Дата документу 25.06.2020 Справа № 937/3374/20
запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/686/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №937/3374/20Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7 в режимі відеоконференції

захисника ОСОБА_8 в режимі відеоконференції

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 травня 2020 року про застосування запобіжного заходу щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новоселівка Оріхівського району Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИЛА
Ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 травня 2020 року задоволено клопотання слідчого та до ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Одночасно визначено ОСОБА_7 розмір застави як запобіжного заходу достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК, у сумі 105 100 гривень.

Встановленні зобов`язання у разі внесення застави, передбачені п.п.1, 2, 3, 4 ч.5 ст.194 КПК, які покладаються на підозрюваного в разі внесення застави.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, посилається на її незаконність та необґрунтованість, зазначає про відсутність доказів, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК, а тому просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту або особистого зобов`язання.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_9 підтримали апеляційну скаргу. Прокурор заперечив проти скарги захисника.

Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що слідчий Другого слідчого відділу слідчого управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_10 звернулася до суду з погодженим прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні передбаченого ч.2 ст.307 КК злочину.

В клопотанні зазначено, що 22 травня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні передбачених ч.2 ст.307 КК злочинів.

З посиланням на наявність передбачених п.п.1, 2, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК ризиків, слідчий просив застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Слідчий суддя задовольнив клопотання слідчого, посилаючись на те, що менш суворий запобіжний захід не зможе запобігти наявним у провадженні ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Проте колегія суддів не погоджується з прийнятим слідчим суддею рішенням з огляду на таке.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_7 винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя не в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального законодавства України, а саме припустився порушень вимог ст.ст.177, 178, 183, 194 КПК, які істотно вплинули на правильність прийнятого рішення.

За таких обставин, застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_7 найбільш суворий запобіжний захід, слідчим суддею не з`ясовано та не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що при оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошеними видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними ("Боцано проти Франції").

У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів ("Боротюк проти України" п. 62).

Сама по собі тяжкість злочину, в якому підозрюється особа, не може бути підставою для обґрунтування твердження про можливу втечу цієї особи ("Piruzyan v. Armenia" п. 95).

Так, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має позитивні характеристики, постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки, провину визнає в повному обсязі.

Наведені дані в своїй сукупності, як вважає колегія суддів, дають підстави вважати, що застосування до ОСОБА_7 такого виключного запобіжного заходу як тримання під вартою є невиправдано суворим запобіжним заходом. Зокрема, хоча повідомлена ОСОБА_7 підозра є обґрунтованою, однак з огляду на дані про особу підозрюваного, його вік, міцність його соціальних зв`язків, сімейний стан та інші обставини, передбачені ст.178 КПК, які свідчать на користь зменшення ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК, в даному кримінальному провадженні існує можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. Тому колегія суддів дійшла висновку, що відносно підозрюваного ОСОБА_7 може бути застосований більш м`який запобіжний захід.

У зв`язку з цим колегія суддів переконана, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби.

На підставі викладеного, колегія суддів не погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 такого заходу забезпечення кримінального провадження, як запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки обставин необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає, крім того при здійсненні вибору між залишенням під вартою та звільненням презумпція залишається за звільненням ("Bykov v. Russia" п. 61).

У відповідності до вимог п.1 ч.3 ст.202 КПК підозрюваний підлягає негайному звільненню. Виконання зазначеної ухвали, згідно ч.3 ст.181 КПК покладається на орган Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 травня 2020 року про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 в частині визначення підозрюваному виду запобіжного заходу і переліку обов`язків змінити з тримання під вартою на домашній арешт, шляхом заборони підозрюваному залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 17 години 00 хвилин до 10 години 00 хвилин наступного дня.

Звільнити ОСОБА_7 з-під варти негайно.

Покласти на ОСОБА_7 обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з будь-яким свідком в цьому кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуватиме, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Термін дії домашнього арешту та обов`язків, покладених судом, визначити в межах дії запобіжного заходу, тобто до 20 липня 2020 року включно.

У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 КПК. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підлягає виконанню після її проголошення.

Ухвалу передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_7 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4