пр. № 1-кп/759/21/20
ун. № 759/2229/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2020 року Святошинський районний суд м. Києва в складі колегії суддів: головуючого судді: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі: ОСОБА_4 ,
провівши відкрите підготовче судове засідання в залі суду в м. Києві за обвинувальним актом, який складений у межах спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000018, внесеному до ЄДРДР 11 жовтня 2017 року, стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Сімферополі Автономної республіки Крим, громадянина України, відома остання адреса проживання: АДРЕСА_1 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, -
сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И В :
До суду 16 лютого 2018 року відповідно до ухвали Апеляційного суду міста Києва від 13 лютого 2018 року про визначення підсудності надійшов вказаний обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 .
Згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування на підставі дозволу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області, оформленого ухвалою від 16 січня 2018 року, в межах даного провадження проводилось спеціальне досудове розслідування.
У судове засідання обвинувачений ОСОБА_5 не прибув, причини неявки не повідомив, хоча неодноразово викликався до суду шляхом публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (газета «Урядовий кур`єр»
Прокурор на підставі ч. 3 ст. 323 КПК України, вважає, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні, з огляду на пред`явлене обвинувачення за ст. 111 КК України, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого, оскільки останній переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у державний розшук. Посилаючись на вказані обставини, просить призначити судовий розгляд за даним обвинувальним актом, вважаючи, що вимоги, передбачені статтями 32, 291 КПК України, дотримані, а правові підстави для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-3 ч. 3 ст. 314 КПК України відсутні.
Захисник обвинуваченого заперечував щодо призначення судового розгляду за даним обвинувальним актом в порядку спеціального судового провадження та щодо призначення справи до судового розгляду поклався на розсуд суду.
Заслухавши думку прокурора та захисника щодо можливості призначення судового розгляду на підставі даного обвинувального акту, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього додатки, проаналізувавши заявлене прокурором клопотання про здійснення спеціального судового провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , колегія суддів вважає, що даний обвинувальний акт підлягає призначенню до судового розгляду у формі спеціального судового провадження з таких підстав.
Вказане кримінальне провадження з урахуванням приписів ухвали Апеляційного суду міста Києва від 13 лютого 2018 року за підсудністю підлягає розгляду Святошинським районним судом м. Києва.
Підстав для закриття чи зупинення провадження у справі немає.
Обвинувальний акт та додатки до нього складені у відповідності до вимог КПК України, при затвердженні прокурором обвинувального акту дотримані вимоги закону.
Що стосується заявленого прокурором клопотання про здійснення спеціального судового провадження, то колегія суду вважає доведеним належними доказами те, що обвинувачений оголошений в розшук та більше року переховується від органу досудового розслідування та суду на тимчасово окупованій території України з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки повинен знати про розпочате стосовно нього кримінальне провадження.
Так, до клопотання прокурора подані матеріали, які свідчать про те, що ОСОБА_5 на час поставлених йому у провину діянь мав громадянство України, проживає на території Автономної Республіки Крим, тобто на території України, працює на цій території у відповідних незаконних органах державної влади Російської Федерації (витяги з інтернет ресурсу).
Згідно з положеннями ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі Закон) сухопутна територія Автономної Республіки Крим, на якій проживає ОСОБА_5 , визнана тимчасово окупованою внаслідок збройної агресії Російської Федераці ї.
Відповідно до правил статтей 4, 5 та 9 Закону правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Цей п равовий режим визначається виключно законами України. Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідальність за порушення визначених Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина на тимчасово окупованій території покладається на Російську Федерацію як на державу-окупанта відповідно до норм і принципів міжнародного права. Примусове автоматичне набуття громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території, громадянства Російської Федерації не визнається Україною та не є підставою для втрати громадянства України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом
11 серпня 2015 року повідомлення у межах даного кримінального провадження про підозру було направлено підозрюваному ОСОБА_5 за допомогою електронної пошти за місцем його працевлаштування, отримання адресатом підтверджено зворотнім повідомленням (витяги з інтернет-ресурсу).
Також ОСОБА_5 неодноразово повістками викликався до слідчого, у тому числі шляхом розміщення відповідного оголошення в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та інформаційному віснику органу досудового розслідування. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження обвинувачений вважається належним чином ознайомленим з її змістом (ч. 3 ст. 323 КПК України).
За всіма вказаними повідомленнями (оголошеннями) ОСОБА_5 до слідчого, прокурора та суду не з`являлася, клопотань, заяв, скарг будь-якого характеру не подавав.
У межах даного провадження проводилось спеціальне досудове розслідування, відтак обґрунтованість підозри, факт ухилення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності вже були предметом ретельної оцінки слідчим суддею.
Задля досягнення інтересів правосуддя ОСОБА_5 забезпечено безоплатна обов`язкова участь захисника.
Також раніше згадувались докази і того, що обвинувачений неодноразово у встановлений законом спосіб шляхом публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження повідомлявся про час і місце слухання справи щодо нього судом.
