Справа № 487/1392/20
Провадження № 1-кс/487/1738/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2020 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000833 від 09.02.2020 за ч. 2 ст. 186 КК України про арешт майна,-
ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт на предмет, ззовні схожий на ніж із дерев`яною рукояткою, з визначенням його місця зберігання Заводський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області. Клопотання обгрунтоване тим, що Заводським ВП ГУ НП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000833 від 09.03.2020 за ч. 2 ст. 186 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 08.03.2020 р. до Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області надійшла заява від ОСОБА_5 , яка просить вжити заходів до невідомої особи, яка 08.03.2020 о 22.30 год., знаходячись на перехресті вулиці Обсерваторна та вулиці Шевченка в м. Миколаєві, відкрито із застосуванням фізичного насилля, що не є небезпечним для життя та здоров`я, викрала мобільний телефон Samsung моделі S-8, синього кольору, чим спричинила матеріальну шкоду в сумі 30000 грн. В ході огляду місця події 09.03.2020 р. на перехресті вулиці Обсерваторна та вулиці Шевченка в м. Миколаєві зі службового автомобіля марки «Renault» було виявлено та вилучено предмет, ззовні схожий на ніж із дерев`яною рукояткою, який було добровільно видано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Враховуючи те, що вилучена річ може бути використана як доказ факту та обставин у кримінальному провадженні, слідчий просив накласти на вилучене майно арешт.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Вислухавши слідчого, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно п.п.1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.
Частиною 5 ст. 171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Як передбачено ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 КПК України. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженню; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Встановлено, що слідчим відділом Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000833 від 09.03.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 08.03.2020 р. до Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області надійшла заява від ОСОБА_5 , яка просить вжити заходів до невідомої особи, яка 08.03.2020 о 22.30 год., знаходячись на перехресті вулиці Обсерваторна та вулиці Шевченка в м. Миколаєві, відкрито із застосуванням фізичного насилля, що не є небезпечним для життя та здоров`я, викрала мобільний телефон Samsung моделі S-8, синього кольору, чим спричинила матеріальну шкоду в сумі 30000 грн.
Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, 09.03.2020 р. о 00.30 год. за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, 21, затримано ОСОБА_6 , як особу. підозрювану у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
09.03.2020 р. в період часу з 00.37 по 00.49 год. проведено огляд місцевості, а саме ділянки, яка розташована на проїзній частині проспекту Центрального міста Миколаєва, неподалік від перехрестя вул. Рюміна за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, 21, де знаходився службовий автомобіль марки «Renault». При відкритті задньої правої двері прямо від водія на задньому сидінні виявлено та вилучено предмет, ззовні схожий на ніж із дерев`яною рукояткою, який було добровільно видано ОСОБА_6 .
За таких обставин, враховуючи характер вчиненого кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підстави вважати, що вилучений в ході огляду місця події предмет, ззовні схожий на ніж із дерев`яною рукояткою, який було добровільно видано ОСОБА_6 , може бути використаний як доказ факту та обставин у кримінальному провадженні, а тому відповідає критеріям, які визначені ч. 1 ст. 98 КПК України.
Також доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України та існує необхідність накладення арешту на це майно для забезпечення збереження його як речового доказу та виконання завдань кримінального провадження.
Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.
З урахування викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 98, 167, 170-173 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого слідчого відділу Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000833 від 09.03.2020 за ч. 2 ст. 186 КК України про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на майно: предмет, ззовні схожий на ніж із дерев`яною рукояткою, який добровільно видано ОСОБА_6 09.03.2020 в ході огляду місця події, з визначенням місця зберігання майна Заводський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області за адресою: м. Миколаїв, вул. Біла 44.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, інший власник майна, які не були присутні при розгляді клопотання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1