Провадження № 1-кп/947/285/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.04.2020 року м.Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши в приміщенні суду у судовому засіданні матеріали кримінального провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003854 від 20.09.2017 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, освіта середня, офіційного не одруженого, раніше судимого 28.11.2013 року Приморським районним судом м. Одеси за ч.1 ст.190, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.3 ст.357, ч.2 ст.289, 69, ч.3 ст.185, ч.1 ст.353, 70, 72 КК України до позбавлення волі строком на три роки з конфіскацією його особистого майна; 13.02.2017 року Біляївським районним судом Одеської області за ч.2 ст. 190, ч.4 70 КК України до позбавлення волі строком на три роки 6 місяців з конфіскацією особистого майна, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч.2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

22.06.2017 року, приблизно о 13:00 годин, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи умисно та повторно, шляхом зловживання довірою ОСОБА_8 та скориставшись дружніми стосунками з останнім, під приводом сприяння у ремонті автомобіля марки «MITSUBISI GALANT», вишневого кольору, державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який у неробочому стані було відбуксовано та залишено ОСОБА_8 та ОСОБА_7 біля колишнього помешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 , маючи ключі запалювання від вказаного автомобіля, заволодів всупереч волі ОСОБА_8 зазначеним транспортним засобом, який належить ОСОБА_9 та перебував у користуванні ОСОБА_8 , отримавши реальну можливість розпоряджатися викраденим майном, після чого продав зазначений автомобіль іншій особі.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні визнав повністю свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України та пояснив, що він 22.06.2017 року їхав в машині «MITSUBISI GALANT», разом зі своїм товаришем ОСОБА_10 , який був за кермом. Коли вони під`їжджали до м. Одеси, машина зламалася. Він вирішив заволодіти автомобілем, тому пообіцяв ОСОБА_8 допомогти з ремонтом автомобіля. А коли потерпілий відбуксував машину до його колишнього місця мешкання, він маючі ключі продав автомобіль. На даний час він машину повернув потерпілому.
Встановивши, що покази обвинуваченого ОСОБА_7 , які повністю відповідають фактичним обставинам скоєння кримінального правопорушення, вказаним в матеріалах кримінального провадження, з`ясувавши що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин і не оспорює їх, приймаючи до уваги відсутність сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, роз`яснивши йому, що в цьому випадку він не зможе оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, суд, за клопотанням прокурора, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним подальше дослідження обставин, які не оспорюють сторони, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Аналіз досліджених судом доказів, які суд вважає належними, допустимими, достовірними і в своїй сукупності достатніми для постановлення вироку, дозволяє суду дійти висновку про те, що своїми умисними діями обвинуваченийОСОБА_7 за кваліфікуючими ознаками - незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, скоїв злочин, передбачений ч.2 ст. 289 КК України.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винної та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, які у відповідності до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 не встановлено? оскільки обставина, згідно до вимог ст.67 ч.4 КК України, вказана в обвинувальному акті в якості обтяжуючої покарання рецидив злочину, є обставиною, яка передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу, як ознака злочину повторність, що впливає на його кваліфікацію, і тому, суд, згідно до вимог ст.67 ч.4 КК України, не може ще раз врахувати її при призначенні покарання як таку що його обтяжує.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття.
Також, при призначенні покарання, суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_7 , має позитивну характеристику за місцем попередньої роботи в КП «Питание» та місцем проходження строкової служби. Потерпілий претензій до нього не має та просив призначити покарання на розсуд суду.
Разом з тим, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше неодноразово судимий, переховувався від суду, повторно вчинив тяжкий злочин, суд вважає, що його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, і йому слід обрати покарання пов`язане з позбавленням волі передбачене санкцією інкримінованої йому статі, так як вважає це покарання необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.
Суд вважає, можливим не застосовувати додаткове покарання у вигляді конфіскації у зв`язку з матеріальним та сімейним станом ОСОБА_7 .
Цивільний позов в кримінальному проваджені не заявлявся.
Процесуальні витрати згідно зі ст. 124 КПК України суд вважає необхідним покласти на обвинуваченого.
Речові докази належить вважати повернутими за належністю потерпілому.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 370-374, 392, 393, 395 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років без конфіскації належного йому особистого майна.

Строк відбуття покарання у вигляді позбавлення волі обчислювати з дня обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу, тобто з 27.02.2020 року, зарахувавши цей строк в строк призначеного йому покарання.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, - залишити без змін.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 27.09.2017 року на транспортний засіб марки «MITSUBISI GALANT», червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_3 та ключ від вказаного транспортного засобу.
Стягнути з ОСОБА_7 судові витрати на користь держави за проведення судової авто товарознавчої експертизи в сумі 1 237 (тисячу двісті тридцять сім) гривень.

Речові докази - транспортний засіб марки «MITSUBISI GALANT», червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 та ключ від вказаного транспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 вважати повернутим потерпілому.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, через Київський районний суд м. Одеси.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим і прокурору.

Суддя ОСОБА_1