№ 204/8241/17
№ 1-кп/204/74/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
адвоката ОСОБА_4
законного представника ОСОБА_5
особи відносно якої розглядається клопотання ОСОБА_6
розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Дніпро клопотання старшого слідчого СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 затверджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 , про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0001992 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кабичівка Марківського району Луганської області, громадянина України, не одруженого, освіта вища, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України;
встановив:
В обґрунтування клопотання зазначено, що 19.09.2017 року, в період часу з 04 години до 04 години 20 хвилин, ОСОБА_6 перебуваючи у камері № 848 Державної установи «Дніпровської установи виконання покарань № 4», яка розташована за адресою: м. Дніпро, Надії Олексієнко, 80, де також знаходився його співкамерник ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, будучи в стані неосудності, вчинив суспільно небезпечне діяння, а саме зробив із залишків матрацу та власної футболки мотузку, після чого не усвідомлюючи наслідки своїх дій у вигляді настання смерті ОСОБА_8 , перекинув вказану мотузку через шию та почав душити ОСОБА_8 , спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: косо-всхідної замкненої странгуляційної борозни на шиї; крововиливу в товщу м`яких тканин шиї; перелому під`язикової кістки, странгуляційної борозни на обличчі, які перебувають в причинному зв`язку із настанням смерті потерпілого. Смерть ОСОБА_8 настала від механічної асфіксії, яка розвинулась внаслідок здавлення органів шиї зашморгом.
В діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а саме умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
21 вересня 2017 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
В ході досудового розслідування, 22.09.2017 року по кримінальному провадженню № 0001992 призначено стаціонарну судово-психіатричну експертизу підозрюваному ОСОБА_6 .
Згідно висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 194 від 28.09.2017 року, ОСОБА_6 потребує застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом, у зв`язку з чим прокурор звернувся до суду з даним клопотанням.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та пояснив, що під час досудового розслідування було зібрано достатньо доказів на підтвердження того, що ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.115 КК України, однак було встановлено, що він є неосудним і тому просить застосувати до нього примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Від потерпілої ОСОБА_9 надійшла заява про проведення судового розгляду без її участі, у зв`язку з її тяжким станом здоров`я.
ОСОБА_6 , його законний представник ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_4 заперечували щодо задоволення клопотання, вважали недоведеною причетність ОСОБА_6 до смерті ОСОБА_8 .
Відповідно до пояснень ОСОБА_6 у судовому засіданні, в ніч з 18.09.2017 року на 19.09.2017 року, він спав. Коли прокинувся приблизно о 04 годині, подумав, що ОСОБА_8 вже мертвий. Він підняв ОСОБА_8 з підлоги та поклав його на ліжко. Покликав працівників установи, бо можливо ОСОБА_8 почував себе погано. На його думку, ОСОБА_8 міг повіситися самостійно, а їх співкамерник ОСОБА_10 зняв його з петлі та поклав під ліжко, або ж ОСОБА_10 його вбив. Тієї ночі, жодних криків не чув. Він не зв`язував мотузки, в камері могли бути лише ті, якими їх прив`язували до ліжка. За час спільного знаходження в одній камері разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , між останніми були словесні конфлікти, оскільки у ОСОБА_10 була агресивна поведінка, а ОСОБА_8 поводив себе неадекватно, а саме постійно одягався та роздягався, розкидав харчі, стукав у двері. Коли ОСОБА_8 надавали медичну допомогу жодних слідів від мотузки у нього на шиї не було.
Дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, заслухавши думки учасників провадження та допитавши свідків, суд приходить до наступних висновків.
Свідок ОСОБА_11 надав суду наступні пояснення. Так, в ніч з 18.09.2017 року на 19.09.2017 року, він перебував на чергуванні в ДУ «ДУВП №4», на посаді старшого фельдшера медичної частини. Приблизно о 05 годині 30 хвилин, надійшов дзвінок від ОСОБА_12 , яка у ту ніч була черговою на 4 поверсі та повідомила, що одному з ув`язнених стало погано. Коли він прибув до камери № 848, то ОСОБА_8 ознак життя майже не подавав, він сидів на ліжку з опущеною головою, майже роздягнутий. В цей час, ОСОБА_6 намагався одягнути на ОСОБА_8 футболку, кажучи при цьому, що останньому холодно. В подальшому, ОСОБА_8 було доставлено до палати інтенсивної терапії, де під час надання йому реанімаційної допомоги, було встановлено, що кровообіг частково відсутній, виявлено нитевидний пульс, але дихання було відсутнє. З моменту коли ОСОБА_8 було доставлено до палати інтенсивної терапії до часу констатування смерті, минуло приблизно 30 хвилин. Борозда на шиї загиблого проявилась приблизно через дві години. Коли приїхала слідчо-оперативна група, ОСОБА_6 їм пояснював, що загиблий заважав йому спати, він не хотів його вбивати. Весь цей час, ОСОБА_6 поводив себе доволі адекватно, а ОСОБА_10 був наляканий та казав, що він нічого не бачив.
Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що станом на 19.09.2017 року, він працював старшим корпусного відділення в ДУ «ДУВП №4». Приблизно о 05 годині 20 хвилин, йому зателефонувала молодший інспектор ОСОБА_12 та пояснила, що в камері № 848 щось відбувається, попросила прийти і перевірити. Він піднявся на четвертий поверх, відкрив вікно на дверях камери № 848 та побачив, що один з ув`язнених сидить на ліжку опершись об стіну, а другий лежав на ліжку. Він запитав «що відбувається?» Хтось із ув`язнених відповів, що все добре, але один з них замерз. Після того, він зателефонував своєму начальнику та запитав дозволу відчинити двері до камери, оскільки самостійно вчинити ці дії без узгодження з керівником він не має права. Коли відчинили двері, то стало зрозуміло, що ув`язнений котрий сидить на ліжку, вже не дихає. В подальшому було викликано фельдшера для надання медичної допомоги. Померлий, був майже без одягу, замотаний в якісь ганчірки.
Згідно пояснень свідка ОСОБА_14 , у ніч з 18.09.2017 року на 19.09.2017 року, він знаходився на чергуванні на посту чергового помічника у ДУ «ДУВП №4». Приблизно о 05 годині 30 хвилин, надійшов дзвінок від молодшого інспектора, проте що у камері № 848, одному з ув`язнених стало погано. Прибувши на місце стало відомо, що один з ув`язнених знаходився на спальному місці в сидячому положенні, у нього на шиї була одягнена майка чи футболка. В подальшому було викликано чергового фельдшера, швидку медичну допомогу, яка констатувала смерть ув`язненого. Після того, була викликана слідчо-оперативна група Чечелівського ВП, по приїзду якої ОСОБА_6 зізнався, що це він задушив ОСОБА_8 . Крім того, він пояснював, що ОСОБА_8 стало холодно та він намагався вдягнути на нього майку. Напередодні ув`язненим було надано матраци та постільну білизну, однак вони все порвали.
Відповідно до показів свідка ОСОБА_12 , в період жовтень - листопад 2017 року, вона працювала на посаді молодшого інспектора другої категорії відділу режиму і охорони ДУ «ДУВП №4». В камері № 848 знаходились ув`язненні, які мають психічні захворювання, а саме ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та загиблий ОСОБА_8 . Ув`язненні ОСОБА_6 та ОСОБА_8 постійно поводили себе неадекватно, рвали постільну білизну, матраци, забивали каналізацію, вони могли ходити без одежі, їсти з полу. Ув`язнений ОСОБА_10 був більш спокійний, поводив себе більш адекватно. В ніч з 18.09.2017 року на 19.09.2017 року, вона знаходилась на посту № НОМЕР_1 в ДУ «ДУВП №4». Тієї ночі, з вказаної камери постійно доносився шум, коли вона відчинили вікно для видачі їжі в камері № 848, то побачила, як ОСОБА_6 волочив ОСОБА_8 по підлозі за ногу, ОСОБА_6 пояснював, що вони граються. У подальшому, вона знову відкрила вікно та вона побачила як ОСОБА_6 тримає за плече ОСОБА_8 , який був у сидячому положенні на ліжку повністю роздягнутий та намагається вдягнути на нього якусь річ. ОСОБА_6 пояснював, що ОСОБА_8 холодно. Вона сповістила до чергової частини, прибув черговий, вони зайшли до камери, де зрозуміли, що ОСОБА_8 мертвий. ОСОБА_10 в цей час лежав на ліжку, відвернувшись до стіни. В подальшому ОСОБА_8 було доставлено до палати інтенсивної терапії, де констатовано його смерть.
