УХВАЛА

13 квітня 2020 року

м. Київ
справа № 132/3954/18
провадження № 51-1260 ск 20
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі Суд) у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши матеріали провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 29 січня 2020 року,
в с т а н о в и л а:
Захисник звернувся з касаційною скаргою, в якій порушує питання про перевірку вказаного судового рішення в касаційному порядку.
Ухвалою Суду від 17 березня 2020 року касаційну скаргу захисника було залишено без руху через невідповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) і встановлено строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії вказаної ухвали. Також у рішенні Суду було зазначено, у чому саме полягали допущені недоліки скарги, і роз`яснено, що у разі невиконання вимог згаданої норми права в установлений строк касаційна скарга повертається особі, яка її подала.
У межах наданого строку захисник ОСОБА_4 повторно звернулася до суду касаційної інстанції. Проте приписів ст. 427 КПК знову не дотримано.
За змістом поданої скарги, у ній захисник заперечує законність ухвали суду апеляційної інстанції. Однак при цьому скаржником не зазначено обґрунтування допущення апеляційним судом таких порушень норм матеріального та процесуального права, які є істотними і тягнуть за собою обов`язкове скасування оспорюваного рішення на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 84, 87, 94, 404, 405, 407, 412-414, 419 КПК у їх взаємозв`язку, з урахуванням установлених у справі фактів, а також зважаючи на статті 50, 65 Кримінального кодексу України.
Крім того, у скарзі захисник указує на розголошення даних досудового розслідування, знову посилається на неповноту та однобічність апеляційного розгляду кримінального провадження, що відповідно до правил ч. 1 ст. 433 КПК не належить до предмета перевірки в порядку касаційної процедури.
Разом із цим сторона захисту, наголошуючи на несправедливості призначеного засудженому заходу примусу через суворість, залишила поза увагою, що таке не є погіршенням становища ОСОБА_5 , а тому в силу статей 437, 438 вказаного Кодексу не може слугувати правовою підставою саме для скасування ухвали.
Таким чином, у касаційній скарзі не викладено й обґрунтування заявленої вимоги про скасування рішення суду апеляційної інстанції і призначення нового розгляду в цьому суді.
Виходячи з положень ст. 129 Конституції України, насамперед забезпечується право на апеляційне оскарження судового рішення, а право на касаційне оскарження у визначених законом випадках та порядку.
Недодержання ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
За таких обставин колегія суддів вважає, що касаційну скаргу захисника слід повернути на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК особі, яка її подала.
Ураховуючи викладене, керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, колегія суддів
п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 29 січня 2020 року разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3