Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/444/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія ст.186 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2020 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 квітня 2020 року, якою стосовно обвинуваченого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Знам`янка Кіровоградської області, громадянина України, пенсіонера, який спів мешкає, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
продовжено строк тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, починаючи з 12.10 год. 07 квітня 2020 року по 12.10 год. 05 червня 2020 року, без визначення розміру застави,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження № 0001411 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.129, ч.2 ст.146, ч.3 ст.152, ч.2 ст.125 КК України.

В судовому засіданні районного суду прокурором заявлено клопотання про продовження відносно обвинуваченогоОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, мотивуючи це тим, що ОСОБА_8 не судимий, однак обвинувачується у скоєнні злочинів невеликої, середньої тяжкості та особливо тяжкого злочину, з мірою покарання до 12 років позбавлення волі, зокремау скоєнні кримінального правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості неповнолітньої особи, не має міцних соціальних зв`язків, що свідчить про те, що він схильний до вчинення злочинів, тому існує можливість ухилення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, оскільки тяжкість кримінального правопорушення по якому йому оголошено підозру, зібрані у справі докази та можливе покарання у разі доведення його провини, свідчить про те, що підозрюваний може вчинити спробу направлену на переховування від а суду з метою ухилення від відповідальності за скоєний злочин.

З метою уникнення відповідальності, може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, які не допитані, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 квітня 2020 року, стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою на два на строк 60 (шістдесят) днів, без визначення розміру застави.

Своє рішення суддя мотивував тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які закон класифікує як злочини невеликої, середньої тяжкості та особливо тяжкий, з мірою покарання до 12 років позбавлення волі, раніше не судимий, не має зареєстрованого місця проживання, пенсіонер, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, а відтак, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілу та свідків, які наразі не допитані, тому колегія суддіввважає встановленим наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, тож тримання ОСОБА_8 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, а відтак, щодо ОСОБА_8 необхідно продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та завдань кримінального провадження.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нову ухвалу, якою його підзахисному обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що відповідно до обвинувального акту, останній був скерований до Знам`янського міськрайонного суду 25.10.2019 року, а підготовче судове засідання в даному кримінальному провадження провели лише 20.02.2020 року фактично його підзахисний чотири місяці перебував в слідчому ізоляторі чекаючи суду, а натомість йому лише продовжують запобіжний захід.

Колегією суддів не взято до уваги той факт, що у його підзахисного є сталі соціальні зв`язки та він забезпечений житлом, що підтверджується відповідними довідками, також

ОСОБА_8 , має серйозні фізичні вади у вигляді перелому правої гомілкової кістки, в результаті чого змушений пересуватися наступаючи на кістку, а не на ступню, що спричиняє останньому значний фізичний біль та утруднює його пересування.

Також при затриманні ОСОБА_8 , співробітниками Знам`янського ВП було допущено ряд порушень, а саме в протоколі затримання ОСОБА_8 , зазначено, що його затримали 13.08.2019 року об 14 год. 05хв., йому при першому побаченні він повідомив, що 12.08.2019 року близько 23.00 годин його з гужового транспорту забрав представник Знам`янського ВП до відділу поліції в м. Знам`янку де він перебував в різних кабінетах до обіду 13.08.2019 року, що по суті є незаконним затриманням.

З урахуванням даних обставин, що строк тримання під вартою ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжено безпідставно.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали клопотання і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до частини п`ятої цієї статті слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів за результатами апеляційного перегляду ухвали районного суду встановила, що зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.
Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів, в провадженні Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження № 0001411 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.129, ч.2 ст.146, ч.3 ст.152, ч.2 ст.125 КК України.
На думку колегії суддів, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.129, ч.2 ст.146, ч.3 ст.152, ч.2 ст.125 КК України, оскільки такий висновок підтверджується доданими до клопотання доказами, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_8 міг вчинити кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.129, ч.2 ст.146, ч.3 ст.152, ч.2 ст.125 КК України.
Такий висновок також повною мірою узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), відповідно до якої термін «обґрунтована підозра», зокрема викладеного у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочинів, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Під час апеляційного розгляду сторона захисту вказувала на необґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Необхідно зазначити про те, що не визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість злочину у якому підозрюється ОСОБА_8 , в сукупності з мірою покарання, яка загрожує у разі визнання його винуватим, свідчать про наявність високого ступеню ризиків незаконно впливати на потерпілу та свідків, які наразі не допитані.
Що стосується доводів захисника про можливість до ОСОБА_8 застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, то такі доводи на переконання колегії суддів не спростовують висновок слідчого судді про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та доданих ініціатором клопотання доказів на підтвердження його обґрунтованості.

Доводи захисника про наявність у ОСОБА_8 сталих соціальних зв`язків колегіє суддів не можу бути враховано, оскільки зазначене не підтверджено жодними доказами.

Наявність у ОСОБА_8 місця реєстрації та проживання, як підстава для зміни запобіжного заходу колегією судді не можу бути враховано, оскільки останній вчинив злочин пов`язаний і застосування фізичного та психологічного насильства до неповнолітньої особи, даний час становить підвищену суспільну небезпеку, а саме у нього наявні високий ризик можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, та через брак коштів наявний високий ризик вчиняти інші кримінальні правопорушення.
А тому, належна поведінка ОСОБА_8 не може бути забезпечена шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та не зможе запобігти спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та неповнолітню потерпілу, вчиняти нові кримінальні правопорушення.
Враховуючи наведене, беручи до уваги обставини вчинення кримінальних правопорушень а також, те, що ОСОБА_8 , становить підвищену суспільну небезпеку, обвинувачується у скоєнні ряду злочинів невеликої, середньої тяжкості та особливо тяжкого злочину, заявлені ризики не зменшилися колегія суддів вважає необґрунтованими доводи обвинуваченого та його захисника про необхідність обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.
А тому підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Отже, зважаючи на наявність реальних ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 застосування тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, оскільки в даному випадку інтереси суспільства, превалюють над інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Таким чином суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 встановив наявність ризиків передбачених п.п.. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що він може вчинити спроби направлені на переховування від суду, вчинити вплив на неповнолітню потерпілу та свідків, які ще не допитувалися, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення в яких обвинувачується
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність прокурором у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суддя районного суду обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора і продовжив дію обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання, оскільки під час розгляду клопотання встановлені обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти доведеним ризикам, та забезпечити виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Отже, застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за обставин даного кримінального провадження, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії суддів, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 квітня 2020 року, якою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою настрок 60 (шістдесят) днів, починаючи з 12.10 години 07 квітня 2020 року по 12.10 годину 05 червня 2020 року, без визначення розміру застави необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 квітня 2020 року, якою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 , продовжено строк тримання під вартою настрок 60 (шістдесят) днів, починаючи з 12.10 години 07 квітня 2020 року по 12.10 годину 05 червня 2020 року, без визначення розміру застави, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_9 Ремез