Справа 127/4248/20
Провадження 1-кс/127/2088/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2020 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Вінницького міського суду Вінницької області клопотання прокурора Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно, яке вилучене під час обшуку 14.02.2020, в рамках кримінального провадження № 0000013 внесеному до ЄРДР 03.01.2020, за фіксації судового розгляду технічними засобами, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло вищевказане клопотання прокурора ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором, про накладення арешту на майно.

Клопотання мотивовано тим, що у провадженні слідчого перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000013 від 03.01.2020, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, у зв`язку із чим у органу досудового розслідування постала необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на майно.

Під час розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що до Київського ВП ВВП ГУНП у Вінницькій області надійшли матеріали УСР у Вінницькій області ДСР НПУ стосовно прийняття мір до невідомої особи, яка 05.07.2016 використала завідомо підроблений документ, а саме паспорт Громадянина України.

За вказаним фактом Київським ВП ВВП ГУНП у Вінницькій області 03.01.2020 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000013 від 03.01.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

В ході досудового слідства встановлено, що ОСОБА_7 , в невстановлений час та невстановленому місці, за допомогою невстановлених слідством осіб, з метою отримання громадянства України, виготовив підроблений документ ідентифікації особи що є документом суворого обліку та звітності - паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 в якому зазначено, що він виданий 19.12.2011 Калінінським РВ ДМУ м. Донецьк, Донецької області на ім`я ОСОБА_8 .

Даний завідомо підроблений паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , ОСОБА_8 05.07.2016 використав при реєстрації шлюбу в м. Києві з громадянкою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (актовий запис № 241 в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, складений виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 05.07.2016. Спільне прізвище після шлюбу - ОСОБА_10 ). В подальшому ОСОБА_8 використовуючи завідомо підроблений паспорт громадянина України НОМЕР_1 та свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 , у зв`язку зі зміною прізвища, 23.09.2016 отримав новий паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 виданий Святошинським РВ ГУДМС України в м. Києві на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Сніжне, Донецької області.

В той же час, за інформацією ГУДМС України, Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації (відповідь 6.1-1111/6-20 від 30.01.2020), паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , оформлений 26.01.2006 Шахтарським MB УМВС України в Донецькій області на ім`я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Даний паспорт, відповідно до інформації ГУДМС України у Львівській області знищений у зв`язку зі смертю володільця ОСОБА_12 за № 6 від 30.06.2017.

В ході досудового розслідування також встановлено, що даний паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 виданий Святошинським РВ ГУДМС України в м. Києві на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Сніжне, Донецької області, ОСОБА_11 неодноразово використовувався у продовж 2017 - 2019 років, а саме: при отриманні посвідчення водія НОМЕР_4 від 13.07.2017 виданий Територіальним сервісним центром МВС № 0541 (м. Вінниця, вул. Ботанічна, 24), при реєстрації 17.10.2017 місця проживання за адресою АДРЕСА_1 , під час розгляду Вінницьким міським судом судової справи № 127/1973/17, при наданні згоди на укладення договору купівлі-продажу нерухомості ОСОБА_9 від 21.08.2019 посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_13 , тощо.

Під час досудового слідства 14.02.2020 проведено обшук автомобіля TOYOTA LAND CRUISER 200, д.н.з. НОМЕР_5 , власником якого являється ОСОБА_9 та фактично користується ОСОБА_11 .

В ході даного обшуку було виявлено та вилучено:

посвідчення водія серії НОМЕР_4 видане 13.07.2017 центром 0541 на ім`я ОСОБА_11 ;

картка НОМЕР_6 видана на ім`я ОСОБА_14 ;

посвідчення серії НОМЕР_7 видане 22.05.2018 видане на ім`я ОСОБА_11 ;

мобільний телефон чорного кольору марки айфон 5 серії в чохлі темно-сірого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_8 в якому знаходиться Sim-картка оператора ПРАТ «Київстар» № НОМЕР_9 .

