Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження №1-кп/641/56/2020 Справа №641/895/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 липня 2020 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про кримінальне правопорушення в якому внесені до ЄРДР за № 0002925 від 19.12.2015 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Комінтернівського районного суду м. Харкова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про кримінальне правопорушення в якому, внесені до ЄРДР за № 0002925 від 19.12.2015 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 подала клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому, оскільки свідок ОСОБА_6 , допитаний у судовому засіданні дав покази щодо непричетності ОСОБА_5 до скоєного злочину. Також обвинувачений перебуває у ДУ «Харківській слідчий ізолятор (№27)» з 21.11.2018, його стан здоров`я з того часу значно погіршився, він потребує консультації лікарів вузької галузі, а саме дерматолога та гастроентеролога, потребує лікування, що є неможливим в умовах слідчого ізолятора. ОСОБА_5 має місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , можливість проживання в цьому жилому приміщенні, а тому доцільно обвинуваченому змінити запобіжний захід з тримання його під вартою на цілодобовий домашній арешт. Вказане житлове приміщення належить матері обвинуваченого і вона не заперечує проти перебування її єдиного сина в домоволодінні.
Заслухавши пояснення захисника обвинуваченого, яка підтримала клопотання, думку обвинуваченого ОСОБА_5 , який також підтримав клопотання свого захисника, думку прокурора, яка заперечувала проти зміни відносно обвинуваченого запобіжного заходу, оскільки під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 викликався у судові засідання, належним чином повідомлявся про час, дату та місце їх проведення, однак неодноразово не з`являвся у судові засідання, не повідомивши суд про причини своєї неявки, до обвинуваченого було застосовано привід та у зв`язку із його невиконанням 30.10.2018 ОСОБА_5 було оголошено у розшук. 21.11.2018 після встановлення місця знаходження обвинуваченого за клопотанням прокурора стосовно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався під час судового розгляду, на даний час не змінились ризики, передбачені ст. 177 КПК України, встановлені при застосуванні запобіжного заходу, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.
До обвинуваченого ОСОБА_5 ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.11.2018 застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, визначено розмір застави в сумі 55230,00 грн., у зв`язку із існуванням ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, який в подальшому неодноразово продовжувався. Ухвала Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.06.2020 про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 припиняє свою дію 02 серпня 2020 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Так, відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення-злочину, свідчить про підвищену суспільну небезпеку, оскільки ОСОБА_5 звинувачується у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Європейський суд з прав людини у справі в справах «Летельє проти Франції», «І. А. проти Франції», зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Вирішуючи клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт суд зазначає, що наявність у обвинуваченого певних захворювань не є підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки суду не надано жодного доказу про неможливість тримання обвинуваченого ОСОБА_5 у місцях попереднього ув`язнення за станом здоров`я.

Стаття 181 КПК України закріплює, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби та може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Однак, суд не вбачає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_7 його обов`язків, дотримання останнім належної поведінки, імовірної можливість чинення тиску на потерпілу сторону і свідків та прибуття до суду за першою вимогою.

Захисником не наведено даних щодо відсутності ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України які стали підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим в кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , суспільну небезпечність інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, ймовірність його ухилення від суду, ризик втечі, а також продовження скоєння кримінальних правопорушень обвинуваченим.
В зв`язку з чим, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу, оскільки у застосування більш м`якого запобіжного заходу або зміну раніше обраного запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки.
На підставі викладеного, керуючись ст. 197, 199, 331 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя- ОСОБА_1