ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року м. Володимир-Волинський
Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир-Волинський кримінальне провадження № 0000321 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 травня 2020 року по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Володимир-Волинський Волинської області, громадянина України, з неповною загально середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє :
07.07.2014 року вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч.2 ст.187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві приватної власності майна
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 , будучи неодноразово засуджений за вчинення умисних корисливих злочинів, востаннє вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч.2 ст.187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві приватної власності майна, та маючи не знятий та не погашений стан судимості, повторно вчинив умисні корисливі злочини.
Так, 07 травня 2020 року, о 14 годині 27 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні супермаркету «Рукавичка» (ТзОВ ТВК Львівхолод ), що по вулиці Ковельській, 46 м. Володимир-Волинський Волинської області, діючи з умисно, керуючись корисливим мотивом та умислом, направленим на протиправне заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав із полиць торгового залу вказаного супермаркету, одну пляшку віскі марки «Jameson» об`ємом 0.7 л., вартістю 554 грн. 35 коп., чим заподіяв вказаному товариству майнову шкоду на вказану суму.
Крім того, 08 травня 2020 року, о 15 годині 11 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні супермаркету «Рукавичка» (ТзОВ ТВК Львівхолод ), що по вулиці Ковельській, 46 м. Володимир-Волинський Волинської області, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та умислом, направленим на протиправне заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав із полиць торгового залу вказаного супермаркету, дві банки ікри марки «Лосось зелена», вартістю 176 грн. 04 коп. та « Лосось червона», вартістю 173 грн. 52 коп., чим заподіяв вказаному товариству майнову шкоду на загальну суму 349 грн. 56 коп.
Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України визнав повністю, фактичні обставини справи і зібрані по ній докази не заперечував та не оспорював, у вчиненні злочину щиро каявся і дав показання, які повністю узгоджуються з пред`явленим йому обвинуваченням. Пояснив, що повністю відшкодував потерпілому завдану шкоду. Просив суд суворо його не карати.

Представник потерпілого ТзОВ ТВК «Львівхолод» в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначив про повне відшкодування збитків обвинуваченим та відсутність до нього претензій.
Оскільки зібрані на досудовому розслідуванні документи, інші матеріали, які є доказами у кримінальному провадженні, визнані обвинуваченим ОСОБА_4 у повному обсязі і ним не заперечувалися та не оспорювалися, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, вони з ініціативи прокурора і згоди обвинуваченого, яким попередньо були роз`яснені положення ч.3 ст.349 КПК України, у судовому засіданні не досліджувались.
При цьому встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а тому в суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.
Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, а саме у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчинене повторно доведена повністю, а його дії кваліфіковані вірно за ч.2 ст.185 КК України.
Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів.
При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що мета покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.
Обираючи вид та розмір покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме, що даний злочин відноситься до середньої тяжкості у відповідності до ст.12 КК України.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 не встановлено.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку та усунення заподіяної шкоди.
Окрім того, вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він не працює, хоча є працездатного віку, не одружений, дітей на утриманні не має. За місцем проживання характеризується посередньо. На обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Раніше притягався до кримінальної відповідальності, судимість не погашена і не знята. Протягом року притягався до відповідальності у справах за вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних із порушеннями громадського порядку у громадських місцях.
У відповідності до складеної щодо обвинуваченого досудової доповіді, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого та спосіб його життя, історію правопорушень та відношення до скоєного кримінального правопорушення, а також високий рівень небезпеки для суспільства, уповноважений орган з питань пробації вважає, що виправлення обвинуваченого неможливе без позбавлення або обмеження волі та становить небезпеку для суспільства, в тому числі для окремих осіб. В разі застосування до обвинуваченого звільнення від відбування покарання з випробуванням, покласти на нього додаткові обов`язки, визначені п.2 ч.2 ст.76 КК України.
Враховуючи наведене та конкретні обставини вчиненого злочину, думку публічного обвинувачення та сторони захисту, дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, стан сім`ї, відношення до вчиненого, тяжкість злочину згідно ст.12 КК України, а також те, що заподіяний потерпілому збиток відшкодований, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України. Обране обвинуваченому таке покарання, за переконанням суду, є необхідне й достатнє для його можливого виправлення та попередження нових злочинів, буде відповідати цілям покарання. В той же час із врахуванням відсутності обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, а також наявності кількох обставин, які його пом`якшують, суд вбачає підстави для застосування ст.75 КК України. При цьому суд приймає до уваги думку публічного обвинувачення та потерпілого, які не просили позбавляти чи обмежувати волі обвинуваченого, враховує тяжкість злочину та надання можливості обвинуваченому виправлення з випробуванням без відбуття покарання.
При цьому суд також виходив і з положень ст.50 КК України, яка передбачає, що покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засуджених. А можливість виправлення існує і про це свідчить ставлення самого обвинуваченого до скоєного, оскільки він щиро розкаявся, і відсутність будь-яких обставин, які б заважали йому вести гідний спосіб життя, не вчиняючи нових кримінальних правопорушень.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались, запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.
Процесуальні витрати у справі відсутні, цивільний позов не заявлявся.
Речові докази по справі слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349, 370-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового терміну в 2 (два) роки не вчинить нового злочину.
У відповідності до ст.76 КК України, суд покладає на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).
Речові докази: оптичні носії інформації DVD R залишити зберігати при матеріалах справи.
Вирок може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, скерувати потерпілому.

Головуючий: (підпис).
Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1