КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
Іменем України

18 червня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі ВКЗ з ДУ "Київський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Бородянського районного суду Київської області від 10 березня 2020 року,

за участю сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и л а:

Цим вироком, ухваленим щодо обвинувачених:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Бородянка Київської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, маючого одну малолітню дитину, непрацюючого, який проживає в АДРЕСА_1 ; судимого: 1) вироком Бородянського районного суду Київської області від 01 червня 2007 року за ч. 3 ст. 185 КК України на три роки позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки; 2) вироком Бородянського районного суду Київської області від 14 березня 2008 року за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, на три роки два місяці позбавлення волі, звільнений 05 жовтня 2009 року за постановою Богунського районного суду м. Житомира від 25 вересня 2009 року умовно-достроково на одинадцять місяців шістнадцять днів; 3) вироком Бородянського районного суду Київської області від 15 червня 2010 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, на три роки шість місяців позбавлення волі; 4) вироком Бородянського районного суду Київської області від 21 грудня 2010 року за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, на чотири роки шість місяців позбавлення волі, звільнений 25 червня 2014 року за ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2014 року умовно-достроково на чотири місяці двадцять вісім днів; 5) вироком Бородянського районного суду Київської області від 25 лютого 2015 року за ст. 198 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, на п`ять місяців позбавлення волі; 6) вироком Бородянського районного суду Київської області від 20 серпня 2015 року за ч. 3 ст. 185 КК України на чотири роки позбавлення волі, звільнений 19 липня 2019 року, відбувши строк покарання; 7) вироком Бородянського районного суду Київської області від 22 листопада 2019 року за ч. 2 ст. 185 КК України на один рік позбавлення волі, відбуває покарання з 11 січня 2020 року,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та йому призначене покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеним вироком Бородянського районного суду Київської області від 22 листопада 2019 року, більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком за ч. 2 ст. 185 КК України, визначено ОСОБА_5 за сукупністю злочинів покарання у виді позбавлення волі строком на два роки;

визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309, ст. 395 КК України, та йому призначене покарання:
- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки;
- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік;
- за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки;
- за ст. 395 КК України у виді арешту на строк три місяці.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 70 та ст. 72 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, ОСОБА_5 визначене покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Бородянського районного суду Київської області від 22 листопада 2019 року та із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_5 визначено остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк чотири роки тридцять днів.

При цьому вироком ухвалене рішення про стягнення з ОСОБА_5 на користь держави процесуальних витрат за проведення експертних досліджень в сумі 2 512 грн. 16 коп.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця селища Бородянка Київської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, який проживає в АДРЕСА_2 ; судимого: 1) вироком Бородянського районного суду Київської області від 13 листопада 2019 року за ч. 1 ст. 190 КК України на 120 годин громадських робіт; 2) вироком Бородянського районного суду Київської області від 04 лютого 2020 року за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, на чотири роки п`ятнадцять днів позбавлення волі,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та йому призначене покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання за цим вироком і покарання за вироком Бородянського районного суду Київської області від 04 лютого 2020 року, визначено остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк чотири роки тридцять днів.

Також цим вироком вирішені питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Цим вироком суду першої інстанції: ОСОБА_5 визнаний винуватим у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням в приміщення, незаконному придбанні і зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, незаконному придбанні, перевезенні і зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, вчиненого повторно, самовільному залишенні особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду; ОСОБА_7 визнаний винуватим у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого потворно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у приміщення.

Як визнав установленим у вироку суд першої інстанції, кримінальні правопорушення вчинені за таких обставин.

12 листопада 2019 року, приблизно, об 11:00 годині, в смт Бородянка Київської області обвинувачений ОСОБА_5 зайшов до своєї знайомої ОСОБА_8 в будинок по АДРЕСА_3 з метою позичити гроші, проте вдома ОСОБА_8 не було. Знаходячись в одній з кімнат цього будинку, обвинувачений ОСОБА_5 на серванті побачив електричну дриль марки "Intertool" зеленого кольору і, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок викрадення чужого майна, він, повторно, таємно викрав належну потерпілій ОСОБА_8 електричну дриль марки "Intertool" вартістю 697 гривень, після чого з місця вчинення злочину втік і викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

За ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 06 червня 2019 року відносно ОСОБА_5 на підставі Закону України "Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі" був встановлений адміністративний нагляд строком на два роки і до нього були застосовані такі обмеження: заборонено залишати своє місце проживання з 22-ї години вечора до 06-ї години ранку кожної доби; заборонено відвідувати місця, де дозволена торгівля та розливання спиртних напоїв; зобов`язано чотири рази на місяць з`являтися на реєстрацію до відділення поліції ГУ Національної поліції; заборонено виїзд за межі місця проживання без дозволу відділення поліції ГУ Національної поліції.

