Справа № 199/5926/19
Провадження (1-кп/199/90/20)
УХВАЛА

08.07.2020 року м.Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю сторін:

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченої - ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпрі обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001057 відносно ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Під час судового розгляду захисником ОСОБА_4 заявлено два клопотання про визнання недопустимими докази, а саме протоколу обшуку і речових доказів, надійшли до суду 15.06.2020 року, які підтримані обвинуваченою ОСОБА_5 в судовому засіданні 08.07.2020 року.

Прокурор був проти задоволення цих клопотань, вважаючи їх надуманими, стосовно протоколу обшуку звернув увагу на те, що ніяких суттєвих порушень прав ОСОБА_5 під час обшуку не було допущено, стосовно не відкриття речових доказів під час ознайомлення з матеріалами зазначив, що такого клопотання від підозрюваної і її захисника не надходило, в судовому засіданні речові докази були досліджені.

Клопотання захисником обґрунтовуються тим, що: під час огляду відеозапису проведення обшуку у ОСОБА_5 , від 26.03.2019 року, встановлено, що до початку проведення слідчої дії обшуку, слідчим не було роз`яснено ОСОБА_5 про її права та обов`язки, що гарантовані Конституцією України, КПК України; під час проведення зазначеного обшуку були присутні двоє понятих ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , які, як встановлено під час судового розгляду справи і їхнього допиту, неодноразово засудженні, в тому числі у сфері поводження з наркотичними засобами; під час відкриття матеріалів досудового розслідування, слідчим, в порушення вимог чинного законодавства не було відкрито обвинуваченій та її захиснику речові докази при ознайомленні з матеріалами справи, у зв`язку з чим було суттєво порушені права обвинуваченої, через що зазначені речові докази є недопустимим доказом у кримінальному провадженні. Зазначений факт беззаперечно підтверджується протоколом відкриття, який мається в матеріалах кримінального провадження.

Вирішуючи заявлені стороною захисту клопотання, суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення вироку, коли відповідно до п.1 ч.3 ст.374 КПК України, суд зазначає у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи виправданою формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визначене судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення, п.2 ч.3 ст.374 КПК України у разі визнання особи винуватою, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Отже, очевидна недопустимість доказів оцінне поняття, а допустимість доказів як ознака їх якості визначається нормами кримінального процесуального закону. При визнанні того чи іншого доказу недопустимим, суд має зазначати конкретну норму процесуального закону, порушення якої, з урахуванням наслідків такого порушення та можливістю (неможливістю) їх усунення, дає підстави дійти висновку щодо недопустимості того чи іншого доказу.

Таким чином, питання про визнання доказів недопустимими вирішується судом під час їх оцінки в нарадчій кімнаті при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.89 КПК України) у кожному конкретному випадку залежно від характеру і наслідків порушень критеріїв допустимості. При цьому оцінка доказів передбачає їх відповідний аналіз у всій сукупності та взаємозв`язку (ст. 94 КПК України). Із цього випливає, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати їм оцінку. Окрім того, висновок суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу.

Тому на даний час, приймати остаточне рішення про недопустимість окремого доказу, без оцінки всієї сукупності доказів, буде передчасним.

Крім того, доводи, на які посилається захисник є недостатніми, сама ОСОБА_5 під час проведення обшуку не заявляли про будь-які порушення її прав, слідчий ОСОБА_8 під допиту в суді зазначив, що права учасникам роз`яснювались, а відеозапис зафіксував не весь перебіг обшуку, запис переривався; даних про те, що поняті є заінтересованими особами, захисником суду не надано; згідно долучених матеріалів на досудовому розслідуванні по його завершенню клопотань про ознайомлення з речовими доказами від підозрюваної і її захисника не надходило.

З огляду на викладене, суд вважає, що клопотання захисника ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 369-372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні клопотань від 15.06.2020 року, заявлених захисником ОСОБА_4 , про визнання недопустимими доказів, а саме: Протоколу обшуку від 26.03.2019 року в квартирі АДРЕСА_1 ; речових доказів наркотичних засобів «канабіс», які були вилучені під час обшуку 26.03.2019 року в квартирі АДРЕСА_1 відмовити.

2. Ухвала набирає чинності негайно та окремому оскарженню не підлягає, заперечення можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок суду.

Суддя: ОСОБА_1