1-289/2003
1-в/465/180/20
У Х В А Л А
судового засідання

04.05.2020 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі

головуючої - судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

лікуючого лікаря-психіатра, представника заявника ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

особи, щодо якої вирішується питання ОСОБА_6

розглянувши у закритому судовому засіданні в м.Львові заяву КНП ЛОР Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня про продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1

в с т а н о в и в:
заступник генерального директора з експертизи КНП ЛОР Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня ОСОБА_7 та лікуючий лікар-психіатр ОСОБА_4 звернулися в суд із заявою про продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заяви покликаються на те, що з 06.10.2011 року ОСОБА_6 перебуває на примусовому лікуванні у КНП ЛОР Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня із звичайним наглядом згідно постанови Ківерцівського районного суду Волинської області від 08.08.2011 року. Неодноразово ОСОБА_6 оглядався комісією лікарів-психіатрів, за своїм психічним станом потребував продовження примусових заходів медичного характеру, які востаннє були продовжені ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 16.01.2020 року.
Внаслідок проведеного комплексного лікування (Протисудомні препарати (Карбамазепін, Вальпроком, Депакін-хроно), нейролептики (Аміназин, Сонапакс, Азапін), антидеприсанти (Доксепін), загальнозміцнюючі середники (вітамінотерапія, Рибоксин, Тіатриазолін, Цефтріаксон, Пентоксифілін, Фуросемід), реабілітаційні заходи: перегляд телепередач, читання періодичної преси, прогулянки в прогулянковому дворику у супроводі медперсоналу, психічний стан без позитивної динаміки: Хворий залишається напруженим, злобним, егоцентричним, увага фіксована на власних переживаннях. Епізодично створює конфліктні ситуації на побутовому грунті з оточуючими та з приводу прийому підтримуючого лікування під впливом дисфоричних проявів, некерованої поведінки, із вираженими змінами особистості по епі-типу, інтелектуально-мнестичним зниженням до рівня недоумства. Мислення в`язке, деталізоване, інертне, сповільнене за темпом, торпідне. 31.03.2020р. спостерігались повторні розгорнуті судомні напади з клонічними та тонічними судомами, між якими до свідомості не приходив (епі-статус). Незважаючи на те, що сутінкові стани свідомості не спостерігаються, в поведінці хворого прослідковуються дисфорії. Періодично під час погіршення психічного стану - стає відкрито агресивним до оточуючих, конфліктує із медперсоналом та іншими пацієнтами на побутовому грунті, ображає їх нецензурними словами, відмовляється від прийому ліків, не спить вночі. На побаченнях з сестрою поводить себе здебільшого спокійно. Періодично висловлює претензії відносно харчових передач, які отримує. Критика до свого стану та скоєного повністю відсутня.

Так, 17.04.2020 року ОСОБА_6 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка прийшла до висновку, що ОСОБА_6 на даний час страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді недоумства внаслідок епілепсії з частими судомними нападами, дисфоріями та сутінковими станами. У зв`язку з повною відсутністю критичного ставлення до свого психічного стану та скоєного, постійним ухилянням від вживання призначених ліків, періодичними агресивними спалахами та конфліктністю, за своїм психічним станом потребує подальшого застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

У судовому засіданні лікуючий лікар-психіатр, представник заявника - ОСОБА_4 заяву підтримав, пояснення дав аналогічні викладеним у заяві. Просить продовжити ОСОБА_6 застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
ОСОБА_6 в судовому засіданні щодо продовження лікування йому заперечував, просив відпустити його додому, або перевести в інше відділення.
Захисник у судовому засіданні при вирішенні заяви про продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні з звичайним наглядом відносно ОСОБА_6 покладається на розсуд суду.

Прокурор в судовому засіданні просить задоволити заяву, продовжити ОСОБА_6 застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу.
Заслухавши пояснення учасників процесу, думку прокурора щодо задоволення заяви, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задоволити виходячи з наступного.

Згідно ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

У відповідності зі ст. 17 Закону України Про психіатричну допомогу, якщо буде потреба продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричної установи повинен направити в суд за місцем знаходження психіатричної установи заяву про продовження такої госпіталізації.

Згідно з ст.19 Закону Про психіатричну допомогу продовження застосування примусових мір медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів.

Судом встановлено, що з 06.10.2011 року ОСОБА_6 перебуває на примусовому лікуванні у КНП ЛОР Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня із звичайним наглядом згідно постанови Ківерцівського районного суду Волинської області від 08.08.2011 року. Неодноразово ОСОБА_6 оглядався комісією лікарів-психіатрів, за своїм психічним станом потребував продовження примусових заходів медичного характеру, які востаннє були продовжені ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 16.01.2020 року.
Так, внаслідок проведеного до даного часу комплексного лікування не вдалося досягнути значного покращення психічного стану ОСОБА_6 та ознак повноцінної ремісії.
17.04.2020 року ОСОБА_6 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка прийшла до висновку, що ОСОБА_6 на даний час страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді недоумства внаслідок епілепсії з частими судомними нападами, дисфоріями та сутінковими станами. У зв`язку з повною відсутністю критичного ставлення до свого психічного стану та скоєного, постійним ухилянням від вживання призначених ліків, періодичними агресивними спалахами та конфліктністю, за своїм психічним станом потребує подальшого застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

До наданої суду заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру № 23 від 17.04.2020 року, який містить обґрунтування про необхідність продовження такої госпіталізації, що є підставою для продовження примусового лікування.

За таких обставин, з`ясувавши всі обставини заяви,заслухавши пояснення учасників процесу, думку прокурора, суд приходить до висновку про обґрунтованість продовження застосування таких примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , а тому заяву слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 512, 514 КПК України, ст.ст. 92-95 КК України, ст.ст. 17, 19 Закону України Про психіатричну допомогу -

ухвалив:
заяву задоволити.

Продовжити ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , інваліду першої групи безтерміново, проживаючому: АДРЕСА_1 , який скоїв суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.115 КК України застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом 7 діб з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1