Справа № 182/8414/19
Провадження № 1-кп/0182/448/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.04.2020 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинення кримінального правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.11.2019 № 0002928 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 , працює сортувальником-здатчиком АТ «НЗФ», не одружений, із середньою-професійною освітою, раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України;
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_3 30.10.2019 приблизно о 19.50 год. знаходився в приміщенні магазину ТЗ «Сьогодні Аврора № 245», розташованого за адресою: вул. Електрометалургів, 52-Б в м. Нікополь Дніпропетровської області, де побачив на торгівельній вітрині зарядний пристрій «Power Bank «РZХ» 18000 mАh/С145, після чого у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний намір, скориставшись тим, що поруч нікого немає і за його діями ніхто не спостерігає, в той же день та час, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді завдання потерпілому матеріальної шкоди та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 , таємно з корисливих мотивів, викрав з торгівельної вітрини, один зарядний пристрій «Power Bank «РZХ» 18000 mАh/С145, який згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 71 від 25.11.2019, станом на 30.10.2019 складає 340,00 грн., що належить ФОП ОСОБА_5 , який заховав собі до лівої зовнішньої кишені своєї куртки, та не розрахувавшись за нього на касі, намагався спричинити матеріальний збиток, останній, на вказану суму. Після чого, був виявлений охороною магазину ТЗ «Сьогодні Аврора № 245», які затримали його після проходження каси.
Тобто ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено, з причин, які не залежали від його волі, так як останній був виявлений відразу, після скоєння кримінального правопорушення.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав повністю і показав суду, що у кінці жовтня 2019 р. у вечірній час він зайшов до магазину «Аврора», розташованого по вул. Електрометалургів, 52-Б. З полиці узяв коробку з зарядним пристроєм, яку заховав до кишені куртки, з ним вийшов за касову зону, не розрахувавшись за товар. На виході до нього підійшов охоронець, запитав чи за все він заплатив, потім вони пішли до підсобного приміщення, куди приїхали працівники поліції, які й вилучили викрадене. У скоєному кається. Просить суд суворо не карати його та не позбавляти волі. Він працює. Спричинена шкода відшкодована шляхом повернення викрадено.
Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. Цивільний позов заявляти не буде. Покарання просить призначити на розсуд суду. Не заперечує проти розгляду кримінального провадження за правилами, передбаченими ч. 3 ст. 349 КПК України.
У зв`язку з визнанням вини, оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, інші докази у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України не досліджувалися. При цьому судом було роз`яснено, що в цьому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини, які не досліджувалися, в апеляційному порядку.
Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 мають правильну правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, вимоги ч. 3 ст. 68 КК України, яка передбачає, що за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК.
Призначаючи покарання обвинуваченому суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості (ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України).
Також суд враховує обставини справи, особу винного, який раніше не притягався до кримінальної відповідальності (а.п. 59), має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується задовільно (а.п. 60), працює, на утриманні нікого не має, не перебуває на психіатричному та наркологічному обліку (а.п. 61-61-а).
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття (п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України) та визнання вини (ч. 2 ст. 66 КК України).
Відшкодування шкоди, а саме вилучення викраденого майна (зарядного пристрою) та передачу його представнику потерпілого пом`якшуючою обставиною суд не визнає, оскільки воно фактично відбулося без участі обвинуваченого, завдяки діям працівника охорони.
Обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлені.
Враховуючи всі вищезазначені обставини, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому мінімальне покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано її дії, у виді штрафу, враховуючи матеріальне становище обвинуваченого та його згоду на сплату штрафу.
Приходячи до такого висновку, суд враховує поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яке охоплює повноваження суду (його права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлено.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не застосовувався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Речові докази:
- DVD-диск з відеозаписом з камер внутрішнього відеоспостереження магазину «Аврора» за 30.10.2019, який долучено до матеріалів провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження;
- зарядний пристрій «Power Bank «РZХ» 18000 mАh/С145, чорного кольору, який передано під розписку на зберігання представнику магазину «Аврора» ОСОБА_6 , залишити фізичній особі підприємцю ОСОБА_5 .
Також суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні товарознавчої експертизи, згідно довідки, в сумі 170,00 грн., оскільки відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі винесення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Міра запобіжного заходу не застосовувалась. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Речові докази:
- DVD-диск з відеозаписом з камер внутрішнього відеоспостереження магазину «Аврора» за 30.10.2019, який долучено до матеріалів провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження;
- зарядний пристрій «Power Bank «РZХ» 18000 mАh/С145, чорного кольору, який передано під розписку на зберігання представнику магазину «Аврора» ОСОБА_6 , залишити фізичній особі підприємцю ОСОБА_5 .
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлено.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави у відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта-товарознавця 170 (сто сімдесят) грн. 00 коп.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1