Справа № 728/2209/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/203/20
Категорія - ч. 1 ст. 263 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань за №0426 від 12.05.2016 року, за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_6 на вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 03 грудня 2019 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бахмач, Чернігівської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309 , ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 03 грудня 2019 року ОСОБА_8 визнано невинним та виправдано за недоведеністю його вини у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України та ч. 2 ст. 309 КК України.

Питання щодо речових доказів вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним та призначити покарання за пред`явленим обвинуваченням. В апеляційній скарзі прокурор посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Апелянт зазначає, що висновок суду про те, що домоволодіння, в якому проведено обшук, не належить обвинуваченому, спростовується як показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , так і не заперечується самим обвинуваченим. Крім того, ця адреса зазначена обвинуваченим для отримання ним повідомлень для виклику до слідчого та суду і теперішнім місцем реєстрації останнього значиться будинок АДРЕСА_2 . Автомобіль марки «УАЗ», який належить обвинуваченому та в якому також було вилучено наркотичний засіб, з`являвся у дворі вказаного господарства.

Прокурор вважає, що версія сторони захисту про те, що вилучені наркотичні засоби належать чоловіку, який зі слів обвинуваченого проживав у ньому, спростовується показаннями обвинуваченого та свідка ОСОБА_11 , які зазначили, що будинок до початку проведення ОСОБА_8 ремонтних робіт був непридатний для проживання.

На думку апелянта, обшук проведено у відповідності до вимог КПК України, зокрема, слідчою у кримінальному провадженні, що підтверджується її показаннями та свідченнями свідка ОСОБА_11 .

Звертає увагу, що для кваліфікації дій за статтею 309 КК України така ознака як зберігання наркотичних засобів особою, яка є такою, що вживає наркотичні засоби, не передбачене. Тому висновки суду про те, що якщо ОСОБА_12 не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, то він є особою, яка не вживає наркотичні засоби, тому в даному випадку вилучені наркотичні засоби не можуть належати обвинуваченому. Прокурор вважає непереконливими висновки суду про те, що речові докази не були зважені під час вилучення, так як слідчим не проводилось таке зважування через незначну вагу вилученої речовини.

Показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , понятих під час проведення обшуку, на думку апелянта, є сумнівними, так як вони відрізняються від тих, які вони надавали у попередніх судових засіданнях. При цьому зазначає, що свідки посилались на тривалий термін з часу проведення слідчих дій та зазначали, що в попередніх свідченнях вони пам`ятали краще про ті події та більше детально могли про них розповісти.

Крім того, на переконання прокурора місцевим судом порушено вимоги ч. 3 ст. 374 КПК України, оскільки не надавалась оцінка доказам за ч. 1 ст. 263 КК України, та жодних мотивів виправдування за даною нормою у вироку не наведено. При цьому звертає увагу, що обвинувачений не заперечував факт зберігання вибухового пакету в будинку та особисто виніс та видав його працівникам поліції.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений вважав вирок суду законним та обґрунтованим.

Суд першої інстанції встановив, що відповідно до обвинувального акту, 22 червня 2016 року при проведенні обшуку в господарстві по місцю проживання ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_2 , в будинку, сарайному приміщенні, гаражі та автомобілі марки УАЗ - 452 було виявлено та вилучено подрібнену речовину рослинного походження та пристрої для її куріння, зокрема в сарайному приміщенні виявлено та вилучено полімерний пакет червоного кольору, полімерний пакет з логотипом на бічній поверхні „Кава зі Львова" та непрозорий полімерний пакет чорного кольору з друкованими зображеннями на бічній стороні з вмістом в них подрібненої речовини рослинного походження, в гаражі виявлено та вилучено скляну банку з вмістом в ній подрібненої речовини рослинного походження, в будинку виявлено та вилучено непрозорий полімерний пакет білого кольору з друкованим зображенням «Фора» на бічній стороні та непрозорий полімерний пакет білого кольору з друкованим зображенням «АТБ» на бічній стороні з вмістом в них частково подрібненої речовини рослинного походження, пристрої для куріння у вигляді дерев"яної трубки та прозорої безбарвної пляшки з написом на етикетці «Fanta» з металевою трубкою в бічній стінці, а також в автомобілі марки «УАЗ-452» виявлено та вилучено прозорий поліетиленовий пакет з вмістом подрібненої речовини рослинного походження.

