ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2658/20 Номер провадження 11-сс/814/330/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого - суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретаремОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
з участю прокурора захисників підозрюваного ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 27 березня 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням слідчий суддя задовольнив клопотання слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтава, ОСОБА_10 у кримінальному провадженні №0000192 та наклав арешт на майно, вилучене під час затримання підозрюваного ОСОБА_9 25 березня 2020 року в ході його обшуку, а саме на грошові кошти в сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) доларів США та 2101 (дві тисячі сто одну) гривню, «USB носій 16gb», мобільні телефони, а також на майно, вилучене цього ж дня під час обшуку службового кабінету № НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на книги обліку направлень на ВЛК, обліку офіцерів, прапорщиків, військовослужбовців за контрактом, що звільнені від служби за станом здоров`я та на копію наказу Міністерства внутрішніх справ України №М-09 від 16.06.2016 «Про медичне забезпечення Національної гвардії України на особливий період обліковий №М-45т від 03 серпня 2016 року із грифом обмеження доступу «Таємно».

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що вилучене під час обшуку майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Зазначає про незаконність проведення обшуку службового кабінету №12 військової частини НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки він був проведений до постановлення ухвали слідчого судді без наявних на те підстав, передбачених ч.3 ст.233 КПК України.

Вказує, що арешт книг обліку направлень на ВЛК може мати негативні наслідки для осіб, оскільки порушує їх права, встановлені Конституцією України та Законом України «Про захист персональних даних».

Наголошує, що слідчим суддею не встановлено наявності допуску до інформації, що становить державну таємницю, у ОСОБА_9 .

Також звертає увагу, що в матеріалах провадження відсутня постанова про визнання вилучених речей та документів речовими доказами у кримінальному провадженні, а також не встановлено, кому належить арештоване майно.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржили.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників та підозрюваного на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість судового рішення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом злочину.
Приписами п.1 ч.2 та ч.3 цієї статті Кодексу встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Відповідно до ст.98 цього Кодексу, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя врахував наведені вимоги закону та прийшов до обґрунтованого висновку, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Доводи апеляційної скарги про відсутність законних підстав для проведення обшуку у службовому кабінеті №12 військової частини НОМЕР_2 не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.
Як виняток, Закон передбачає (ст.30 Конституції України, ст.233 КПК України), що слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.
Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами ст.234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому ст. 255 цього Кодексу.
З матеріалів провадження вбачається, що обшук у службовому кабінеті №12 військової частини НОМЕР_2 проведений з дотриманням наведених вимог закону, про що свідчить постанова т.в.о. військового прокурора Харківського гарнізону від 25 березня 2020 року про проникнення до іншого володіння особи до постановлення ухвали слідчого судді та ухвала слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 26 березня 2020 року, якою надано дозвіл на обшук згаданого службового кабінету з метою відшукання та вилучення відповідних речей.
Враховуючи наведене, з огляду на відсутність обставин, передбачених ч.1 ст.87 КПК України, колегія суддів не знаходить підстав для скасування рішення про накладення арешту на майно, яке вилучене під час обшуку службового кабінету №12 військової частини НОМЕР_2 , про що наголошує захисник.
Не знаходять свого підтвердження і доводи захисника про порушення прав і можливість настання негативних наслідків для військовослужбовців, персональні дані яких містяться у книзі обліку направлень на ВЛК через накладення арешту, оскільки арешт на цю книгу накладений з метою збереження речових доказів і не передбачає обробку персональних даних.
Відповідно до ч.3 ст. 517 КПК України підозрюваний чи обвинувачений бере участь у кримінальному провадженні без оформлення допуску до державної таємниці після роз`яснення йому вимог статті 28 Закону України "Про державну таємницю" та попередження про кримінальну відповідальність за розголошення відомостей, що становлять державну таємницю.
Тому і в цій частині доводи апеляційної скарги є непереконливими.
Твердження захисника про відсутність постанови про визнання арештованого майна речовими доказами спростовується наявною в матеріалах провадження постановою слідчого про визнання речовими доказами майна, вилученого під час обшуку підозрюваного ОСОБА_9 та в його службовому кабінеті.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.
Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегія суддів не вбачає.
Крім того, відповідно до положень ст.174 КПК України арешт майна може бути скасований на будь-якій стадії кримінального провадження, якщо в подальшому застосуванні цього заходу відпаде потреба.
Отже, відсутні підстави для скасування ухвали слідчого судді, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407 та 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 27 березня 2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4