Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/544/20
Провадження № 1-в/644/107/20
УХВАЛА
Іменем України

30 червня 2020 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора Харківської місцевої прокуратури № 3
Харківської області - ОСОБА_3 ,
представника ХВК №43 - ОСОБА_4 ,
засудженого - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові подання виконуючого обов`язки начальника державної установи «Харківська виправна колонія № 43» та голови спостережної комісії в Індустріальному районі м. Харкова про умовно-дострокове звільнення на невідбутий строк засудженого

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, раніше судимого 5 разів:

4) 17.11.2014 року Московським районним судом м.Харкова за ч. 2,ч.3 ст.185, 75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;
5) 24.01.2017 року Московським районним судом м. Харкова за ч.2,ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 5 років позбавлення волі.
Засудженого 24.03.2017 року Київським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ст.70, ч. 4 КК України до 5 років позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 11.07.2017 року на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано у строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення з 06.03.2017 року по 20.06.2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, який відбуває покарання в Харківській виправній колонії №43, початок строку відбуття покарання 06.03.2017 року, кінець строку відбуття покарання 24.08.2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

Виконуючий обов`язки начальника державної установи «Харківська виправна колонія №43» та голова спостережної комісії в Індустріальному районі м. Харкова внесли подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 , посилаючись на те, що він відбув 2/3 призначеного судом строку покарання. Під час відбування покарання характеризується позитивно, до праці ставиться добре. Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений 6 разів. Мав 2 стягнення, які погашені у встановленому законом порядку. Залучався до робіт із благоустрою установи. Вину у скоєному злочині визнав.

Прокурор у судовому засіданні вважав за можливе задовольнити клопотання.
Представник ХВК №43 у судовому засіданні просив задовольнити клопотання.
У судовому засіданні засуджений просив задовольнити клопотання.
Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали особової справи, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом, в тому числі і про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений фактично відбув необхідну частину покарання, передбаченого вироком суду, та своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно ст.81 ч.2 КК України і Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`якою" головною умовою при прийнятті судом рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений добросовісною поведінкою і відношенням до праці довів своє виправлення. При чому добросовісна поведінка - це не пасивна поведінка засудженого, який утримується від порушення режиму відбування покарання, а його активна участь в громадському житті, виконання громадських доручень, підвищення свого освітнього рівня і так далі. А добросовісне відношення до праці - це постійне виконання і перевиконання планів робіт, добросовісне відношення до дорученої роботи, підвищення кваліфікації, проявів ініціативи і так далі.
В той же час, при вирішенні питання про те, чи довів засуджений своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці своє виправлення суд повинен виходити з аналізу усього процесу виправлення засудженого упродовж усього терміну відбування їм покарання, а не за короткий період часу перед внесенням подання.
Хоча ст.81 КК України не наказує враховувати при умовно-достроковому звільненні від покарання ступінь тяжкості вчиненого злочину і дані про його особу, крім її сумлінної поведінки і ставлення до праці, однак висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.
Як встановлено судом, ОСОБА_5 засуджений 24.03.2017 року Київським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ст.70, ч. 4 КК України до 5 років позбавлення волі. Згідно ч.5 ст. 72 Кк України із розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі, зараховано час перебування під вартою із 06.03.2017 року по день набрання вироком законної сили, в строк відбуття покарання.
Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 11.07.2017 року на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано у строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення з 06.03.2017 року по 20.06.2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі
Вирок набрав законної сили 11.07.2017 року.
Станом на 30.06.2020 року невідбутий строк покарання засудженого ОСОБА_5 становить 1 рік 1 місяць 25 днів.

Досліджуючи дані про особу засудженого, що містяться в його особовій справі, характеристиці, довідці про заохочення і стягнення, суд встановив, що упродовж усього терміну відбування покарання засуджений мав пасивну форму поведінки, що полягала в утриманні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки.

Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 07.03.2017 року. Під час тримання в Харківському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, режим тримання порушував, мав стягнення за перешкоджання проведення обшуку, яке погашено у встановленому законом порядку. Заохочень не мав.
З 01.08.2017 року відбував покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія №100». Згідно характеристики затвердженої начальником колонії 06.03.2019 року, засуджений характеризувався незадовільно, мав одне стягнення за перешкоджання обшуку. З 29.05.2018 року переведений до дільниці соціальної реабілітації, де також допускав порушення режиму тримання. В результаті чого 05.02.2019 року йому було оголошено догану. По відношенню до інших засуджених проявляв конфліктність.
Згідно витягу від 06.03.2019 року ( а.с.139) ОСОБА_5 було відмовлено в представленні матеріалів щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст.82 КК України як особі, що не стала на шлях виправлення.
З 11.06.2019 року відбуває покарання в Харківській виправній колонії (№43). 25.06.2019 року був переведений до дільниці соціальної реабілітації та прилеглої території установи. Характеризується позитивно, до праці ставиться добре. Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи.
За час відбування в даній установі, яка звернулася з даним клопотанням був заохочений лише один раз 20.12.2019 року за додержання правил поведінки та виконання покладених на нього обов`язків.
В матеріалах особової справи ( а.с.187) також мається довідка про нарахування за виконані роботи ОСОБА_5 , з якої вбачається що праця була з відрядною оплатою, тобто вираховувалася від норми виробітки. Разом з тим, з даної довідки неможливо встановити, чи були виконані ОСОБА_5 встановлені норми виробітки, в той час, коли він виводився до роботи.
За змістом ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення.
Для цього всі дані про особу беруться в сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.
Вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.
Згідно статті 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
Таким чином, суду не надано доказів тому, що засуджений ОСОБА_5 своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці довів своє виправлення, а умовно-дострокове звільнення цього засудженого на даний момент на такий великий термін є передчасним , а тому в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення суд відмовляє

Керуючись ст. 537-539 КПК України, ст.81 КК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання виконуючого обов`язки начальника державної установи «Харківська виправна колонія № 43» та голови спостережної комісії в Індустріальному районі м. Харкова про умовно-дострокове звільнення на невідбутий строк засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 -відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 7 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 02.07.2020 року.

Суддя ОСОБА_1