Свідок ОСОБА_15 суду повідомив, що станом на 19.09.2017 року, він працював на посаді в.о. заступника начальника ДУ «ДУВП №4» з оперативної роботи. Приблизно о 07 годині 19.09.2017 року, він прибув на роботу, де йому було повідомлено, що вночі у камері № 848 було виявлено труп ув`язненого. Безпосередньо від ОСОБА_12 йому стало відомо, що ув`язнені ОСОБА_6 та ОСОБА_8 з камери № 848, вночі не спали, поводили себе незрозуміло. Того ж дня, він спілкувався з ОСОБА_10 з приводу обставин, які відбулись, однак останній нічого не зміг пояснити. Далі, він провів бесіду з ОСОБА_6 однак той, чітко та зрозуміло нічого не пояснив, лише говорив, що вони гралися, штовхали один одного. Через декілька годин, у вбитого ОСОБА_8 на шиї з`явився слід від удушення, тому він вирішив повторно поговорити з ОСОБА_6 . Під час цієї розмови ОСОБА_6 повідомив, що ОСОБА_8 його не слухався, він йому наказував роботи одне, а він робив зовсім інше, внаслідок чого він взяв футболку та задушив його.
Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що вона працює на посаді лікаря-психіатра та є лікуючим лікарем ОСОБА_10 . На даний час ОСОБА_10 перебуває в Дніпровській філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» на підставі ухвали суду. ОСОБА_10 страждає на хронічне психічне захворюванням і потребує подальшого лікування, не може надати пояснення в суді стосовно обставин смерті ОСОБА_8 .
Свідок ОСОБА_17 пояснив суду, що станом на вересень 2017 року, він працював на посаді лікаря-психіатра в ДУ «ДУВП №4». Йому зателефонував медичний працівник та повідомив, що один з ув`язнених вбив іншого. З приводу обставин смерті ОСОБА_8 йому нічого не відомо.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 19.09.2017 року, протоколу огляду трупа від 19.09.2017 року, в палаті інтенсивної терапії ДУ «ДУВП №4», виявлено труп потерпілого ОСОБА_8 з тілесними ушкодження по всій поверхні тулубу, зокрема в області шиї. В ході огляду зафіксовано ознаки розташування трупу, тілесних ушкоджень. В камері № 848, яка розташована у восьмому корпусному відділенні ДУ «ДУВП №4», вилучено чотири марлеві тампони зі слідами речовини бурого кольору, дві підошви кросівок білого кольору, футболку чорного кольору з сірими вставками, рвану простиню зі слідами речовини бурого кольору (а.м.к.п. 13-14, 15-17 т.1).
Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 449/НЕ від 20.09.2017 року, висновку експерта № 449/НЕ від 20.10.2017 року, висновку експерта № 449/НЕ/53 від 20.10.2017 року при дослідженні трупа ОСОБА_8 виявлені наступні тілесні ушкодження: косо-висхідна замкнена странгуляційна борозна на шиї. Крововиливи в товщу м`яких тканин шиї. Перелом під`язикової кістки. Странгуляційна борозна на обличчі. Забита рана в правій лобно-тім`яній ділянці. Садна: в лівій виличній ділянці з синцем, на задній поверхні правого передпліччя, на передній поверхні правого колінного суглобу на межі з гомілкою, на зовнішній поверхні правої гомілки, на задньо-зовнішній поверхні лівого ліктьового суглобу, на внутрішній поверхні лівого передпліччя в середній третині, на задній поверхні лівого плеча в верхній третині, на передній поверхні лівої гомілки в верхній третині, на зовнішній поверхні правого зап`ястку, на спині посередині від рівня 10-го ребра до крижа, на лівій бічній поверхні тазу. Крововиливи в м`які покрови голови: відповідно забитій рані та в лівій тім`яно-потиличній ділянці голови. Крововилив в м`які тканини грудної клітини в ділянці правої реберної дуги. Крововиливи в слизовій оболонці кореня язика. Крововиливи в м`які тканини тулубу та кінцівок: в ділянці попереку, розповсюджуючись на криж, в проекції 10-12-го грудних хребців, на лівій бічній поверхні тазу, на передньо-зовнішній поверхні лівого стегна в середній третині, на задньо-зовнішній поверхні лівої гомілки в верхній третині, на зовнішній поверхні лівої гомілки в середній третині, на задній поверхні лівої гомілки в нижній та середній третинах, на задній поверхні правого ліктьового суглобу, на задній поверхні лівого ліктьового суглобу. Всі вищезазначені тілесні ушкодження утворилися до настання смерті. В причинному зв`язку з настанням смерті перебувають ушкодження в ділянці шиї потерпілого, в їх сукупності. Тілесні ушкодження в ділянці шиї, у своїй сукупності, перебувають в причинному зв`язку з настанням смерті та згідно правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень вони є тяжкими за ознакою небезпеки для життя. Тілесні ушкодження, які перебувають в причинному зв`язку з настанням смерті, утворились безпосередньо перед настанням смерті від тривалої статистичної дії твердого гнучкого предмету (зашморгу). Контактуюча поверхня цього предмету, найбільш ймовірно, не перевищувала ширину странгуляційної борозни (1,5-4 см). Смерть потерпілого настала від механічної асфіксії, яка розвинулась внаслідок здавлення органів шиї зашморгом, що підтверджено даними судово-медичної експертизи трупу, медико-криміналістичного дослідження та судово-гістологічного дослідження (а.