Провадження № 1-кп/686/691/19
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2019 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисників адвокатів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

ОСОБА_15 ,

провівши в залі суду в м. Хмельницькому в режимі відеоконференції підготовче судове засідання по кримінальному провадженню № 686/15200/17 по обвинуваченню ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 263, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,
В С Т А Н О В И В :
07.08.2017 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області надійшов складений 24.07.2017 року старшим слідчим слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_16 та затверджений цього ж дня заступником начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Хмельницької області ОСОБА_17 обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.07.2018 року дане кримінальне провадження повернуто прокурору.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області від 21.09.2018 року апеляційну скаргу прокурора задоволено а ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.07.2018 року скасовано та призначено новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

В ході підготовчого судового засідання прокурор просив призначити справу до судового розгляду на підставі даного обвинувального акта, а захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_14 а також захисник ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_15 ,заявили клопотання, яке підтрималиОСОБА_9 і ОСОБА_10 , про повернення обвинувального акта прокурору, так як він не відповідає вимогам КПК України.
На обґрунтування своєї позиції адвокат ОСОБА_14 зазначив, що обвинувальний акт містить чималу кількість суперечностей, які не можуть бути усунуті в ході судового розгляду. Також зазначив, що по даному кримінальному провадженню обвинувальний акт не відповідає вимогам закону, оскільки прийнятий з порушенням територіальної юрисдикції, що не може бути усунуто в ході судового розгляду, зазначені прокурором «фактичні обставини кримінального правопорушення» і «формулювання обвинувачення» дублює повідомлення про зміну підозри, акт містить інкримінування двох окремих за складом злочинів (п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України та ч. 4 ст. 187 КК України), зокрема умисного вбивства з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб та розбій, спрямований на заволодіння майном у особливо великих розмірах за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень по одному і тому ж взаємопов`язаному факту, при цьому формулювання обвинувачення є однаковими. Крім того, на досудовому слідстві було обмежено захист у доступі до матеріалів проведення негласних слідчих (розшукових) дій, що впливає на подальшу рівність прав сторін кримінального провадження. Разом з тим, в провадженні різних судів, а саме Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області та Соснівського районного суду Черкаської області перебувають кримінальні провадження щодо одних і тих же обвинувачених. Проте, вирішити питання про їх об`єднання Верховний Суд не наважується а розгляд їх окремо суттєво впливає на права підзахисних, оскільки унеможливлює їх безпосередню участь в судових засіданнях, а лише в режимі відеоконференції, та позбавляє можливості спілкуватися з захисниками щодо узгодження позиції захисту.
В обґрунтування свого клопотання захисникОСОБА_9 адвокат ОСОБА_15 зазначила, що по даному кримінальному провадженню обвинувальний акт не відповідає вимогам закону, оскільки не містить відомостей про закінчення досудового розслідування, посилання на докази не містять відомості про томи і аркуші справи, у реєстрі не зазначено підстави та порядок зупинення досудового розслідування, не внесені відомості про дату та час повідомлення про підозру, правову кваліфікацію кримінального правопорушення. В обвинувальному акті не міститься формулювання обвинувачення, прокурором викладені обставини злочину формально, зокрема до ЄРДР внесені відомості по обвинувачення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 за ч. 1 ст. 263, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, проте ОСОБА_11 за ч. 1 ст. 263 КК України обвинувачення не висунуто, що не відповідає матеріалам кримінального провадження, акт не містить чітких відомостей про місце, час та спосіб передачі вогнепальної зброї ОСОБА_9 . ОСОБА_10 , чітких відомостей та доказів про місце, час та спосіб зустрічі обвинувачених для передачі зброї, мотивів вчинення злочину, вид завданої майнової шкоди.
Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши зміст обвинувального акта та додатків до нього, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.
Пунктом «а» частини 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
При цьому безумовним порушенням кримінального процесуального законодавства є порушення права обвинуваченого на захист, яке, зокрема, повинно бути забезпечено конкретністю пред`явленого йому обвинувачення, яке в даному випадку відсутня.
Відповідно до глави 24 КПК України однією із форм закінчення досудового розслідування щодо особи є звернення прокурора до суду з обвинувальним актом. Згідно ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Порядок складання обвинувального акта, додатків до нього та перелік відомостей, які повинен містити складений обвинувальний акт, визначені ст. 291 КПК України
Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, окрім іншого, повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Судом встановлено, що 07.08.2017 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області надійшов складений 24.07.2017 року старшим слідчим слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_16 та затверджений цього ж дня заступником начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Хмельницької області ОСОБА_17 обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

