ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/410/20 Справа № 208/5046/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 області на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 жовтня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0001294 від 26.06.2019 року, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, маючого середньо-спеціальну освіту, неповнолітніх дітей на утримані немаючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 20.04.2011 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 5 років;
- 09.11.2011 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ч.1, ч.4 ст.70, КК України до позбавлення волі строком на 5 років;

- 29.10.2014 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;

- 03.12.2014 року Криничанським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 7 місяців;

- 08.01.2015 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до відбуття 6 років 7 місяців позбавлення волі;

- 21.01.2015 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 7 місяців позбавлення волі. 27.11.2017 року звільнився з Дніпровської ВК № 89, по відбуттю строку покарання,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровської області, громадянин України, неодруженого, непрацюючого, маючого середньо-спеціальну освіту, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 03.09.2010 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ст.104, ст.75, ст.76 КК України звільнений з випробувальним терміном на 2 роки;

- 28.11.2010 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.1 ст.310, ст.69 КК України до сплати штрафу у розмірі 1000 грн;

- 02.06.2011 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до відбуття 5 років 1 день позбавлення волі;

- 31.10.2018 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.75, 76 КК України звільнений з випробувальним терміном на 2 роки,

- обвинувачених у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

за участю учасників провадження:
прокурора: ОСОБА_10
обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду змінити в частині розподілу процесуальних витрат, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зазначити в резолютивній частині вироку, що судові витрати в дохід держави на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи №19/12.1/886 від 11.07.2019 року у розмірі 1256, 08 гривень, стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по 624, 04 гривень з кожного.
В іншій частині вирок залишити без змін.

Прокурор вказує, що суд, ухвалюючи щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувальний вирок, не визначив розмір процесуальних витрат, які мають бути компенсовані кожним обвинуваченим в рівних частинах, вказавши у резолютивній частині вироку, що судові витрати у розмірі 1256, 08 гривень на користь держави, слід стягнути солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 жовтня 2019 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено покарання ОСОБА_7 у виді 3 років позбавлення волі;

ОСОБА_8 - у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_8 даним вироком суду приєднано частково у виді одного місяця позбавлення волі не відбуте покарання призначене вироком Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 31.10.2018 року за ч.3 ст.185 КК України і остаточно призначено покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в солідарному порядку на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи в сумі 1256,08 гривень.

Окрім того, судом вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду першої інстанції, 25.06.2019 року приблизно о 18.00 годині ОСОБА_7 перебував разом із раніше знайомим ОСОБА_8 біля домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де домовились про спільне вчинення кримінального правопорушення, направленого на таємне заволодіння чужим майном, що знаходиться на території вказаного домоволодіння.

25.06.2019 року приблизно о 18.08 годиді, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення будь-якого чужого майна, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 , діючи узгоджено за попередньою домовленістю, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, і вони є таємними для оточуючих, перелізли через паркан домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ., та відчинивши вхідні двері проникли до приміщення житлового будинку, розташованого на території вказаного домоволодіння, тобто проникли до житла. Після чого з приміщення вказаного житлового будинку викрали, належне ОСОБА_11 майно.

Утримуючи при собі викрадене майно, залишили місце вчинення злочину, та у подальшому розпорядились ним на власний розсуд, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 766 гривень.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та просив її задовольнити, думку обвинувачених, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні суспільно небезпечного діяння за обставин, викладених у вироку, правильність кваліфікації їх дій за ч.3 ст.185 КК України, у апеляційній скарзі прокурором не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора про істотне порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою зміну вироку, колегія суддів приходить до висновку про їх обґрунтованість.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Одним із завдань кримінального провадження, яке визначено у ст. 2 КПК України, є застосування належної правової процедури до кожного учасника кримінального провадження, як під час досудового розслідування, так і судового розгляду.

За вимогами ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Ухвалюючи вирок, суд першої інстанції повинен вирішити питання, на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі. Це питання вирішується судом незалежно від того, чи реалізували учасники кримінального провадження право заявити клопотання про визначення грошового розміру процесуальних витрат, оскільки це входить до предмету доказування у кримінальному провадженні (п. 3 ст. 91 КПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118 КПК України до процесуальних витрат відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів, які згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку стягуються з обвинуваченого на користь держави. При цьому суд, враховуючи майновий стан кожного обвинуваченого, за власною ініціативою або за його клопотанням має право своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату процесуальних витрат на визначений строк.

Частиною 2 статті 122 КПК України регулюється порядок здійснення залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ.

Відповідно до п. 11 Інструкції про порядок і розміри компенсації (відшкодування) витрат та виплати винагороди особам, що викликаються до органів досудового розслідування, прокуратури, суду або до органів, у провадженні яких перебувають справи про адміністративні правопорушення, та виплати державним спеціалізованим установам судової експертизи за виконання їх працівниками функцій експертів і спеціалістів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 710 від 01.07.1996, науково - дослідницькі установи судової експертизи проводять судову експертизу у кримінальних справах і справах про адміністративні правопорушення за рахунок засобів, передбачених у Державному бюджеті України на відповідний рік на проведення судових експертиз.

У ч. 2 ст. 124 КПК визначено обов`язок стягнення з обвинуваченого витрат, пов`язаних із залученням експертів, який реалізується в окремій нормі щодо їх розподілу при ухваленні вироку.

Так, згідно з п. 13 ч. 1, ч. 3 ст. 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі, якщо обвинувачуються декілька осіб суд вирішує питання, зазначені в цій статті, окремо щодо кожного обвинуваченого. Відповідно до ст. 126 КПК України, питання щодо процесуальних витрат вирішується судом у вироку, який підлягає обов`язковому виконанню, зокрема, в частині їх стягнення.

При цьому солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку зазначаються рішення про відшкодування процесуальних витрат.

Крім того, згідно з п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» №11 від 07.07.1995 у справі, в якій засуджено декілька осіб, судові витрати мають визначатися в певних частках з урахуванням ступеня вини та майнового стану кожного із засуджених.

Відповідно до положень глави 8 КПК України встановлено принцип дольової відповідальності при стягненні процесуальних витрат. У тому разі, якщо винуватими буде визнано декілька осіб, суд зобов`язаний визначити, в якому розмірі повинні бути стягнуті ці витрати з кожного, враховуючи при цьому ступінь вини та майновий стан засуджених.

Як вбачається з матеріалів провадження Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, ухвалюючи щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувальний вирок, не визначив розмір процесуальних витрат, які мають бути компенсовані кожним обвинуваченим в рівних долях, вказавши у резолютивній частині вироку, що судові витрати у розмірі 1256, 08 гривень на користь держави слід стягнути солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,а тому вирок підлягає зміні.

Інших істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б призводили до зміни чи скасування вироку, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду зміні в частині розподілу процесуальних витрат.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, змінити в частині розподілу процесуальних витрат.

Стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь держави документально підтверджені витрати, пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи №19/12.1/886 від 11.07.2019 року, по 624, 04 гривень з кожного.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді:
------------------- ------------------- --------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4