ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/202/20 Справа № 708/335/20 Категорія: ст.170 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю: секретаря судового засідання з участю прокурора ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Чигиринського районного суду Черкаської області від 25 березня 2020 року, якою задоволено частково клопотання слідчого СВ Чигиринського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно за матеріалами досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000090 від 23.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України ,-

в с т а н о в и л а :

Слідчий СВ Чигиринського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000090 від 23.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, в якому просив: накласти арешт на автомобіль марки «ЗИЛ», державний реєстраційний номер д/н НОМЕР_1 , 1990 року випуску, синього кольору, шасі № НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_9 , власником якого згідно свідоцтва про державну реєстрацію являється ОСОБА_10 та металобрухт, навантажений на даний автомобіль, який був вилучений 23.04.2020 в ході огляду місця події, що зберігається та території Чигиринського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області.
В клопотанні посилається на те, що слідчим відділенням Чигиринського відділення поліції розпочато кримінальне провадження відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000090 від 23.03.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України.

Так, 23.03.2020 слідчим СВ Чигиринського відділення поліції Смілянської ВП ГУНП в Черкаській області було проведено огляд місця події, а саме, перехрестя вул.Б.Хмельницького та Пушкіна м.Чигирина. Під час даного огляду місця події було виявлено та вилучено автомобіль марки «ЗИЛ», державний реєстраційний номер д/н НОМЕР_1 , 1990 року випуску, яким керував ОСОБА_11 , власником якого згідно свідоцтва про державну реєстрацію являється ОСОБА_10 та металобрухт, який був навантажений на вказаний автомобіль.
В ході проведення перевірки про походження вказаного металобрухту було встановлено, що ОСОБА_7 продав без належних документів брухт чорних металів ТОВ «Колірмет». Під час проведення перевірки по факту продажу металобрухту ОСОБА_7 , не надав працівникам поліції будь-які документи про те, що він зареєстрований суб`єктом підприємницької діяльності, тобто він не зміг надати документи, що підтверджують законність його дій, в тому числі у останнього відсутній договір-купівлі продажу даного металобрухту. У наданих документах ОСОБА_11 , гр. ОСОБА_7 зазначений, як ґрузовідправник, хоча документів на здійснення даної діяльності останній не надав.
Ухвалою слідчого судді Чигиринського районного суду Черкаської області від 25 березня 2020 року клопотання слідчого СВ Чигиринського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно за матеріалами досудового розслідування внесенного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000090 від 23.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України задоволено частково.
Накладено арешт на тимчасово вилучене майно: металобрухт, який знаходиться в кузові автомобіля марки «ЗИЛ», державний реєстраційний номер д/н НОМЕР_1 , 1990 року випуску, тимчасово вилучений 23.03.2020, шляхом позбавлення права будь-яким особам розпоряджатися, відчужувати та користуватися ним.
В іншій частині клопотання відмовлено.
Ухвала обґрунтована тим, що у судовому засіданні слідчим не доведено необхідність арешту тимчасово вилученого транспортного засобу. Відомості внесені до ЄРДР за ч.1 ст.213 КК України як здійснення незаконних операцій із металобрухтом. ОСОБА_11 управляв транспортним засобом відповідно посвідчення водія, тобто правомірно. Санкція ч.1 ст.213 КК України не передбачає конфіскації чи спеціальної конфіскації майна, що є предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого даною нормою. Тому за таких обставин слідчий суддя не може прийти до висновку, що не накладення арешту на автомобіль може якимось чином вплинути на подальше слідство, так як автомобіль належить іншій особі, не причетній до скупки металобрухту.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу від 25.03.2020 про арешт майна в частині накладення арешту на металобрухт, який знаходився в кузові автомобіля марки «ЗИЛ», державний реєстраційний номер д/н НОМЕР_1 , 1990 року випуску скасувати та постановити в цій частині нову ухвалу про відмову в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на металобрухт, який знаходиться в кузові зазначеного автомобіля. В решті оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною, так як в ухвалі суд посилається на ч.1 ст.170 КПК України, однак не вказує жодного мотиву накладення арешту на його майно.

Звертає увагу, що в ухвалі суду не вказано взагалі ні предметний перелік арештованого майна, ні його вагу, а крім того, не вказано в резолютивній частині, що це майно взагалі належить йому, незважаючи на те, що в мотивувальній частині ухвали суду вказано, що цей металобрухт без належних документів він продав ТОВ «Колірмет».

В апеляційній скарзі посилається на те, що доказів, які б підтверджували його винуватість в порушенні порядку здійснення операцій з металобрухтом немає, оскільки він ніколи не здійснював його прийом, а в матеріалах провадження відсутні належні та допустимі докази наявності в нього вимірювальних приладів для прийому брухту, про що пояснюють в своїх показах свідки.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали, та відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали клопотання та кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст.131, ч.1 ст.170 КПК України засобом забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який полягає у тимчасовому позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 даної норми Закону визначено, що з метою забезпечення збереження речового доказу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Згідно ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння. Що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п.3, 4 ч.2 ст.170 цього Кодексу; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 КПК України); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Колегія суддів вважає, що задовольняючи частково клопотання слідчого СВ Чигиринського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно за матеріалами досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000090 від 23.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, слідчий суддя обґрунтовано виходив із того, що у провадженні слідчого відділення Чигиринського ВП ГУНП в Черкаській області перебуває кримінальне провадження №0000090 від 23 березня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, внесеного до ЄРДР по факту того, що власник домоволодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 здійснює операції з металобрухтом з порушенням порядку.
Одночасно слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі зазначено, що згідно долучених до клопотання, а саме: витягу з ЄРДР №0000090 від 23.03.2020 року, протоколу огляду місця події від 23.03.2020 року, протоколу допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , вбачається, що гр. ОСОБА_7 здійснює прийом металобрухту за місцем свого проживання, що підтверджується і поясненнями ОСОБА_9 , фото таблицею, актом контрольного зважування металобрухту від 23.03.2020 року.
Апеляційний суд вважає, слідчим суддею, під час розгляду даного клопотання достовірно встановлено, що 23.03.2020 слідчим Чигиринського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 винесено постанову про визнання речових доказів по кримінальному провадженні № 0000090, зокрема, металобрухту.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя навів в ухвалі переконливі мотиви, з яких він дійшов висновку про часткове задоволення даного клопотання та відповідно про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме, металобрухт, який знаходиться в кузові автомобіля марки «ЗИЛ», державний реєстраційний номер д/н НОМЕР_1 , 1990 року випуску, тимчасово вилучений 23.03.2020, шляхом позбавлення права будь-яким особам розпоряджатися, відчужувати та користуватися ним.
Колегія суддів вважає обґрунтованими та вмотивованими висновки слідчого судді про накладення арешту на майно в рамках кримінальному провадженні № 0000090, а саме, металобрухт, а тому доводи апелянта про те, що оскаржувана ухвала є незаконна, так як в ній суд посилається на ч.1 ст.170 КПК України, однак не вказує жодного мотиву накладення арешту на його майно - безпідставні.

Неприйнятними є доводи апелянта про те, що доказів, які б підтверджували його винність в порушенні порядку здійснення операцій з металобрухтом немає, оскільки колегія суддів, в даному випадку, перевіряє законність і обґрунтованість ухвали місцевого суду про накладення арешту на майно, не даючи при цьому оцінки доказам, які будуть надаватися безпосередньо під час розгляду кримінального провадження.

Інших доводів, які б спростовували підставою для скасування оскаржуваного рішення місцевого суду, яке відповідає вимогам ст.370 КПК України, апеляційна скарга ОСОБА_7 не містить.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст.131,132, 170-173 КПК України, наклав арешт на металобрухт, який знаходиться в кузові автомобіля марки «ЗИЛ», державний реєстраційний номер д/н НОМЕР_1 , 1990 року випуску, тимчасово вилучений 23.03.2020, шляхом позбавлення права будь-яким особам розпоряджатися, відчужувати та користуватися ним, з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, тому вимоги апелянта, викладені в його апеляційній скарзі щодо скасування оскаржуваної ухвали в цій частині, є безпідставними.

З огляду на викладене, оскільки судом першої інстанції постановлено законну та обґрунтовану ухвалу про часткове задоволення клопотання слідчого СВ Чигиринського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно за матеріалами досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000090 від 23.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, колегія суддів залишає її без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 без задоволення.

Керуючись ст.ст.170, 173, 309, 404, 405, п.1 ч.3 ст.407, ст.ст.419, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Чигиринського районного суду Черкаської області від 25 березня 2020 року, якою задоволено частково клопотання слідчого СВ Чигиринського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно за матеріалами досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000090 від 23.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді