Справа № 461/8257/19
В И Р О К
Іменем України

03 лютого 2020 року Галицький районний суд м. Львова

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження № 0003692 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червоноград Львівської області, громадянина України, який не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, востаннє вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 19 липня 2018 року за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України до 03 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком відповідно до ст. 75 Кримінального кодексу України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

23 серпня 2019 року, о 17 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи по вул. Лазневій, у м. Львові (неподалік ресторану «Маестро»), маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу, таємно викрав з кишені ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A30» (ІМЕІ: НОМЕР_1 ), вартістю 6000 грн., з SIM-карткою «Київстар» № НОМЕР_2 (яка матеріальної цінності для потерпілого не становить), а також посвідчення водія серії НОМЕР_3 , видане на прізвище ОСОБА_5 .

Обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, розкаявся. Пояснив, що 23 серпня 2019 року він зі знайомим прогулювався в парку в районі вул. Лазневої у м. Львові. Побачив потерпілого, який сидів на лавці у стані алкогольного сп`яніння, в його кишені обвинувачений побачив мобільний телефон. Вказаний мобільний телефон вин витягнув з кишені потерпілого та попрямував на автобусну зупинку. Сівши в маршрутне таксі та проїхавши дві зупинки, ОСОБА_4 був затриманий працівниками поліції.

У зв`язку із безсумнівним та добровільним, тобто без будь-якого впливу із чиєї б то ні було сторони, визнанням у повному обсязі ОСОБА_4 своєї вини в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодженні з кваліфікацією вчиненого ним діяння, підтвердженням фактичних обставин, відсутності жодних заперечень щодо них з боку сторони обвинувачення, усвідомленням і правильним розумінням роз`ясненого судом положення частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України про те, що у випадку визнання ними змісту даних фактичних обставин, сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржувати їх в апеляційному порядку, відсутністю їх заперечень проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, суд ухвалив дослідити докази, обмежившись показаннями обвинуваченого, а також документами, що характеризують його особу.

Суд вважає, що вина ОСОБА_4 доведена, його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно.

При обранні міри покарання обвинуваченому суд враховує:

- ступінь тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, яке віднесене кримінальним законом до категорії злочинів середньої тяжкості;

- особу обвинуваченого, який на момент вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебував, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше неодноразово судимий;

- наявність обставини, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також відсутність обставин, які б обтяжували покарання в силу ст. 67 Кримінального кодексу України.

При цьому, суд не погоджується з позицією прокурора щодо наявності обтяжуючої покарання обставини рецидиву злочинів, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 34 Кримінального кодексу України рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.

Згідно з рекомендація Пленуму Верховного Суду України, викладеним у п. 7 постанови від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходячи з того, що згідно зі ст. 34 КК України рецидивом злочину визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин, не зняту або не погашену в установленому законом порядку, у кожній справі необхідно з`ясовувати відповідні дані.

З урахуванням викладеного, у зв`язку з відсутністю обвинувального вироку у справі за ч. 1 ст. 162 КК України, суд не приймає посилання прокурора про існування такої обтяжуючої обставини, як рецидив злочинів. Сам факт направлення обвинувального акту до суду не може вважатися наявністю незнятої чи непогашеної судимості.

Відтак, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, оскільки саме такий вид покарання, на думку суду, буде достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення нових злочинів.

При цьому, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 засуджується за вчинення злочину після постановлення стосовно нього вироку Червоноградським міським судом Львівської області від 19 липня 2018 року за ч. ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, яким обвинуваченого засуджено до 03 років позбавлення волі, а на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 02 роки.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Враховуючи обґрунтованість висунутого обвинувачення у вчиненні злочину, обраний судом вид та міра покарання, наявність підстав вважати, що ОСОБА_4 з огляду на дані про його особу зможе ухилитися від виконання вироку суду (ризик переховування), суд вважає за необхідне залишити без зміни до набрання вироком законної сили раніше обраний щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Цивільний позов заявлений не був, процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України, призначивши йому покарання у виді 01 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 Кримінального кодексу України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком 01 (один) рік позбавлення волі, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 19 липня 2018 року і остаточно (до відбування) призначити ОСОБА_4 покарання у виді 03 (трьох) років 06 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання з 25 жовтня 2019 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 залишити без зміни, - у виді тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)».

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення з моменту затримання 25 жовтня 2019 року зарахувати в строк призначеного покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Речові докази:

- мобільний телефон «Samsung Galaxy A30», чохол до нього чорного кольору, водійське посвідчення серії НОМЕР_3 , видане на прізвище ОСОБА_5 , які перебувають у камері схову речових доказів Галицького відділу поліції передати за належністю потерпілому ОСОБА_5 ;

- два компакт-диски марки KAKTUZ з відеозаписами зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1