Провадження № 1-кп/760/684/20
Справа №760/4638/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.01.2020 року Солом`янський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000420 від 15.01.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Мелітополь, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,-
за участю прокурора: ОСОБА_4
обвинуваченого: ОСОБА_3
захисника: ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В:
У підготовчому судовому засіданні було встановлено, що згідно п. 4 Рішення Київської міської ради від 03.03.2016 №116/116 «Про затвердження міської цільової програми «Турбота. Назустріч киянам» на 2016 2018 роки» (із змінами, внесеними Рішенням Київської міської ради від 22.12.2016 №788/1792, Рішенням Київської міської ради від 16.03.2017 №11/2233, Рішенням Київської міської ради від 28.11.2017 №551/3558 та Рішенням Київської міської ради від 05.07.2018 №1108/5172) (надалі Рішення Київської міської ради від 03.03.2016 №116/116) надано право безоплатного проїзду у наземному пасажирському транспорті загального користування, який працює у звичайному режимі руху, громадянам України, місце проживання яких зареєстроване у місті Києві, та особам, взятим у місті Києві на облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, які не мають права на безоплатний проїзд у наземному пасажирському транспорті загального користування, який працює у звичайному режимі руху, згідно з законодавством України та належить до перелічених в ньому категорій, зокрема учні (вихованці) загальноосвітніх навчальних закладів денної форми навчання.
Згідно п. 5.3 Рішення Київської міської ради від 03.03.2016 №116/116, в Київському метрополітені та наземному пасажирському транспорті загального користування, який працює у звичайному режимі руху надається учням (вихованцям) загальноосвітніх навчальних закладів денної форми навчання на підставі учнівського квитка.
Згідно пп.1п.9 Розділу 2 Положення про студентські (учнівські) квитки державного зразка, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України №1474 від 25.10.2013 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.12.2013 року за №2245/24777 встановлено, що строк дії учнівського квитка та його картки визначається та змінюється закладом освіти і не може перевищувати строку навчання студента (учня) у такому закладі освіти.
Так, у невстановлений слідством день та час 2018 року, у невстановленому слідством місці, у ОСОБА_3 , не маючи на те законних підстав, виник злочинний умисел, направлений на пособництво у виготовлені завідомо підробленого офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такий документ, і який надає права або звільняє від обов`язків, а саме учнівського квитка встановленої наказом Міністерства освіти і науки України №1474 від 25.10.2013 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.12.2013 року № 2245/24777 форми та змісту, до якого будуть внесені завідомо неправдиві відомості щодо навчання ОСОБА_3 у загальноосвітньому навчальному закладі денної форми навчання міста Києва, з метою його подальшого використання для безоплатного проїзду в наземному пасажирському транспорті загального користування міста Києва.
В подальшому, в невстановлений слідством день та час 2018 року, ОСОБА_3 , перебуваючи у невстановленому слідством місці, не маючи на те законних підстав, реалізуючи свій злочинний умисел, сприяв з корисливих мотивів вчиненню невстановленою слідством особою кримінального правопорушення шляхом надання їй власних анкетних даних, а саме прізвища, імені та по-батькові, фотокартки 3*4 см. та грошових коштів в сумі 150,00 грн. для виготовлення завідомо підробленого офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такий документ, і який надає права або звільняє від обов`язків, а саме учнівського квитка встановленої наказом Міністерства освіти і науки України №1474 від 25.10.2013 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.12.2013 року №2245/24777 форми та змісту, до якого будуть внесенні завідомо неправдиві відомості щодо навчання ОСОБА_3 у загальноосвітньому навчальному закладі денної форми навчання міста Києва, з метою його подальшого використання для безоплатного проїзду в наземному пасажирському транспорті загального користування міста Києва.
Крім того, встановлено, що в невстановлений слідством день та час 2018 року, у невстановленому слідством місці, не встановлена слідством особа передала ОСОБА_3 завідомо підроблений офіційний документ, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такий документ, і який надає права або звільняє від обов`язків, а саме учнівський квиток встановленої наказом Міністерства освіти і науки України №1474 від 25.10.2013 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.12.2013 року №2245/24777 форми та змісту за №227, виданий школою №188 м. Києва 02.09.2018 року на ім`я ОСОБА_3 , в якому міститься фотокартка ОСОБА_3 та завідомо неправдиві відомості щодо навчання ОСОБА_3 в 2018-2019 навчальному році в 11Б класі вказаного загальноосвітнього навчального закладу денної форми навчання, який він зберіг з метою його подальшого використання для безоплатного проїзду в наземному пасажирському транспорті загального користування міста Києва.
Таким чином, ОСОБА_3 , своїми умисними діями, які виразились у пособництві в підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України.