м.к.п.49, 51-56, 179-184 том.1). Смерть настала не менш ніж за 8 годин до огляду трупа, одразу після або під час утворення ушкоджень на шиї. Всі інші виявлені тілесні ушкодження утворились в різні терміни, на протязі не менш ніж чотирьох діб до настання смерті. Тілесні ушкодження у вигляді странгуляційних борозен на шиї та обличчі ОСОБА_8 утворились від не менш ніж двохразової тривалої статистичної дії твердих гнучких предметів, або предмету. Тілесні ушкодження в ділянці шиї, у своїй сукупності, перебувають в причинному зв`язку з настанням смерті та згідно правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень вони є тяжкими за ознакою небезпеки для життя. Всі інші тілесні ушкодження в причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають та відносяться до легких тілесних ушкоджень. Враховуючи причину смерті характер та локалізацію виявлених ушкоджень, їх розташування в різних анатомічних ділянках та на різних поверхнях тіла, можна вважати, що всі вони не могли утворитися від дії власної руки потерпілого ОСОБА_8 . Після утворення тілесних ушкоджень в ділянці шиї потерпілий не міг здійснювати самостійні дії. Тілесні ушкодження на шиї не могли утворитися в результаті падіння з висоти власного зросту. Детально встановити взаємне розташування потерпілого та нападника на момент утворення всіх тілесних ушкоджень неможливо, однак можна вважати, що під час утворення всіх виявлених при експертизі трупа тілесних ушкоджень взаєморозташування потерпілого та нападника змінювалось. Странгуляційні борозни на шиї та обличчі ОСОБА_8 утворились безпосередньо перед настанням смерті, від тривалої статичної дії твердого гнучкого предмету або предметів (зашморг), індивідуальні властивості якого або яких встановити неможливо, однак контактуюча поверхня цього предмету або предметів, найбільш ймовірно, не перевищувала ширину странгуляційних борозен.
Суд позбавлений можливості допитати в судовому засіданні судово-медичного експерта ОСОБА_18 за клопотанням сторони захисту, у зв`язку з тим, що експерт звільнений з установи, дані про місце його знаходження відсутні.
Згідно листа в.о. начальника ДУ «ДУВП №4» в період з 18.09.2017 року до 19.09.2017 року в камері № 848 утримувалось троє ув`язнених, а саме: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до висновку експерта № 1202/Н від 18.12.2017 року, на представлених для дослідження фрагментах марлі (об`єкти №№ 1-4 змиви з місця події), майці, названій слідчим «футболка» (об`єкти №№ 5, 9, 10) та фрагментах тканини («простині» - об`єкти №№ 11-22) встановлена наявність крові. В слідах крові був виявлений білок крові людини. При серологічному дослідженні, в частині слідів (об`єкти №№2, 3, 5, 9, 10, 13, 14, 16, 18-20) були виявлені антигени А і Н, що не виключає можливості утворення цих слідів за рахунок крові групи А з ізогемаглютиніном анти-В з вмістом супутнього антигену Н або за рахунок змішування в цих слідах крові кількох осіб, груповій характеристиці крові яких властиві антигени А і (або) Н. Таким чином, не виключається можливість походження цих слідів крові від потерпілого ОСОБА_8 . На одному з фрагментів марлі та на одному з фрагментів тканини (об`єкти №№1,22) були виявлені антигени А, В, Н. Отриманий результат не виключає можливості присутності в цих слідах крові як потерпілого ОСОБА_8 (властиві антигени А і Н), так і підозрюваного ОСОБА_6 (властиві антигени В і Н). В одному зі слідів на фрагменті тканини (об`єкт №21) виявлені антигени В і Н, що не виключає можливості утворення його за рахунок крові групи В з ізогемаглютиніном анти-А з вмістом супутнього антигену Н або за рахунок змішування в ньому крові кількох осіб, груповій характеристиці крові яких властиві антигени В і (або) Н. Таким чином, не виключається можливість походження цих слідів крові від підозрюваного ОСОБА_6 (а.м.к.п.31-34 том.2).
