Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/727/20
Провадження № 1-в/553/179/2020
У Х В А Л А
Іменем України

29.04.2020 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві справу за клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення, -

В С Т А Н О В И В :
У квітні 2020 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення з 04.08.2018 року по 10.09.2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Представник ПВК № 64 та засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, надавши заяви про розгляд справи в їхню відсутність.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти часткового задоволення клопотання засудженого та зарахування строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 12.06.2019 року по 30.08.2019 року

При вирішенні клопотання засудженого суд враховує наступне.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 04.08.2018 року, ОСОБА_5 затриманий в цей день о 09 год. 20 хв. за підозрою у вчиненні злочину.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 06.08.2018 року відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого продовжувався ухвалами Деснянського районного суду м. Києва від 28.09.2018 року, від 23.11.2018 року.

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 25.10.2018 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. Строк покарання вирішено рахувати з 04.08.2018 року.

Відповідно до розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Деснянського районного суду м. Києва від 25.10.2018 року відносно ОСОБА_5 набрав законної сили 27.11.2018 року.

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 18.12.2018 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України, з урахуванням ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді 4 рокі 1 місяця позбавлення волі. Строк покарання вирішено рахувати з дня його затримання - з 04.08.2018 року.

Відповідно до розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Деснянського районного суду м. Києва від 18.12.2018 року відносно ОСОБА_5 набрав законної сили 18.01.2019 року.

Відповідно до ухвал Зінківського районного суду Полтавської області від 22.12.2018 року та від 10.01.2019 року зобов`язано начальника ДУ "Київський слідчий ізолятор" етапувати обвинуваченого ОСОБА_5 до Полтавського слідчого ізолятора для участі у розгляді кримінального провадження відносно нього по обвинуваченню за ч. 1 ст. 185 КК України Зінківським районним судом Полтавської області.

Згідно з ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 27.12.2018 року вирішено перевести засудженого ОСОБА_5 з Київського слідчого ізолятора № 13 до Полтавського слідчого ізолятора № 23 на час розгляду Октябрським районним судом м. Полтави кримінального провадження щодо нього за ч. 1 ст. 185 КК України.

Вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 14.02.2019 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України, з урахуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі. До вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк покарання вирішено рахувати з 04.08.2018 року.

Відповідно до розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 14.02.2019 року відносно ОСОБА_5 набрав законної сили 16.03.2019 року.

Ухвалою Зінківського районного суду Полтавської області від 27.02.2019 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Вироком Зінківського районного суду Полтавської області від 03.04.2019 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України, з урахуванням ч. 4 ст. 70 КК України, до 4 років 2 місяців позбавлення волі. Строк покарання вирішено рахувати з 04.08.2018 року. Продовжено ОСОБА_5 міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Відповідно до розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Зінківського районного суду Полтавської області від 03.04.2019 року відносно ОСОБА_5 набрав законної сили 04.05.2019 року.

На підставі витягу № 2.7/34-2019 з протоколу № 34 від 14.05.2019 року міжрегіональної комісії з питань визначення особам, засудженим до довічного позбавлення волі та позбавлення волі на певний строк, виду колонії, направлення для відбування покарання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, арешту й обмеження волі Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ОСОБА_5 направлений для відбування покарання до Державної установи "Полтавська виправна колонія № 64", до якої прибув 22.05.2019 року.

Згідно з ухвалою Зінківського районного суду Полтавської області від 30.05.2019 року зобов`язано начальника ДУ "Полтавська виправна колонія № 64" етапувати обвинуваченого ОСОБА_5 до Полтавського слідчого ізолятора для участі у розгляді Зінківським районним судом Полтавської області кримінального провадження за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України.

12.06.2019 року ОСОБА_5 прибув до ДУ "Полтавська установа виконання покарань № 23".

Ухвалою Зінківського районного суду Полтавської області від 03.07.2019 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Вироком Зінківського районного суду Полтавської області від 30.07.2019 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складення покарання за даним вироком та вироком Зінківського районного суду Полтавської області від 03.04.2019 року остаточно засуджений до 5 років 1 місяця позбавлення волі без конфіскації майна, що є його власністю. Строк покарання вирішено рахувати з 04.08.2018 року, продовжено ОСОБА_5 міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Відповідно до розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Зінківського районного суду Полтавської області від 30.07.2019 року відносно ОСОБА_5 набрав законної сили 30.08.2019 року.

На підставі витягу № 2.1/65-2019 з протоколу № 65 від 05.09.2019 року міжрегіональної комісії з питань визначення особам, засудженим до довічного позбавлення волі та позбавлення волі на певний строк, виду колонії, направлення для відбування покарання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, арешту й обмеження волі Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ОСОБА_5 направлений для відбування покарання до Державної установи "Полтавська виправна колонія № 64".