В подальшому 15.01.2019 року, приблизно о 19:00 год., ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 16, в приміщенні станції швидкісного трамваю «Політехнічна», не маючи на те законних підстав, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на безоплатний проїзд в наземному пасажирському транспорті загального користування в міста Києва, а саме швидкісному трамваї, пред`явив (використав) квитковому контролеру КП «Київпастранс», під час проходження ручного турнікету входу до наземного пасажирського транспорту загального користування міста Києва, попередньо придбаний у невстановленої слідством особи завідомо підроблений офіційний документ, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такий документ, і який надає права або звільняє від обов`язків, а саме учнівський квиток встановленої наказом Міністерства освіти і науки України №1474 від 25.10.2013 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.12.2013 року №2245/24777 форми та змісту №227, виданий школою №188 м. Києва 02.09.2018 року на ім`я ОСОБА_3 , в якому міститься фотокартка ОСОБА_3 та завідомо неправдиві відомості щодо навчання ОСОБА_3 в 2018-2019 навчальному році в 11Б класі вказаного загальноосвітнього навчального закладу денної форми навчання.
Згідно відповіді з Спеціалізованої школи №188 від 17.01.2019 року, встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вказаному навчальному закладі не навчався.
Таким чином ОСОБА_3 , своїми умисними діями, які виразись у використанні завідомо підробленого офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати чи посвічувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України.
Згідно зі ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Згідно зі ст. 67 КК України, обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , не встановлено.
24.01.2019 року між прокурором Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за участі захисника ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_3 зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення у судовому провадженні, співпрацювати з правоохоронними органами у викритті та виявленні кримінальних правопорушень, вчинених іншими особами (за фактом складання завідомо неправдивих офіційних документів), у вигляді конфіденційного співробітництва.
Сторони узгодили та згодні призначити ОСОБА_3 покарання за:
за ч. 5 ст. 27, за ч. 1 ст. 358 КК України у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн.00 коп. в дохід держави;
за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп. в дохід держави.
Відповідно до ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, сторони узгодили остаточне покарання у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп. в дохід держави.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень визнав повністю та беззастережно, згоду на застосування узгодженого виду покарання підтримав, а угоду про визнання винуватості від 24.01.2019 року просив затвердити.
Наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, який буде застосовано до нього в разі затвердження укладеної угоди, та виключні підстави оскарження вироку розуміє.
Прокурор вважає, що угода відповідає встановленим вимогам закону і може бути затверджена судом з призначенням узгодженого сторонами покарання.
Суд, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_3 під час розгляду справи суть обвинувачення та вид узгодженого покарання, його права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України та наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, з`ясувавши при цьому, що обвинувачений правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, статей 468-475 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду, а також роз`яснивши сторонам, що у такому випадку вони будуть обмежені в підставах апеляційного та касаційного оскарження вироку, прийшов до висновку, що сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого відносно визнання винуватості та укладенні відповідної угоди немає і це не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз чи обіцянок.
Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні визнав себе винним, відповідно до ст.12 КК України є злочинами невеликої тяжкості та виходячи з положень статей 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості при викладених вище обставинах може бути укладена.
Зміст угоди відповідає положенням обвинувального акта та вимогам ст.472 КПК України, а обвинувачення, з яким погоджується обвинувачений ОСОБА_3 , є обґрунтованим і свідчать про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, що підтверджуються доказами та відповідає фактичним обставинам, не суперечить інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 за місцем навчання характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.
Суд, визначаючись у питанні можливості затвердження угоди виходить з того, що кваліфікація діянь ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст.358 КК України є правильною, а запропоноване угодою покарання у вигляді штрафу також відповідає положенням ст.65 КК України щодо тяжкості злочину, санкції ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст.358 КК України, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, конкретних обставин справи та обставин, що пом`якшують покарання, і відсутності обставин, що обтяжують покарання.
З врахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи інших дій, ніж ті, що передбачені в угоді, відповідає фактичним обставинам правопорушення, не суперечать інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, відповідає встановленим національними та міжнародними законодавчими актами вимогам і підлягає затвердженню з призначенням узгодженої сторонами міри покарання.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлявся, потерпілі у кримінальному провадженні відсутні, матеріальна шкода нікому не заподіяна, запобіжний захід не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314, 368, 370, 373, 374, 468-476 КПК України,суд,
УХВАЛИВ:
Угоду про визнання винуватості від 24.01.2019 року, укладену між прокурором Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за участі захисника ОСОБА_5 - затвердити.
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч.4 ст.358 КК України, та призначити йому покарання:
-за ч. 5 ст. 27, за ч. 1 ст. 358 КК України у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн.00 коп. в дохід держави;
-за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп. в дохід держави.
Відповідно до ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп. в дохід держави.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його оголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.
Суддя ОСОБА_1