Крім того, 14.02.2020 проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 - на території домоволодіння розташованого за адресою АДРЕСА_2 власником якого, являється дружина ОСОБА_7 - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В ході даного обшуку було виявлено та вилучено:

- свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 (оригінал) на 1 арк.; - копія паспорту громадянина України серія НОМЕР_10 на 1 арк.;

- копія паспорту громадянина України серія НОМЕР_3 на 1 арк.;

- рішення Вінницького міського суду від 20.09.2017 у справі № 127/19273/17 на 2 арк.;

- паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_11 виданий на ім`я ОСОБА_11 ;

- копія довідки від 03.06.2016 № на 1 арк.;

- копії шостої, сьомої, десятої, одинадцятої, дванадцятої та тринадцятої сторінок паспорту громадянина України серія НОМЕР_3 на 2 арк.

Прокурором 17.02.2020 винесено постанову про визнання вилучених речей та документів, речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки вказані речі та документи мають важливе значення для всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставин кримінального провадження, за їх допомогою можна встановити наявність або відсутність обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Згідно п.1 ст.98 КПК України, встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Крім того, відповідно до ч.9 ст.100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Керуючись ст. 36, 167, 170- 173 КПК України, слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав за обставин викладених у ньому.

Захисники в судовому засіданні заперечили проти клопотання, слідчому судді пояснили, що підстави для накладення арешту на майно відсутні, оскільки клопотання безпідставне та подане з порушенням строків на його подання. Подали свої письмові заперечення.

Слідчий суддя вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Так, згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В силу ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Проаналізувавши матеріали клопотання та заперечення представника слідчий суддя приходить до висновку, що майно, яке вилучене під час обшуку не має жодного відношення до кримінального правопорушення в рамках якого внесено відомості до ЄРДР.

Посилання прокурора на те, що паспорт на ім`я ОСОБА_8 є підробленим та отриманий останнім незаконним шляхом, слідчим суддею до уваги не приймаються, оскільки правомірність видачі даного паспорта не є предметом дослідження у даному судовому засіданні.

Як зазначено вище, згідно з частиною першою статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В судовому засіданні та з матеріалів доданих до клопотання не вбачається наявності жодного доказу на предмет причетності ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, досудове розслідування якого здійснюється в межах кримінального провадження, а тому прокурором в судовому засіданні не доведено необхідності вилучення вищевказаного майна та визнання його речовим доказом.

Також слідчим суддею встановлено, що в матеріалах клопотання відсутні обґрунтовані докази в підтвердження того, що вилучене під час обшуку майно має відношення до кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а також обґрунтування, відношення даного майна до кримінального провадження та необхідність, підстави накладення арешту на дане майно.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що прокурором порушено вимоги ч. 5 ст. 171 КПК України, під час подання даного клопотання, оскільки обшук та вилучення майна здійснювалося 14.02.2020, в той час як клопотання подано прокурором до відділення поштового зв`язку 18.02.2020, тобто понад 48 годин як того вимагає ч. 5 ст. 171 КПК України.

Статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477- IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна віднесено до заходів забезпечення кримінального провадження, тому, для накладання арешту на майно, як захід забезпечення кримінального провадження, обов`язково повинна бути наявна досить обґрунтована підозра.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження та потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручаюся у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, а також може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що слідчим не доведено необхідності такого арешту з посиланням на належні, допустимі докази, тому слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання прокурора Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 131, 132, 170, 171, 172, 174, 175 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно, яке вилучене під час обшуку 14.02.2020 транспортного засобу марки «Тойота», р/н НОМЕР_5 , в рамках кримінального провадження № 0000013 внесеному до ЄРДР 03.01.2020 залишити без задоволення.

Зобов`язати слідчого, який провадить досудове розслідування кримінального провадження № 0000013, негайно повернути власнику вилучене під час обшуку 14.02.2020 транспортного засобу марки «Тойота», р/н НОМЕР_5 , майно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, однак її оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя