612/245/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 травня 2020 року смт Близнюки
Слідчий суддя Близнюківського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 , представника володільця майна ОСОБА_5 , власника майна ОСОБА_6 розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Близнюківського ВП Лозівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 , погодженого з начальником Близнюківського відділу Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , в кримінальному провадженні №0000095 від 15.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 246 КК України, про арешт майна,-
в с т а н о в и в :
Старший слідчий ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_3 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000095 від 15.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Клопотання мотивує наступним.

15.05.2020 року під час проведення огляду місця події на ґрунтовій дорозі сполученням с. Алісівка с. Рижове Близнюківського району Харківської області виявлено та вилучено автомобіль ЗИЛ 5301 сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2003 року випуску, в кузові якого знаходяться рівномірно викладені фрагменти деревини породи «Акація», об`ємом 7,4054 складометри. В кабіні даного автомобілю влучено 2 налобні ліхтарика з резиновими тримачами.

За даним фактом 15.05.2020 СВ Близнюківського ВП Лозівського ВП ГУНП в Харківській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000095 від 15.05.2020 року за ознаками вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що автомобіль ЗИЛ 5301 сірого кольору, зареєстрований за ОСОБА_6 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та володільцем якого є ОСОБА_4 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст. 98 КПК України, автомобіль ЗИЛ 5301, в середині якого знаходяться рівномірно викладені фрагменти дерев породи «Акація» об`ємом 7,4054 складометри; 2 налобні ліхтарика з резиновими тримачами визнані речовими доказами у зазначеному кримінальному провадженні, тобто знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий вказує на те, що метою та завданням накладення арешту є забезпечення кримінального провадження та забезпечення збереження речових доказів відповідно до п. 1 ч.2 ст. 170 КПК України, а також забезпечення можливості спеціальної конфіскації відповідно до п. 2 ч.1 ст. 170 КПК, у зв`язку з чим просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні власник майна ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення клопотання щодо арешту її транспортного засобу та пояснила, що є власником цього транспортного засобу, автомобіль ЗИЛ 5301 сірого кольору надала ОСОБА_4 в користування з можливістю його подальшого викупу, на момент розгляду клопотання грошей за цей автомобіль вона не отримувала. Вона залишається власником цього майна і не знала яким чином ОСОБА_4 використовує наданий йому автомобіль.

В судовому засіданні володілець майна ОСОБА_4 та його представник частково заперечували проти задоволення клопотання, а саме в частині накладення арешту на автомобіль. ОСОБА_4 підтвердив пояснення надані власником майна.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та матеріали, додані до нього, слідчий суддя дійшов наступного.

Згідно копії витягу з кримінального провадження за № 0000095, Близнюківським ВП Лозівського ВП ГУНП в Харківській області внесено відомості до ЄРДР 15.05.2020 року із попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 246 КК України.

Відповідно до копії протоколу огляду місця події від 15.05.2020, встановлено, що на відкритій ділянці місцевості, що являє собою грунтову дорогу, яка слідує до села Алісівка Близнюківського району Харківської області, неподалік від с. Алісівка, с. Рижове Алісівської сільської ради Близнюківського району Харківської області, виявлено та вилучено: автомобіль ЗИЛ 5301 сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , 2003 року випуску, в середині якого знаходилися рівномірно викладені фрагменти дерев породи «Акація» об`ємом 7,4054 складометри; 2 налобні ліхтарика з резиновими тримачами.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль ЗИЛ 5301 сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_6 .

Постановою про визнання, доручення та зберігання речових доказів від 15.05.2020 вилучені в ході проведення огляду місця події 15.05.2020 автомобіль ЗИЛ 5301 сірого кольору, в середині якого знаходилися рівномірно викладені фрагменти дерев породи «Акація» об`ємом 7,4054 складометри, 2 налобні ліхтарика з резиновими тримачами визнані речовими доказами.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

При цьому, у відповідності до абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, в тому числі й збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З матеріалів, доданих до клопотання, вбачається, що вищевказане майно, вилучене під час огляду місця події, має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є речовим доказом, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, та існує можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту вказаного майна.

Щодо посилання прокурора на постанову Верховного Суду від 09.04.2019 в справі № 138/2740/16 як на підставу для арешту автомобіля ЗИЛ 5301 та можливості його спеціальної конфіскації, слідчий суддя відхиляє її, оскільки у зазначеній постанові Верховного Суду фактичні обставини щодо права номінального власника на спірне майно та його інтересу в поверненні цього майна є відмінними від фактичних обставин у справи, що розглядається, отже вказана правова позиція не може бути застосована до спірних правовідносин.
Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.

Отже, з урахуванням вказаних положень норм КПК України, приймаючи до уваги, що накладення арешту шляхом заборони володіння та користування на вилучене майно, а саме: автомобіль ЗИЛ 5301, суттєво обмежує права його власника, то в даному випадку такий вид заборони не є необхідним для виконання завдань кримінального провадження. Достатнім, розумним та співмірним видом заборони є заборона відчуження та розпорядження цим майном протягом 60 днів з дня постановлення цієї ухвали, повернувши його власнику чи володільцю під відповідальне зберігання, у зв`язку з чим клопотання в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Щодо накладання арешту на майно, а саме фрагменти спиляних дерев та 2 налобних ліхтарика, слідчий суддя вважає такий захід забезпечення кримінального провадження є обґрунтованим, виправданим та співмірним для виконання завдань кримінального шляхом заборони користування, розпорядження ним та його відчуження.

Таким чином клопотання про арешт майна підлягає частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 132, 167, 168, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:
Клопотання старшого слідчого ОСОБА_7 , погодженого прокурором ОСОБА_3 , за матеріалами кримінального провадження №0000095 від 15.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України про арешт майна задовольнити частково.
Накласти арешт на тимчасово вилучене в ході проведення 15.05.2020 огляду місця події майно шляхом заборони його відчуження та розпорядження протягом 60 днів з дня постановлення цієї ухвали, повернувши його власнику чи володільцю під відповідальне зберігання, а саме: автомобіль ЗИЛ 5301 сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , 2003 року випуску, зареєстрований за ОСОБА_6 , та володільцем, якого є ОСОБА_4 .
Накласти арешт на тимчасово вилучене в ході проведення 15.05.2020 огляду місця події майно, а саме: фрагменти спиляних дерев об`ємом 7,4054 складометри; 2 налобні ліхтарика з резиновими тримачами, шляхом заборони користування, розпорядження ним та його відчуження.
Зберігання арештованого майна, а саме: фрагментів спиляних дерев об`ємом 7,4054 складометри; 2 налобних ліхтарика з резиновими тримачами, здійснювати в порядку, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 р. «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».
В іншій частині клопотання в задоволенні відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали складено та оголошено о 10 год. 20 хв. 20 травня 2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1