Згідно висновків судових експертиз матеріалів, речовин і виробів надана на експертизу частково подрібнена речовина рослинного походження зелено - коричневого кольору, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - каннабісом. Надана на експертизу подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору, з характерним запахом коноплі, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - каннабісом. Нашарована на поверхнях прозорої безбарвної пластикової пляшки з написом на етикетці «Fanta» з металевою трубкою в бічній стінці, є особливо небезпечним наркотичним засобом - екстрактом каннабісу. Нашарована на поверхнях дерев`яної трубки для куріння речовина, є особливо небезпечним наркотичним засобом - екстрактом каннабісу.

Загальна маса каннабісу, вилученого при проведенні обшуку в господарстві по місцю проживання ОСОБА_8 , що за адресою АДРЕСА_2 , в перерахунку на висушену речовину, становить 1 492,603 г, який останній зберігав для власних потреб без мети збуту.

Загальна маса екстракту каннабісу, вилученого при проведенні обшуку в господарстві по місцю проживання ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_2 , в перерахунку на суху речовину, становить 0,356 г, який останній зберігав для власних потреб без мети збуту.

Окрім цього, у невстановлену слідством дату ОСОБА_8 у невстановленому місці придбав вибуховий пристрій, який зберігав за місцем свого проживання без передбаченого законом дозволу.

22 червня 2016 року при проведенні обшуку у господарстві по місцю проживання ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_2 , в будинку було виявлено та вилучено предмет циліндричної форми, виготовлений з картону світло - коричневого кольору, який згідно висновку судової-вибухотехнічної експертизи являється вибуховим пакетом, споряджений вибуховою речовиною - порохом, виготовлений промисловим способом та відноситься до категорії вибухових пристроїв.

Виправдовуючи ОСОБА_8 за відсутності в його діях складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України, суд першої інстанції обґрунтував своє рішення тим, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані про те, що домоволодіння, в якому проведено обшук, належить обвинуваченому. Разом з тим, судом було встановлено, що даним будинком володіє свідок ОСОБА_11 , яка отримала його в спадок після смерті ОСОБА_15 . Показаннями обвинуваченого та свідків встановлено, що обшук проводився не слідчою, а іншими особами, які, окрім іншого, вилучали предмети самостійно, без участі понятих, які стояли в одному місці. Зазначає, що оскільки в присутності понятих та осіб, що приймали участь в обшуку, не проводилося зважування вилученої речовини рослинного походження, то її не можливо ідентифікувати в повній мірі.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду в межах апеляційних скарг, але вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КПК України передбачає, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» (далі «Постанови»), висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути належно мотивовано.

Суд зобов`язаний мотивувати прийняте рішення, а саме, обґрунтувати свої висновки у кримінальному провадженні, аргументувати свою позицію та переконливо довести, чому одні докази покладені в його основу, а інші відкинуті або не враховані. За наявності суперечливих доказів суд повинен проаналізувати їх, навести мотиви свого рішення. Тобто, вирок суду повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 370 КПК України, щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України та згідно п. 22 «Постанови», у разі визнання особи виправданою у мотивувальній частині обвинувального вироку зазначаються формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення. Включати у виправдувальний вирок формулювання, які ставлять під сумнів невинуватість виправданого, не допускається.

Ухвалюючи вирок відносно ОСОБА_8 суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог закону.

Як видно з вироку, суд не належним чином перевірив обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення та не дав відповідну оцінку доказам по даному кримінальному провадженню.

Суд першої інстанції виправдовуючи ОСОБА_8 , зокрема, за ч. 1 ст. 263 КК України не надав жодної оцінки доказам, та жодних мотивів виправдування за даною нормою у вироку не навів.