Відповідно до висновку експерта № 1203/Н від 18.12.2017 року, в одному з представлених для дослідження фрагментів марлі (об`єкт № 1- змив з правої руки потерпілого ОСОБА_8 ) встановлена наявність крові. В сліді крові був виявлений білок крові людини. При серологічному дослідженні в цьому сліді крові були виявлені антигени А, В, Н. Отриманий результат не виключає можливості утворення цього сліду за рахунок крові групи АВ з вмістом супутнього антигену Н або за рахунок змішування в цьому сліді крові кількох осіб, груповій характеристиці яких властиві антигени А, В, Н в різних поєднаннях (А-Н, В-Н, А-В-Н, Н). Таким чином, не виключається можливість присутності в цьому сліді крові як потерпілого ОСОБА_8 (властиві антигени А і Н), так і крові підозрюваного ОСОБА_6 (властиві антигени В і Н). (а.м.к.п.43-45 том.2).
Судом було переглянуто відеозапис допиту ОСОБА_6 в якості підозрюваного від 22.09.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_6 вважає, що намагався надавати допомогу померлому ОСОБА_19 , якому було погано.
Обставини вчинення ОСОБА_6 суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого, передбачена ч.1 ст.115 КК України, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду та підтверджуються дослідженими в ході судового розгляду матеріалами кримінального провадження та поясненнями свідків в судовому засіданні. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення клопотання, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 194 від 28.09.2017 року, ОСОБА_6 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, страждав і в даний час страждає на хронічне психічне захворювання. Зазначене хронічне психічне захворювання позбавляло ОСОБА_6 можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння. За своїм психічним станом в даний час ОСОБА_6 також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Потребує застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом (а.м.к.п.164-167 том.1).
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності по справі обґрунтованого висновку експертів психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має іншій психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність, викликають потребу в застосування щодо неї таких заходів. Для об`єктивної оцінки ступеню небезпечності хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів, психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім з урахуванням висновків експертів та характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру.
Відповідно до ч.2 ст.19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого КК України, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Згідно ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
В силу ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Згідно ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Відповідно до ст. 512 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосування, а в силу ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Згідно ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановленому Кримінальним та Кримінальним процесуальним кодексами України, та іншими законами.
При визначенні виду примусових заходів медичного характеру, суд враховує рекомендації експертів, приймає до уваги, що ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого, передбачена ч.1 ст.115 КК України, яке в свою чергу відноситься до особливо тяжкого злочину. Таким чином, судом беззаперечно встановлено, що ОСОБА_6 страждав і в даний час страждає на хронічне психічне захворювання. За своїм психічним станом в даний час, також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Потребує застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Доводи сторони захисту щодо недоведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого, передбачена ч.1 ст.115 КК України, спростована в ході судового розгляду вказаними письмовими доказами, поясненнями свідків.
Зазначені дії вчинені ОСОБА_6 у стані неосудності, тому клопотання прокурора підлягає задоволенню, а до ОСОБА_6 слід застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Питання речових доказів суд вирішує згідно вимог ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні слід віднести за рахунок держави.
Керуючись ст.ст.19, 93-94,115 КК України, ст.ст. 292, 369-372, 395, 512-513 КПК України, суд,ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 93, 94 КК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд, -

постановив:
Клопотання старшого слідчого СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 затверджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 , про застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Речові докази: зрізи нігтьових пластин з обох рук ОСОБА_8 , чотири змиви речовини бурого кольору; дві підошви кросівок білого кольору; футболка чорного кольору з білими вставками; рвана простиня зі слідами речовини бурого кольору; змиви з обох рук ОСОБА_8 ; зразок крові підозрюваного ОСОБА_6 та зразок крові свідка ОСОБА_10 , які зберігаються у камері речових доказів Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знищити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1