Як встановлено в ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року, яка діяла до 21 червня 2017 року), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
В п. 2 "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" № 838-VIII від 26.11.2015 року визначено, що цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом (а саме: на 24.12.2015 року) набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону № 2046-VIII, який набрав чинності 21 червня 2017 року, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами ч. 1 цієї статті, а при призначенні покарань, не зазначених у ч. 1 ст.72 КК, суд, ураховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.
Питання темпоральної дії (тобто дії у часі) закону про кримінальну відповідальність врегульоване ст. 4 і 5 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину згідно із ч. 3 ст. 4 КК України визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності. За загальним правилом, відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України закон про кримінальну відповідальність має пряму дію у часі. Це означає, що закон поширює свою дію на ті кримінально-правові відносини, які виникли після набрання ним чинності (тобто на момент їх виникнення відповідний закон про кримінальну відповідальність уже набрав чинності і ще не втратив її).
Статтею 5 КК України визначено низку умов, за яких допускається надання зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі. Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
У тих випадках, якщо після вчинення особою діяння, передбаченого КК України, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи (ч. 4 ст. 5 КК України). Згідно із ч. 4 ст. 5 КК України коли закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів і наступні його редакції в силу погіршення кримінально-правового становища особи зворотної дії не мають, до правовідносин застосовується той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. У такому випадку йдеться про застосування так званого проміжного закону - закону, що набув чинності після вчинення злочину, але втратив чинність до моменту прийняття рішення у справі.
Ці норми кореспондують з нормою ст. 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Із системного тлумачення норми ч. 4 ст. 5 КК України випливає, що "проміжний" закон про кримінальну відповідальність, який встановлює найбільш сприятливі умови для особи порівняно з "наступним" ("наступними") законом (законами), який погіршує кримінально-правове становище особи, має так звану переживаючу (ультраактивну) дію.
Положення ч. 5 ст. 72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1 ст. 72 цього Кодексу, є "іншим кримінально-правовим наслідком діяння" в розумінні ч. 2 ст. 4 КК України. Підставою для такого твердження є те, що інститут зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання впливає на кримінально-правове становище особи (покращує або погіршує його).
Щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність необхідно констатувати, що у будь-якому випадку вона не допускається, якщо закон про кримінальну відповідальність встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи (ч. 2 ст. 5 КК України).
Так само виключається зворотна дія закону про кримінальну відповідальність у часі в тій частині, в якій він частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи. У такому разі він має зворотну дію у часі лише в тій частині, в якій пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи (ч. 3 ст. 5 КК України).
Висновок щодо недопустимості зворотної дії в часі закону про кримінальну відповідальність, який змінювався кілька разів і встановлював злочинність діяння, посилював кримінальну відповідальність або іншим чином погіршував становище особи, також випливає зі змісту норми ч. 4 ст. 5 КК України.
Вищенаведене узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 29.08.2018 року в справі № 663/537/17 (провадження № 13-31кс18), відповідно до яких положення ч. 5 ст. 72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1 ст. 72 КК України, визначають "інші кримінально-правові наслідки діяння" у розумінні ч. 2 ст. 4 КК України. Якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII). Якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який "іншим чином поліпшує становище особи" у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України). Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі. Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що "іншим чином погіршує становище особи", відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається. Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).
Згідно з абзацом 3 п. 3 роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про застосування окремих положень Закону України "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" № 838-VIII від 26.11.2015 року незалежно від процесуального порядку (КПК чи КПК 1960 року) попереднє ув`язнення у розумінні положень ст. 1 Закону України "Про попереднє ув`язнення" закінчується з моменту набрання вироком законної сили. У зв`язку із цим не підлягає зарахуванню у строк попереднього ув`язнення термін слідування під вартою засудженої особи із слідчого ізолятора до установи виконання покарань, тобто термін від дати набрання обвинувальним вироком законної сили до дати прибуття до місця відбуття покарання.
Відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про попереднє ув`язнення", попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
В ст. 3 вказаного вище Закону визначено, що підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом.
Враховуючи викладене, беручи до уваги, те, що ОСОБА_5 відбуває покарання призначене вироком Зінківського районного суду Полтавської області від 30.07.2019 року, саме вказаним вироком він засуджений за злочини, вчинені в травні 2014 року, тобто до 23 грудня 2015 року, а тому під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який "іншим чином поліпшує становище особи" у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України), суд приходить до висновку, що період часу з 12.0607.2019 року, тобто з часу його прибуття до ДУ "Полтавська установа виконання покарань № 23" для участі у судовому розгляді кримінального провадження та до 30.08.2019 року, тобто до дня набрання вироком законної сили, підлягає перерахунку та зарахуванню в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року.

Враховуючи те, що в період з 04.08.2018 року по 04.05.2019 року ОСОБА_5 утримувався під вартою у зв`язку з обранням запобіжного заходу у виді тримання під вартою в інших кримінальних провадженнях, в яких засуджений вироками Деснянського районного суду м. Києва від 18.12.2018 року, Октябрського районного суду м. Полтави від 14.02.2019 року, Зінківського районного суду Полтавської області від 03.04.2019 року за злочини, вчинені ним у 2018 році, цей період попереднього ув`язнення не підлягає перерахунку в порядку ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року. Оскільки слідування під вартою засудженої особи зі слідчого ізолятора до установи виконання покарань не є попереднім ув`язненням, як власне і період безпосереднього відбування покарання в установі виконання покарань, період часу з 05.05.2019 року по 12.06.2019 року та з 31.08.2019 року і до дня прибуття засудженого до ДУ "ПВК № 64" не підлягає перерахуванню у порядку ч. 5 ст. 72 КК України.

А тому клопотання засудженого підлягає частковому задоволенню

Керуючись ст. 537, 539 КПК України,
У Х В А Л И В :
Клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування в строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення задовольнити частково.

Зарахувати в строк покарання, призначеного ОСОБА_6 вироком Зінківського районного суду Полтавської області від 30.07.2019 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі, строк попереднього ув`язнення в період з 12 червня 2019 року по 30 серпня 2019 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В іншій частині в задоволенні клопотання відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1