачення не було відкрито та не надано стороні захисту для ознайомлення медичну картку потерпілого, яку було надано експерту, то суд ці доводи відхиляє.

У відповідності до припису частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Так, захисником під час судового розгляду не було надано суду таких Висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

10. Твердження захисника про те, що обвинувальний акт складено поза межами досудового розслідування і що постанови слідчого про зупинення та відновлення досудового розслідування складені нещодавно і не відкривалися стороні захисту не заслуговує на увагу, і до цього твердження суд ставиться критично.

Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Відповідно до матеріалів досудового розслідування повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення обвинуваченим оголошено 23 серпня 2017 року (Том № 1 а.к.п. 182-184, 226-228). 12 вересня 2017 року слідчим винесена постанова про зупинення досудового розслідування (Том № 1 а.к.п. 153). 3 січня 2018 року слідчим винесена постанова про відновлення досудового розслідування (Том № 1 а.к.п. 156). Обвинувальний акт затверджено прокурором 9 лютого 2018 року, а 12 лютого 2018 року обвинувальний акт направлено до суду (Том № 2 а.к.п. 2-12).

Зазначені відомості про зупинення та відновлення досудового розслідування зазначені також і в картках про рух кримінального провадження, що долучені прокурором в судовому засіданні 18 травня 2020 року.

Отже, обвинувальний акт затверджено прокурором в межах строку досудового розслідування.

Крім цього, як вбачається із реєстру матеріалів досудового розслідування обвинувачені та їх захисники ознайомилися з усіма матеріалами досудового розслідування (Том № 2 а.к.п. 11).

Обираючи вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особи винних, обставини, що пом`якшують та обтяжують їх покарання.

1. Обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочини середньої тяжкості; позитивно характеризується по місцю проживання, раніше не судимий.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд не вбачає.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відсутні.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку призначити ОСОБА_7 покарання за: ч. 1 ст. 122 КК України - у виді позбавлення волі ближче до максимальної межі строку покарання в межах санкції статті; за ч. 2 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі ближче до максимальної межі строку покарання в межах санкції статті.

Підстав для призначення покарання за ч.1 ст. 122 КК України у виді виправних робіт та обмеження волі, а також призначення покарання ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 296 КК України у виді обмеження волі суд не вбачає.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю злочинів визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Разом з тим, враховуючи ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_7 є особою молодого віку, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, тому вважає за доцільне звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, при цьому визначивши іспитовий строк в мінімальному розмірі.

2. Обвинувачений ОСОБА_8 вчинив злочини середньої тяжкості; позитивно характеризується по місцю проживання та роботи, раніше не судимий.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , суд не вбачає.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , відсутні.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку призначити ОСОБА_8 покарання за: ч. 1 ст. 122 КК України - у виді позбавлення волі ближче до максимальної межі строку покарання в межах санкції статті; за ч. 2 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі ближче до максимальної межі строку покарання в межах санкції статті.

Підстав для призначення покарання за ч.1 ст. 122 КК України у виді виправних робіт та обмеження волі, а також призначення покарання ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 296 КК України у виді обмеження волі суд не вбачає.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю злочинів визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Крім цього, враховуючи ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_8 є особою молодого віку, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, працевлаштований, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, тому вважає за доцільне звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, при цьому визначивши іспитовий строк в мінімальному розмірі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 необхідно задоволити частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного Кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України)

Так, згідно ч. 3 ст. 23 Цивільного Кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом встановлено, що потерпілому ОСОБА_5 внаслідок вчинених обвинуваченими злочинів заподіяно моральну шкоду, яка полягає в його нервових переживаннях, дискомфорті, переживаннях за нього та його здоров`я з боку його родини. Так, потерпілий змушений був тривалий час перебувати на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні Хмельницької обласної лікарні із діагнозом: забій головного мозку легкого ступеня із субарахноїдальним крововиливом; перелом правої гайморової пазухи з гемосинусом; перелом кісток носа (Том № 2 а.к.п. 23). У ОСОБА_5 відбулися негативні зміни у житті: щоденні думки і спогади про наслідки психотравмуючої дії, насторога, тривога за себе і своїх малолітніх дітей, адже потерпілий є єдиним годувальником сім`ї і тривалий час не міг забезпечувати свою сім`ю .

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує глибину душевних страждань потерпілого, погіршення його здібностей, ступінь вини обвинувачених. Керуючись вимогами розумності та справедливості, суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди в розмірі 40 000 грн., які слід стягнути з кожного обвинуваченого на користь потерпілого в рівних частках, тобто по 20 000 грн. з кожного.

Таким чином, слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі по 20 000 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-376 КПК України,

УХВАЛИВ:

1. ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122; ч. 2 ст. 296 КК України, та призначити йому покарання:

За ч. 1 ст. 122 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;
За ч. 2 ст. 296 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

ОСОБА_7 на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання за сукупністю злочинів призначити у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк терміном 1 (один) рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 такі обов`язки:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Обвинуваченому ОСОБА_7 Ярмолинецьким районним судом Хмельницької області запобіжний захід не обирався.

2. ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122; ч. 2 ст. 296 КК України, та призначити йому покарання:

За ч. 1 ст. 122 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;
За ч. 2 ст. 296 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

ОСОБА_8 на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання за сукупністю злочинів призначити у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк терміном 1 (один) рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 такі обов`язки:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Обвинуваченому ОСОБА_8 Ярмолинецьким районним судом Хмельницької області запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 000 грн. (двадцять тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 000 грн. (двадцять тисяч гривень).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду через Ярмолинецький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченому, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1