Такий висновок суду про виправдання обвинуваченого, колегія суддів вважає передчасним, зробленим без повного, всебічного та об`єктивного аналізу наявних у кримінальному провадженні доказів, а тому не може визнаватися законним та обґрунтованим.

Також, судом не зазначено мотивів, з яких він не приймає до уваги деякі докази, що є недопустимим. Адже у виправдувальному вироку не повинен залишитися недослідженим жоден доказ, на якому ґрунтувалося обвинувачення і всім доказам обвинувачення, суд повинен був дати оцінку та навести переконливі мотиви, чому не прийняв їх до уваги та провести детальний аналіз доказів.

Висновки у судовому рішенні повинні прямо випливати з аргументації, а також бути чіткими, тобто не допускати неоднозначного трактування. При цьому недостатньо лише цитувати законодавчі положення, а потім приймати рішення. Суд повинен послідовно поєднувати закон із фактами у справі і наводити чіткі аргументи, яким чином було вирішено справу у конкретному випадку. Якщо цього не робити, це буде очевидне порушення права на справедливий суд, яке гарантує стаття Європейської Конвенції з прав людини. Проте, зазначене судом першої інстанції, при винесенні вироку, виконано не було.

Таким чином, суд не тільки не зазначив підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення, а ще й не оцінив ці докази, не дав їм аналіз, щоб об`єктивно прийти до висновку чому він відкидає ці докази.

Тим самим, висновки суду, викладені у вироку, містять істотні суперечності, які могли вплинути на вирішення питання про винуватість обвинуваченого, правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність.

За наведених вище обставин, висновки суду про виправдання ОСОБА_8 є передчасними, зробленими без повного, всебічного, об`єктивного дослідження та аналізу наявних у кримінальному провадженні доказів, а тому не може визнаватися законним та обґрунтованим.

Поверхневе дослідження доказів в даному кримінальному провадженні позбавило суд першої інстанції ухвалити вмотивоване рішення.

Крім того, відповідно до матеріалів кримінального провадження, ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 3 листопада 2017 року вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 11 серпня 2017 року відносно ОСОБА_8 скасований у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначено новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Як вбачається із вказаної ухвали апеляційного суду, при розгляді справи колегія суддів, зокрема констатувала, що судом першої інстанції, визнаючи ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, у вироку викладено обвинувачення, визнане судом доведеним, яке є неконкретним, так як не містить конкретних даних про вагу кожного предмету правопорушення та даних, на підставі яких було встановлено їх вид, як то було викладено в обвинувальному акті, а містить лише загальну вагу наркотичної речовини, яку придбав та зберігав обвинувачений, що є порушенням права обвинуваченого на захист.

Згідно з ч. 3 ст. 415 КПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

Однак, при новому судовому розгляді місцевим судом повторно викладено неконкретне обвинувачення, яке не містить конкретних даних про вагу кожного предмету правопорушення та даних, на підставі яких було встановлено їх вид.

Допущені порушення згідно із положеннями ст.412 КПК України є істотними, оскільки перешкоджають ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до п.п.1,3 ч.1 ст.409 КПК України неповнота судового розгляду та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування судового рішення.

За таких обставин, судове рішення, постановлене з порушенням кримінально-процесуального та кримінального закону не можна визнати законним і обґрунтованим, тому воно підлягає скасуванню з направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд.

Суду першої інстанції необхідно повно й всебічно, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону проаналізувати докази у кримінальному провадженні, дати їм юридичну оцінку з огляду на їх достовірність, допустимість та достатність, усунувши недоліки, вказані в ухвалі суду апеляційної інстанції, з дотриманням прав учасників процесу, перевірити інші доводи апеляційної скарги прокурора і, дотримуючись вимог статей 2, 7, 8, 9, 17 КПК України, і основоположних свобод і в залежності від встановленого постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 03 грудня 2019 року щодо ОСОБА_8 скасувати, призначивши новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4