Аналіз цих фактів свідчить про те, що ОСОБА_5 мав підстави усвідомлювати, що проти нього розпочато кримінальне провадження, він отримав чи мав би отримати оголошену підозру, відповідні виклики та пред`явлене обвинувачення, була обізнана зі своїми правами, які йому неодноразово роз`яснялися. Суд надає особливе значення тому, що поштова кореспонденція з материкової частини України внаслідок дій незаконних органів влади на тимчасово окупованій території України не приймається, і це є очевидним для ОСОБА_5 , який обвинувачується у тому, що набув статусу посадової особи одного з таких незаконних органів влади. Натомість, держава Україна під прискіпливим і далеко неформальним контролем сторони захисту та суду використала всі можливості для того, щоб обвинувачений мав право при розгляді пред`явленого йому кримінального обвинувачення на стадії призначення справи до судового розгляду як мінімум на такі гарантії: а) бути терміново і докладно повідомленим мовою, яку він розуміє, про характер і підставу пред`явленого обвинувачення; b) мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту і спілкуватися з обраним самим ним захисником; с) бути судженим без невиправданої затримки; d) бути судженим в його присутності і захищати себе особисто або за посередництвом обраного ним захисника, бути повідомленим про це право і мати призначеного йому захисника безплатно для нього.
Така ситуація узгоджується із взятими на себе зобов`язаннями, яких повинна дотримуватися держава Україна з тим, щоб забезпечити реальне використання права, яке гарантується статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права. Натомість ОСОБА_5 скористався своїми правами на власний розсуд за відсутності будь-яких перешкод для їх реалізації території України.
За таких обставин суд вважає, що надані прокурором документи свідчать про відмову ОСОБА_5 , який перебуває на тимчасово окупованій території України, але повиннен знати про розпочате щодо себе кримінальне провадження, від здійснення свого права постати перед українським судом за діяння вчинені на території суверенної України, юрисдикцію якої над собою він не визнає, та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само як і про його наміри ухилитися від зустрічі з правосуддям держави Україна.
Вказані висновки ґрунтуються і на правовій позиції Європейського суду з прав людини (напр., справа Колоцца проти Італії від 12.02.1985р.; Шомоді проти Італії від 18.05.2004р. та ін.), за якою суд при розгляді справи в порядку спеціального судового провадження зобов`язаний обґрунтувати чи були здійсненні стороною обвинувачення всі можливі, передбачені законом заходи, щодо дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.
Відповідно до ч. 3 ст. 323 КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у ч. 2 ст. 297-1 КПК України, серед яких дійсно є передбачені ст. ст. 110, 111 та 437 КК України, може здійснюватися за відсутності повнолітнього обвинуваченого (in absentia), який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук. За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого.
Як визначено ч. 5 ст. 139 КПК України, ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим та оголошення його у міждержавний та/або міжнародний розшук є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.
Крім того, згідно з п. 20-1 Розділу XI «Перехідні положення» КПК України тимчасово, доки відсутнє повідомлення про початок діяльності Державного бюро розслідувань, судовий розгляд може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, і в тих випадках, коли він понад шість місяців переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або стосовно якого наявні фактичні дані, що він перебуває за межами України, на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції.
Спеціальне судове провадження здійснюється за загальними правилами судового розгляду, передбаченими КПК України, з обов`язковим урахуванням особливостей, змістовне наповнення яких визначається виключним переліком процесуальних норм. При цьому, закон гарантує особі, щодо якої здійснюється спеціальне судове провадження, у разі зникнення підстав для такого провадження, судовий розгляд щодо неї із самого початку за загальними правилами кримінального судочинства (ч. 4 ст. 324 КПК України).
Враховуючи кваліфікацію дій ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 111 КК України, наявні в провадженні дані, що йому відомо про здійснення відносно нього кримінального провадження, він тривалий час (понад рік) переховується від слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, ухиляється від явки на виклик слідчого, прокурора та суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази), перебуває у розшуку, надані прокурором дані про перебування ОСОБА_5 на тимчасово окупованій території України, колегія суддів вважає наявними всі підстави для здійснення щодо вказаного обвинуваченого спеціального судового провадження, оскільки визначені законом (ч. 5 ст. 139, ч. 3 ст. 323 та п. 20-1 Розділу XI «Перехідні положення» КПК України) умови для цього встановлені, а їх доведеність не викликає сумнівів в колегії суддів.
Керуючись вимогами ст. ст. 297-1, 314-316, 323, 369-372, п. 20-1 Розділу XI «Перехідні положення» КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження - задовольнити.
Здійснювати спеціальне судове провадження за обвинувальним актом стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Сімферополі Автономної республіки Крим, громадянина України, відома остання адреса проживання: АДРЕСА_1 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.
Призначити судовий розгляд у формі спеціального судового провадження на підставі вказаного обвинувального акту стосовно ОСОБА_5 у відкритому судовому засіданні в приміщенні Святошинського районного суду м. Києва з обов`язковою участю прокурора та захисника на «05 » лютого 2020 року об 14 год. 30 хв.
Судовий розгляд здійснювати колегіально у складі трьох професійних суддів.
Викликати в судове засідання прокурора та захисника.
Копію ухвали надіслати захиснику. Повідомити обвинуваченого про час та місце судового засідання, а також прийняте рішення про здійснення судового спеціального провадження щодо нього шляхом розміщення цієї інформації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження.
У випадку якщо підстави про спеціальне судове провадження перестануть існувати, подальший судовий розгляд розпочати спочатку згідно із загальними правилами передбаченими КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
ГОЛОВУЮЧИЙ: ОСОБА_8
СУДДІ: ОСОБА_9
ОСОБА_10