19 липня 2019 року вказану ухвалу суду було оголошено ОСОБА_5 і роз`яснено йому про встановлення адміністративного нагляду та пов`язані із цим обмеження і наслідки їх порушення.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі" адміністративний нагляд встановлюється з метою запобігання вчиненню злочинів особами, звільненими з місць позбавлення волі, і здійснення виховного впливу на них. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі", працівники поліції зобов`язані систематично контролювати поведінку цих осіб, запобігати порушенням ними громадського порядку та прав інших громадян і припиняти їх, проводити розшук осіб, які уникають адміністративного нагляду. Відповідно до ст. 9 Закону України "Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі", особи, щодо яких встановлено адміністративний нагляд, зобов`язані не порушувати громадський порядок і додержувати таких правил: прибути у визначений установою виконання покарань термін в обране ними місце проживання і зареєструватися в органі Національної поліції; з`являтися за викликом органу Національної поліції у вказаний термін і давати усні та письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням правил адміністративного нагляду; повідомляти поліцейських, які здійснюють адміністративний нагляд, про зміну місця роботи чи проживання, а також про виїзд за межі району (міста) у службових справах; в разі від`їзду в особистих справах з дозволу поліцейського в інший населений пункт та перебування там більше доби зареєструватися у відповідному органі Національної поліції.

Незважаючи на роз`яснення та попередження представників Бородянського відділення поліції Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, обвинувачений ОСОБА_5 без будь-яких поважних на те причин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, з метою ухилення від адміністративного нагляду, 11 листопада 2019 року, 15 листопада 2019 року, 21 листопада 2019 року, 27 листопада 2019 року, 29 листопада 2019 року, 07 грудня 2019 року, діючи умисно, самовільно, без повідомлення Бородянського відділення поліції Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, порушив встановлені судом обмеження і всупереч покладених на нього обов`язків залишав місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 у нічний час, а саме у період з 22-ї години по 06 годину.

05 грудня 2019 року, приблизно, о 16-й годині, в смт Бородянка Київської області обвинувачений ОСОБА_5 зайшов на подвір`я будинку своєї знайомої ОСОБА_8 по АДРЕСА_3 , де, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок викрадення чужого майна, шляхом пошкодження навісного замка проник до підсобного приміщення, звідки таємно викрав дві пластикові каністри ємністю 10 та 5 літрів, в яких знаходилось 15 літрів бензину А-92 вартістю 27 гривень 65 копійок за один літр, після чого з місця вчинення злочину втік і викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 414 гривень 75 копійок.

06 грудня 2019 року, приблизно, об 11-й годині, в смт Бородянка Київської області обвинувачений ОСОБА_5 , знаходячись у парку по вул. Центральній, неподалік від будинку № 341, побачив на землі поблизу лавки дві таблетки білого кольору і, діючи умисно, усвідомлюючи, що знайдені ним дві таблетки є нарковмісними, підібрав їх та помістив до правої кишені своїх штанів, таким чином вчинивши незаконне придбання наркотичного засобу для власного вживання, та зберігав їх при собі в кишені без мети збуту до 11-ї години 46 хвилин 06 грудня 2019 року, коли ці дві таблетки, які містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), загальною масою 0,044 грама, були вилучені у нього працівниками поліції поблизу будинку АДРЕСА_4 .

04 січня 2020 року, приблизно, о 14-й годині 30 хвилин, в смт Бородянка Київської області обвинувачені ОСОБА_5 і ОСОБА_7 , за попередньою змовою між собою, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок викрадення чужого майна, шляхом пошкодження навісного замка проникли до належного ОСОБА_9 підвального приміщення, розташованого в під`їзді № 2 будинку АДРЕСА_5 , звідки таємно викрали пляшку коньяку марки "Шустов" ГРАН-ПРІ ПАРИЖ 5 зірок" об`ємом 0,5 літра, виробник ПРAT "Одеський коньячний завод" вартістю 199 гривень 98 копійок та пляшку бренді "COPTEL" ХО, виробництва Франції, об`ємом 0,7 літра вартістю 409 гривень 33 копійки, після чого залишили місце вчинення злочину, чим спричинили потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 609 гривень 31 копійка.

11 січня 2020 року, приблизно, о 10-й годині, в м. Києві обвинувачений ОСОБА_5 , знаходячись поблизу станції метро "Академмістечко", побачив на землі блістер з написами "Метадон" з двома таблетками білого кольору і, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи, що знайдені ним дві таблетки є нарковмісними, підібрав їх для власного вживання та помістив до правої кишені куртки, таким чином вчинивши незаконне придбання наркотичного засобу та розпочавши його незаконне зберігання. Продовжуючи свої злочинні дії, обвинувачений ОСОБА_5 на маршрутному таксі сполученням "Київ-Бородянка" незаконно перевіз блістер з двома таблетками "Метадон" до смт Бородянка Київської області та незаконно зберігав їх при собі в правій кишені куртки до 14-ї години 40 хвилин 11 січня 2020 року, коли ці дві таблетки, які містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), загальною масою 0,044 грама були у нього вилучені працівниками поліції поблизу будинку № 339 по вул. Центральній в смт Бородянка Київської області.

