Дата документу 26.12.2019
Справа № 501/4512/19
У Х В А Л А
24 грудня 2019 року слідчий суддя Іллічівського міського суду Одеської області ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника власника майна адвоката ОСОБА_5 ,
20 грудня 2019 року в даному кримінальному провадженні було проведено огляд іншого приміщення - приміщення «Інтернет-кафе», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого було вилучено 6 (шість) системних блоків (комп`ютерів).
24 грудня 2019 року до слідчого судді надійшло клопотання слідчого ОСОБА_4 про арешт вищезазначеного вилученого майна в якості речових доказів, так як вони можуть бути предметами злочинної діяльності та містити на собі сліди вчинення кримінальних правопорушень.
В судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 , та прокурор ОСОБА_3 , підтримали клопотання, представник власника майна адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечувала.
Слідчій суддя вважає, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню з наступних підстав.
24 грудня 2019 року слідчий, в провадженні якого перебуває дане кримінальне провадження, звернувся до слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області з клопотанням про надання дозволу на проведення огляду місця події, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого було вилучено 6 (шість) системних блоків (комп`ютерів).
Ухвалою слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 24 лютого 2019 року в задоволенні клопотання було відмовлено та проведений огляд місця події визнано незаконним.
Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого, прокурора, або може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Слідчий суддя вважає, що особа, яка звернулася із клопотанням, не довела в судовому засіданні існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення.Матеріали клопотання не містять жодного доказу щодо цього.
Частиною першою статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
В частині другій статті 170 зазначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а саме - можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Слідчий суддя вважає, що особа, що подала клопотання про арешт майна, не довела необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а саме - можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Більш того, клопотання про арешт майна взагалі не містить посилання на обставини, які б свідчили про існування зазначених ризиків.
Крім того, відповідно до ч.1 і ч.3 ст.233, ч.3 ст.234 та ч.2 ст.237 КПК України, проведення обшуку та огляду житла чи іншого володіння особи можливі тільки на підставі ухвали слідчого судді, суду, крім невідкладних випадків, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину.
Згідно п.1 ч.2 ст.87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.
Відповідно до ч.4 ст.87 КПК України, докази, передбачені п.1 ч.2 цієї статті, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.
Частиною 2 статті 87 КПК України передбачено, що недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Як зазначалося вище, слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 24 грудня 2019 року в даному кримінальному провадженні було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про надання дозволу на проведення огляду місця події, під час якого було тимчасово вилучено майно.
Враховуючи, що огляд місця події, проведення якого потребувало попереднього дозволу слідчого судді, було здійснено без такого дозволу, що є істотним порушенням прав людини і основоположних свобод, слідчий суддя визнає докази, отримані в результаті цієї процесуальної дії, а саме - 6 (шість) системних блоків (комп`ютерів) - недопустимими доказами.
Як зазначалося вище, слідчим суддею встановлено, що огляд місця події, під час якого було тимчасово вилучено майно, визнаний незаконним, а тому накладення арешту на майно, яке було вилучене під час такого огляду, неможливо.
За таких обставин клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна є необґрунтованим.
Керуючись ст.ст.110, 131-132, 172-173 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:
Копію ухвали надіслати (вручити) прокурору, слідчому, іншим зацікавленим особам.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчій суддя