1Справа № 335/3759/20 1-кс/335/2171/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2020 року м. Запоріжжя
ВСТАНОВИВ:
Клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що не пізніше початку липня 2019 року, ОСОБА_4 , будучи судимим за вчинення злочину проти власності, на шлях виправлення не став і, діючи повторно, як особа, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 186 КК України, маючи умисел на вимогу передачі чужого майна з погрозою насильства над приватними підприємцями Василівського району Запорізької області, обмеження їх прав та свобод, з метою реалізації своїх злочинних намірів залучив невстановлених у ході досудового слідства осіб, які, розділяючи його злочинні погляди про швидке і незаконне збагачення за рахунок спільного вчинення корисливих злочинів, погодилися з його пропозицією, тим самим вступили з ним в злочинну змову.
Вказані невстановлені у ході досудового слідства особи, відповідно до розподілених ОСОБА_4 ролей, мали продемонструвати реальність висунутих погроз застосування фізичного насильства відносно ОСОБА_5 , який здійснював свою підприємницьку діяльність у власному закладі громадського харчування кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .
З метою створення штучного приводу для вимагання, ОСОБА_4 , діючи повторно, за попередньою змовою з невстановленими у ході досудового розслідування особами, які виконували його вказівки, заздалегідь підгодував уламок скла, який в подальшому розраховував підкинути до страв кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в якому підприємницьку діяльність здійснював ОСОБА_5
09.07.2019 року в обідній час, ОСОБА_4 , діючи повторно, за попередньою змовою з невстановленими у ході досудового розслідування особами, які виконували його вказівки, опосередковано через них, підкинув уламок скла до першої страви у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », після чого висунув з цього приводу претензії до ОСОБА_5 .
При цьому, невстановлені співучасники вимагання, які виконували вказівки ОСОБА_4 , вчинили в приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » сварку та бійку, в ході якої нанесли ОСОБА_5 удари кулаками по обличчю та завдали фізичний біль, а також застосовуючи психічне насильство, що супроводжувалось висловлюваннями погроз фізичної розправи та пошкодження майна, викликали у ОСОБА_5 почуття страху за його життя та життя членів його сім`ї і близьких родичів, схоронність майна.
10.07.2019 приблизно о 04 годині, ОСОБА_4 , діючи повторно, за попередньою змовою з невстановленими у ході досудового розслідування особами, прибув до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де реалізуючи умисел на вимогу передачі чужого майна, діючи за попередньою змовою, з корисливих мотивів, під вигаданим приводом захисту від протиправних посягань місцевих злочинних угрупувань, погрожуючи фізичною розправою та блокуванням конституційного права на підприємницьку діяльність, висунув ОСОБА_5 незаконні вимоги про щорічну передачу йому 1 500 доларів США, що станом на 10.07.2019 року, згідно курсу валют НБУ становило 38 233, 8 гривень.
Крім того, 24.04.2020 року близько 22 год. 40 хв., невстановлені особи, діючи за попередньою змовою, шляхом підпалу та спричиненої внаслідок нього пожежі пошкодили та знищили автомобілі, які зберігались на автостоянці, розташованої на території Центрального ринку за адресою: АДРЕСА_2 , чим завдали майнової шкоди власникам транспортних засобів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_5 , ОСОБА_15 .
08.05.2020 року із дотриманням правил, передбачених ст.ст. 111, 112 та 278 КПК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, а також направлене повідомлення з обов`язком з`явитися до слідчого.
12.05.2020 року ОСОБА_4 особисто вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
Допитані в ході досудового розслідування потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_15 , вказали, що причетний до умисного підпалу їх автомобілів та кафе може бути ОСОБА_4 , а також особи із кола його оточення. ОСОБА_4 раніше висловлював на їх адресу погрози знищити їх рухоме та нерухоме майно в якості покарання за невиконання вимог передачі грошей (вимагання) зокрема такі вимоги він висував 10.07.2019 року в кафе «Експрес» в с. Зелений Гай.
Допитані в якості свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , підтвердили показання ОСОБА_5 та ОСОБА_15 щодо подій 10.07.2019 року в кафе «Експрес» в с. Зелений Гай, коли ОСОБА_4 чинив хуліганські дії, провокував господарів кафе, погрожував його знищити.
При цьому зазначені потерпілі та свідки в свої показаннях вказали, що ОСОБА_4 в ході вчинення вимагання використовував власний автомобіль «TOYOTA CAMRY», білого кольору, для прибуття та зникнення з місця вчинення злочину, координації свої дій з іншими імовірними співучасниками.
В ході виконання доручення слідчого, співробітниками УКР ГУНП в Запорізькій області отримано інформацію, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , використовує свій автомобіль «TOYOTA CAMRY», білого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , з реєстраційним номером НОМЕР_2 .
Згідно інформації сервісного центру МВС України автомобіль «TOYOTA CAMRY», білого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , з реєстраційним номером НОМЕР_2 ,належить ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Посилаючись на вимоги п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, з метою збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчий просив накласти арешт на майно, а саме на автомобіль «TOYOTA CAMRY», білого кольору, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , з реєстраційним номером НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_19 , заборонивши його використання, розпорядження та відчудження.
Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, однак надав заяви, в яких просили задовольнити клопотання та провести розгляд за їх відсутності.
Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду скарги слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Розглянувши клопотання про арешт майна слідчий суддя дійшов такого висновку.
Статтею 131 КПК України передбачено вичерпний перелік видів заходів забезпечення кримінального провадження, серед яких є арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
В клопотанні слідчий наводить підставу застосування арешту - відповідність майна критеріям, визначеним ст. 98 КПК України щодо речових доказів.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Як вбачається з матеріалів клопотання, витягу з ЄРДР, кримінальне провадження здійснюється за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 194 КК України.
В клопотанні слідчий пов`язує необхідність накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів. Проте слідчим в клопотанні про накладення арешту, також в суді не доведено, за якими саме ознаками вказане майно віднесено до речових доказів у кримінальному провадженні. При тому, що постанова слідчого про визнання вилученого майна речовими доказами в матеріалах клопотання відсутня.
Також, слідчий суддя вважає, що слідчим не доведено наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для накладення арешту на вказане рухоме майно, значення якого як речового доказу у даному кримінальному провадженні та наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України не доведене.
Керуючись ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Слідчий суддя ОСОБА_1