Не погодившись із ухваленим рішенням суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, у якій просить: переглянути вирок Бородянського районного суду Київської області від 10 березня 2020 року в частині призначеного йому покарання.

Вказані апеляційні вимоги обвинувачений ОСОБА_5 вмотивував тим, що ухвалюючи вирок щодо нього суд першої інстанції відповідно до положень, визначених ст. 414 КПК України, призначив йому покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та даним про його особу, є явно несправедливим через суворість.

Зазначає, що має малолітню дитину та хворіє, в зв`язку з чим просить застосувати до нього положення ст. 69 КК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просила залишити її без задоволення, а вирок суду без змін; провівши судові дебати; вислухавши останнє слово обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням в приміщення, незаконному придбанні і зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, незаконному придбанні, перевезенні і зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, вчиненого повторно, самовільному залишенні особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, тобто у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309, ст. 395КК України, за обставин, викладених у вироку, згідно частини 2 статті 394 КПК України, колегією суддів не перевіряються, оскільки фактичні обставини кримінального провадження під час судового розгляду в суді першої інстанції ніким із учасників судового провадження не оспорювались, щодо них відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України докази в судовому засіданні не досліджувались, і вони в апеляційній скарзі, поданій обвинуваченим ОСОБА_5 , не заперечуються.

Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, колегія суддів не вбачає, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація дій ОСОБА_5 не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду лише в межах поданої обвинуваченим апеляційної скарги, а саме в межах призначеного обвинуваченому покарання.

Відповідно до змісту положень ст. 50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання (в редакції від 6 листопада 2009 р.), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України врахував, ступінь тяжкості вчинених злочинів, обставини, що пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він має непогашені судимості, характеризується посередньо, постійної роботи не має.

Обставиною, яка, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого, судом визнано його щире каяття.

Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, за вироком суду не встановлено.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 неможливе без ізоляції від суспільства, а тому визнав за необхідне призначити йому покарання у вигляді арешту за ст. 395 КК України, а за інші злочини покарання у виді позбавлення волі.

Крім цього, відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 70, ч. 1 ст. 71 та ст. 72 КК України, суд визнав необхідним призначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, шляхом часткового складання покарання, а також за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Бородянського районного суду Київської області від 22 листопада 2019 року у вигляді позбавлення волі на строк чотири роки тридцять днів.

Приймаючи до уваги наведені у вироку мотиви призначеного ОСОБА_5 покарання, колегія суддів знаходить їх обґрунтованими та такими, що дозволяють зробити висновок про те, що призначене обвинуваченому покарання відповідає ступеню тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та особі винного, а тому, незважаючи на доводи апеляційної скарги обвинуваченого, це покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів, суд призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Як прямо передбачено ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, як це передбачено ч. 4 ст. 71 КК України, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Приймаючи до уваги ці та інші вимоги закону, в тому числі загальні засади призначення покарання, передбачені ст. 65 КК України, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, як за новим вироком за сукупністю злочинів, так і за сукупністю вироків, відповідає ступеню тяжкості вчиненихним кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, а тому не вбачає будь-яких законних підстав для зміни вироку та пом`якшення призначеного йому покарання, в тому числі із застосуванням ст. 69 КК України, з огляду на таке.

Відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 69 КК України, суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання за тяжкий злочин, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу, лише за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Разом з тим, незважаючи на обставини, на які обвинувачений ОСОБА_5 посилається у своїй скарзі, ні матеріали кримінального провадження, ні доводи самої апеляційної скарги, не містять у собі достатніх даних для висновку про наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, тобто про наявність підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України.

Що стосується даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , то вони також не можуть свідчити про призначення йому явно несправедливого покарання, оскільки, як встановлено вироком суду, останній не відбувши покарання за вироком Бородянського районного суду Київської області від 22 листопада 2019 року у виді одного року позбавлення волі, вчинив нові злочини, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченого та його небажання стати на шлях виправлення.

Виходячи з наведеного, а також вимог, передбачених ч. 2 ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого, не вбачає законних підстав для зміни оскаржуваного вироку та призначення ОСОБА_5 більш м`якого покарання, ніж передбачено законом у відповідності до вимог ст. 69 КК України.

За таких обставин, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним вирок Бородянського районного суду Київської області від 10 березня 2020 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, ч. 1 ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Бородянського районного суду Київської області від 10 березня 2020 року, ухвалений у кримінальному провадженні під №0000747, внесеному 02.12.2019 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309, ст. 395 КК України, залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою в той самий строк з часу отримання ним копії ухвали.

С У Д Д І:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 а й л о Т. М. Ю д е н к о