Складений обвинувальний акт містить суттєві недоліки, зокрема фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, викладені поверхнево в загальних межах та не конкретно, в акті відсутнє чітке формулювання обвинувачення.
Так, в обвинувальному акті прокурор інкримінує ОСОБА_9 вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та зазначив, що ОСОБА_9 у невстановлені досудовим розслідуванням час, місце та спосіб незаконно придбав пістолет ОСОБА_18 промислового виробництва, який є короткоствольною нарізною вогнепальною зброєю, який в подальшому незаконно зберігав у невстановленому місці та збув ОСОБА_10 у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці. При цьому, в порушення вимог ст. 291 КПК України в обвинувальному акті не визначено час, місце та спосіб придбання, зберігання та збуту ОСОБА_10 пістолета Макарова 9-мм. (ПМ), який є вогнепальною зброєю. Тобто, в обвинувальному акті орган досудового розслідування та прокурор не вказав подію кримінального правопорушення.
Крім цього, органи досудового розслідування інкримінують ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 вчинення 10 жовтня 2016 року на території гаражного масиву «Грузевиця-2», що розташований в Хмельницькому районі, с. Грузевиця «Грузевиця-2», за попередньою змовою групою осіб розбійницький напад на потерпілого ОСОБА_19 , який займався обміном валюти на території залізничного вокзалу м. Хмельницького, з застосуванням щодо нього насильства, небезпечного для його життя та здоров`я, заволодіння при цьому грошовими коштами в розмірі 23000 доларів США, і в умисному вбивстві потерпілого з корисливих мотивів. Формулюючи обвинувачення та викладаючи фактичні обставини вчинення даних кримінальних правопорушень, орган досудового розслідування в обвинувальному акті зазначив, що 9 жовтня 2016 року ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у невстановлений досудовим розслідуванням час прибули в м. Хмельницький, при цьому ОСОБА_11 мав при собі і застосував при вчиненні злочину невстановлений досудовим розслідуванням вогнепальний травматичний пістолет, калібру 9 мм. Так, вони розмістились у невстановленій досудовим розслідуванням орендованій ОСОБА_9 квартирі, обговорили план вчинення даних злочинів, а 10 жовтня 2016 року у невстановлений досудовим розслідуванням час прибули на місце вчинення злочину.
При цьому, в акті не зазначено місце, час і спосіб зустрічі обвинувачених, де останні начебто узгоджували план дій, спрямований на вчинення вбивства з корисливих мотивів та розбійницького нападу, мотивів і цілей інкримінованого особливо тяжкого злочину, ролей кожного з них, не дана правова оцінка діям ОСОБА_11 щодо придбання, зберігання та використання вогнепального травматичного пістолета.
Разом з тим, прокурором не викладено суті обвинувачення щодо зазначення ролі кожного із співучасників у вчиненні даного кримінального правопорушення, а саме щодо узгодженої позиції способу заволодіння коштами потерпілого.

Зазначення в обвинувальному акті про подію кримінального правопорушення у вигляді «детальні обставини: час, місце, спосіб, - «не встановлено досудовим розслідуванням» суперечить вимогам ст. 291, 91 КПК України та позбавляє обвинувачених права на ефективний захист, а суд здійснити судовий розгляд даного кримінального провадження.
Крім того, із обвинувального акта вбачається, що вчинивши вбивство та розбійний напад ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 забрали у померлого ОСОБА_19 пакет, у якому знаходилися грошові кошти в сумі 23 тис. доларів США, що згідно з курсом НБУ становить 594 тис. 340 грн., чим завдали потерпілому шкоди в особливо великих розмірах, при цьому в акті не зазначено, що ці кошти належали саме потерпілому, а не є власністю когось іншого.
Так, Європейський суд з прав людини (далі Суд) зазначає, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення та чіткої правової кваліфікації дій особи унеможливлює якісний і повний її захист і, як наслідок, має бути беззаперечною підставою для скасування вироку.
Наприклад, у рішенні Європейського суду з прав людини від 26.06.2008, ухваленому у справі «Ващенко проти України», зазначено: «Обвинувачення для цілей п. 1 ст. 6 конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п. 51)».
У рішенні від 25.07.2000, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії», детальніше прописано: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «b» ч. 3 ст. 6 конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».
У рішенні від 9.10.2008, прийнятому у справі «Абрамян проти Росії», вказано: «Деталі скоєння злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він офіційно вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».
В цьому ж рішенні ЄСПЛ нагадав, що положення пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, правової кваліфікації, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом про кримінальну відповідальність, яке висунуте в порядку, встановленому цим кодексом. Разом з цим ч. 1 ст. 337 КПК передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в його межах, крім випадків, передбачених цією статтею.
Отже, розгляд справи без формулювання обвинувачення є неможливим, а винесене рішення буде вважатися незаконним. Адже відповідно до ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи виправданою або винуватою в мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів, статті відповідного закону, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, адже правова норма кваліфікації має відповідати формулюванню обвинувачення.
У більшості випадків апеляційні суди скасовують вироки у зв`язку з відсутністю в обвинувальному акті формулювання обвинувачення і направляють справу на новий розгляд. При цьому зазначають: «Викладене свідчить про істотне порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило ухваленню законного й обґрунтованого рішення по суті обвинувачення, що відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст.409, ч. 1 ст. 412 КПК України є підставою для його скасування».
Вказане дає можливість установити, що є «формулюванням обвинувачення» і що саме в розумінні п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України («Обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування») повинен містити обвинувальний акт.
Зазначені обставини є істотним порушенням кримінального процесуального закону, оскільки можуть перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 терміну перебування під вартою до двох місяців, яке підтримала потерпіла.
Обвинувачений ОСОБА_9 , його захисник адвокат ОСОБА_15 заперечили проти клопотання прокурора та просять змінити запобіжний захід на домашній арешт. Інші захисники та обвинувачені заперечили щодо задоволення клопотання прокурора та підтримали клопотання адвоката ОСОБА_15 а обвинуваченого ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.
Заслухавши думку учасників судового провадження, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_9 , обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, не виключається можливість ухилення його від явки до суду та перешкоджання встановленню істини по справі, те, що ОСОБА_9 постійно проживає в іншій місцевості, тому підстав для скасування або зміни обвинуваченому запобіжного заходу та обрання іншого не пов`язаного з триманням під вартою, на даний час судом не вбачається.
За таких обставин суд вважає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України та єдиним процесуальним шляхом виправлення його недоліків на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України він підлягає поверненню прокурору.
На підставі наведеного, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 686/15200/17 по обвинуваченню ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 263, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, повернути прокурору Хмельницької області.
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою по 09.02.2020 року включно.
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_15 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Повний текст ухвали суду буде оголошений учасникам судового провадження 16 грудня 2019 року о 10 годині.
Ухвала може бути оскаржена протягом 7-ми днів до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд.

Головуючий суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_3

ОСОБА_2