Дата документу 16.12.2019 Справа № 310/6040/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/1877/19
Єдиний унікальний № 310/6040/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 186 ч.2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Роздори Синельниківського району, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, не зареєстрованого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 06.09.2001р. Синельниківським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.141, 44,75 КК України (1963р.) до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;
2) 02.11.2001р. Синельниківським міським судом Дніпропетровської області за ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 185, ст. 70, ст. 72, ст.71 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнився з місця позбавлення волі 15.02.2005 року;
3) 29.07.2005р. Красногвардейським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 70, ч.1 ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений з місця позбавлення волі 23.10.2009 року;
4) 06.07.2010р. Синельниківським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі. Звільнений 30.08.2013р. на підставі постанови Синельниківського міського суду від 22.08.2013р. за ст. 81 КК України умовно-достроково на невідбутий строк 8 місяців 20 днів;
5) 13.05.2015 Синельниківським міським судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 186, ч.1 ст.71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 18.04.2016р. за відбуттям строку покарання;
6) 29.05.2017 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;
7) 04.09.2018 Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 186, ч.2 ст. 190, ч.ч. 1, 4 ст. 70, ч.5 ст.72 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнений з місця позбавлення волі 24.01.2019 за відбуттям строку покарання,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України;

за участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 вересня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , вважає, що вирок є занадто суворим, просить врахувати те, що він вину визнав повністю, сприяв слідству, хворіє на туберкульоз, гепатит, просить застосувати до нього положення ст. ст. 69, 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: захисника та обвинуваченого, зокрема в останньому слові, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, колегія суддів, перевіривши матеріали провадження, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та йому призначено покарання у виді 4 років обмеження волі. Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою в ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)» залишено без змін до набрання вироком законної сили. Вирок в цій частині підлягає негайному виконанню. Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його фактичного затримання з 18 год. 05 хв. з 05 серпня 2019 року. В вироку вирішена доля речових доказів по справі.

Згідно з вироком, 05.08.2019 приблизно о 13 годині, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння та знаходячись навпроти будинку АДРЕСА_2 , побачив ОСОБА_9 , після чого у нього виник умисел на відкрите викрадення чужого майна. Відразу після цього, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою відкритого викрадення чужого майна, підійшов до потерпілої ОСОБА_9 та зірвав з шиї потерпілої золотий ланцюжок 585 проби вагою приблизно 7 гр., вартістю 8000 грн, на якому знаходився хрестик 585 проби вагою приблизно 3 гр., вартістю 3000 гривень, а всього на загальну суму 11000,00 грн. Після цього, ОСОБА_6 з викраденим майном залишив місце скоєння злочину та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій майнову шкоду у розмірі 11000,00 грн. Під час досудового слідства шкода потерпілій відшкодована частково на суму 926,00 грн. шляхом повернення потерпілій двох фрагментів золотого ланцюжка вагою 0,81гр.

Висновки суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за вказаними у вироку обставинами, підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами, яким надана належна правова оцінка, та які не оскаржуються в апеляційній скарзі обвинуваченим ОСОБА_6 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані судом за ч. 2 ст. 186 КК України.

Доводи ОСОБА_6 про застосування до нього ст. ст. 69, 75 КК України, є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно до вимог ч.1 ст. 69 КК України призначення основного покарання більш м`якого ніж передбачено законом, можливо за наявності кількох обставин, що пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
За змістом ст. 75 КК України звільнення особи від відбування призначеного покарання з випробуванням можливе лише у тому випадку, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі не більше п`яти років дійде висновку про можливість виправлення засудженого без реального відбування призначеного покарання.

При розгляді кримінального провадження достатніх підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ст.ст. 69, 75 КК України судом першої інстанції не встановлено і в апеляційній скарзі не наведено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом було враховано, що останній повністю визнав вину у скоєному злочину, щиросердно розкаявся у вчиненому, активно сприяв у розкритті злочину, внаслідок чого йому було призначено мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 186 КК України.
Враховуючи вищевказане, колегія суддів не вбачає правових підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 ст. ст. 69, 75 КК України, зокрема у зв`язку з тим, що він вину визнав повністю, сприяв слідству, хворіє на туберкульоз, гепатит, оскільки останній, будучи раніше неодноразово судимим, знову вчинив тяжкий умисний злочин, що свідчить про те, що він схильний до стійкої злочинної діяльності, а це характеризує його як негативну особу, в зв`язку з чим наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, сама по собі ні яким чином не знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, з урахуванням негативної особи винного, а також того, що згідно досудової доповіді органу пробації застосування соціально-виховних заходів неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції, колегія суддів вважає, що призначене районним судом реальне покарання у виді 4 років позбавлення волі, є необхідним та достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 вересня 2019 року відносно ОСОБА_6 , без зміни.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її оголошення, а особою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали.
Судді: