Єдиний унікальний номер 236/4216/18
Номер провадження 11-кп/804/228/20

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер 236/4216/18
Номер провадження 11-кп/804/228/20 Суддя-доповідач Смірнова В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті в складі:

головуючої Смірнової В.В.

суддів Залізняк Р.М., Круподері Д.О.,

при секретарі судового засідання Ільяшенку С.О.,

за участю:

прокурора Саліхова А.А.,

обвинуваченого ОСОБА_1 ,

захисника Прядки Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцції в залі суду м. Бахмута Донецької області апеляційну скаргу обвинуваченого на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 07 листопада 2019 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дергачі Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 12.03.2004 р. вироком Дергачівського районного суду Харківської області за ч.1 ст.115, ч.2 ст.121, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 9 років, звільнений 12.10.2010 р. по відбуттю строку покарання,

якого визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, п.п.1, 5, 13 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено йому покарання: за ч. 1 ст. 263 КК України - у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки; за ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 5, 13 ч. 2 ст. 115 КК України - у виді позбавлення волі строком на 9 (дев?ять) років. У відповідності до положень ч.1 ст.70 КК України призначити ОСОБА_1 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань позбавлення волі строком на 9 (дев?ять) років 3 (три) місяці,

ВСТАНОВИЛА:

Обвинуваченим ОСОБА_1 були скоєні кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, п.п.1, 5, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, за наступних обставин.

З літа 2017 року по зиму 2018 року, точного часу та дати не встановлено, ОСОБА_1 , проходячи військову службу в рядах української добровольчої армії в м.Авдіївка Донецької області, не маючи передбаченого законом дозволу, привіз до місця мешкання, у будинок АДРЕСА_1 , вибуховий пристрій саморобного виготовлення по типу ручна граната осколкової дії, який складався з корпусу осколкової гранати ОГ-17 з елементами саморобної доробки та підривача УЗРГМ, 2 підривачі УЗРГМ-2, які є вибуховими пристроями, та саморобний вибуховий пристрій, який складався з оболонки - корпусу гранати ОГ-17 від 30-мм пострілу ВОГ-17, заряду вибухової речовини - групи бризантних на основі тротилу, засобу підриву (засобу детонування) - уніфікованого запалу до ручних гранат типу УЗРГМ. Зазначені саморобні вибухові пристрої та підривачі УЗРГМ-2 ОСОБА_1 залишив на зберігання в спальній кімнаті цього будинку, під диваном.

14 липня 2018 року приблизно о 14-00 год. ОСОБА_1 , взявши за місцем свого мешкання - у будинку АДРЕСА_1 саморобний вибуховий пристрій, який складався з оболонки - корпусу гранати ОГ-17 від 30-мм пострілу ВОГ-17, заряду вибухової речовини - групи бризантних на основі тротилу, засобу підриву (засобу детонування) - уніфікованого запалу до ручних гранат типу УЗРГМ, на велосипеді поїхав до бази відпочинку Лотос в с.Щурове м.Лиман Донецької області, де неофіційно працював охоронцем в кафе Робінзон, залишивши вказаний вище предмет в приміщенні будинку № 5.

15 липня 2018 року приблизно о 02-00 год. у кафе Робінзон, розташованому на території бази відпочинку Лотос в с.Щурове м.Лиман Донецької області, між перебуваючими у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт. Під час конфлікту ОСОБА_2 вдарив та штовхнув ОСОБА_1 , в той момент у ОСОБА_1 виник намір на позбавлення життя ОСОБА_2 . З метою реалізації свого протиправного умислу ОСОБА_1 пішов до будинку № 5, який знаходиться на території бази відпочинку Лотос в с.Щурове м.Лиман Донецької області, в якому взяв раніше принесений та захований ним саморобний вибуховий пристрій по типу граната з осколковою вражаючою дією вибуху, який складався з оболонки - корпусу гранати ОГ-17 від 30-мм пострілу ВОГ-17, заряду вибухової речовини - групи бризантних на основі тротилу та засобу підриву (засобу детонування) - уніфікованого запалу до ручних гранат типу УЗРГМ, після чого з зазначеним вибуховим пристроєм попрямував за ОСОБА_2 .

В той момент, коли ОСОБА_2 разом із своєю співмешканкою ОСОБА_3 зупинились на ділянці місцевості, розташованій на території бази відпочинку Троянда, на відстані 500 м від паркану бази відпочинку Липа та на відстані 20 м від паркану бази відпочинку Лотос в с.Щурове м.Лиман Донецької області, ОСОБА_1 , будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, маючи навички та досвід у поводженні зі зброєю, боєприпасами та вибуховими пристроями, з метою умисного протиправного позбавлення життя ОСОБА_2 , усвідомлюючи те, що застосування наявного у нього саморобного вибухового пристрою є небезпечним для життя багатьох осіб, зірвав з нього запобіжне кільце та кинув в напрямку місця, де знаходилися ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , внаслідок чого відбувся вибух, чим виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця. Однак, внаслідок вибуху смерть потерпілих не настала, а металевими осколками зазначеного саморобного вибухового пристрою, що вибухнув, було спричинено ОСОБА_2 рвану рану спини, що відноситься до легких тілесних ушкоджень, а ОСОБА_3 - рвану рану лівого ока; відкрите, проникаюче, сліпе, діаметральне, осколкове поранення голови; забій головного мозку середнього ступеню; внутрішньо-мозкову гематому правої тім`яної долі головного мозку, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя. Таким чином, ОСОБА_1 свій злочинний умисел не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки смерть потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не настала.

В період часу з 13-05 год. до 15-04 год. 15.07.2018 в ході обшуку житлового будинку АДРЕСА_1 , де фактично мешкає ОСОБА_1 , в спальній кімнаті під диваном в картонній коробці було виявлено та вилучено корпус осколкової гранати ОГ-17, виготовлений промисловим (заводським) способом з елементами саморобної доробки у вигляді полімерної втулки, вставленої в корпус, та засобами підриву (засобами детонування) уніфікованими запалами ручної гранати, модернізованими, дистанційної дії типу УЗРГМ (1 одиниця), типу УЗРГМ-2 (2 одиниці), виготовлені промисловим (заводським) способом. У своїй сукупності корпус осколкової гранати ОГ-17 з елементами саморобної доробки та підривач УЗРГМ (1 одиниця) є вибуховим пристроєм саморобного виготовлення по типу ручна граната осколкової дії. Підривачі УЗРГМ-2 (2 одиниці) відносяться до категорії вибухових пристроїв. Корпус осколкової гранати ОГ-17 (1 одиниця), запали типу УЗРГМ (1 одиниця), УЗРГМ-2 (2 одиниці), споряджено вибуховими речовинами. Конструктивно передбачено спорядження корпусу осколкової гранати ОГ-17 вибуховою речовиною групи бризантних А-ІХ-1 (флегматизований гексоген), вагою 56 г. Конструктивно передбачено спорядження запалів типу УЗРГМ, УЗРГМ-2 вибуховими речовинами: групи ініціюючих (ТНРС, азид свинцю) та групи бризантних (тетрил). Даний саморобний вибуховий пристрій, виготовлений на основі корпусу осколкової гранати ОГ-17 (1 одиниця) з підривачем УЗРГМ (1 одиниця) та підривачі УЗРГМ-2 (2 одиниці) до вибуху придатні. Зазначені вибухові пристрої ОСОБА_1 зберігав за місцем свого постійного проживання по АДРЕСА_1 без передбаченого законом дозволу.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_1 вважає вирок незаконним, ухваленим з порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що в ході досудового розслідування було порушено його право на захист, оскільки перший допит був проведений за відсутності захисника, на нього здійснювався тиск працівниками поліції. Під час судового розгляду судом не були встановлені його особисті та характеризуючи дані; вважає, що його необґрунтовано обвинувачують, судом недосліджені в порядку статті 94 КПК України докази, та не мотивовано доведеність його вини у вчиненні замаху на вбивство, не було прийнято до уваги, що він спав у приміщенні, яке будо закрито з вулиці; потерпілі та свідки показували, що погроз у бік потерпілих він не висловлював, ні конфліктував. Суд безпідставно відмовив у призначенні повторної судово-медичної експертизи. Також не згоден з призначеним покаранням через його суворість, вказує, що при призначенні покарання судом не прийнято до уваги його вік, наявність хронічних захворювань.

Прокурор до початку апеляційного розгляду на підставі статті 403 ч. 1 КПК України подав відмову від апеляційної скарги .

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_1 та його захисника Прядку Р.А., які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який просив вирок суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, вирок суду необхідно залишити без змін.

Потерпілі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви, в яких порушують клопотання про розгляд кримінального провадження за їх відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд не допустив цих порушень кримінального та кримінального процесуального закону.

Свій висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.п. 1,5,13 ч. 2 ст. 115 КК України, суд зробив на підставі доказів, які він дослідив та оцінив із дотриманням положень ст.94 КПК України. Суд навів у вироку докладні мотиви прийнятого рішення відповідно до вимог ч.3 ст.374 КПК України.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого, не викликають сумнівів у правильності судового рішення, й спростовуються зібраними у провадженні доказами.

Суд, першої інстанції відповідно до вимог ст. 94 КПК України дослідив всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для постановлення обвинувального вироку.

Обвинувачений ОСОБА_1 у судовому засіданні суду першої інстанції свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.263 КК України, визнав повністю, а - за ч.2 ст.15, п.п.1, 5, 13 ч.2 ст.115 КК України повністю не визнав та поясняв, що відеозапис слідчого експерименту він вважає недійсним. Як він показував під час слідчого експерименту, що він кинув гранату через помсту, однак кому і за що він вирішив помститися, він не розуміє; ОСОБА_2 був йому раніше не знайомий. За парканом кафе він підійшов до друга ОСОБА_2 ОСОБА_4 та просив забрати його додому. ОСОБА_2 відразу вийшов з кафе, тому він не міг ходити в будиночок за гранатою і чекати на ОСОБА_2 ще 20 хвилин. Крім того, вдень, коли він розпивав спиртні напої з ОСОБА_5 у нього в будиночку, він показував йому цю гранату, з цією гранатою він ходив в інше кафе вечеряти, згодом цю гранату він показував іншим. Під час проведення слідчого експерименту він описував версію слідчого, а не свої дії. Йому показали місце вибуху і розповіли, що сталося, а він самостійно домислював, як це могло статися, а не як це було насправді. Зазначав, що він майже нічого не пам`ятає. Також показував, що граната саморобна, використовується при наступі, вона має дрібні уламки, які пробивають м`які частини тіла, однак не можуть пробити кістку; патрон від АГС, щоб вбити когось, потрібно 3-5 патронів відразу на близькій відстані.

Також зазначав, що на слідчому експерименті потерпілий показував ділянку місцевості, де він зупинився, яка добре освітлена, тому якби він йшов за ним, потерпілий би його побачив, коли зупинився. Потерпілий говорив, що потім нього підійшла ОСОБА_3 , яка також не бачила обвинуваченого. До потерпілих підходив невідомий, з яким у ОСОБА_2 був конфлікт, та який знайомий з ОСОБА_3 І тільки після цього підійшов він, і відбувся вже конфлікт між ним та ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_2 завдав удару не тому хлопцю, який чіплявся до його дружини, а йому та він ударив його у відповідь. Це підтверджується наявністю у нього та ОСОБА_2 тілесних ушкоджень на обличчі. Він припускає, що міг ще завдати тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , однак його забрав ОСОБА_5 , який також був там присутнім. Якби він мав намір його вбити, він би зробив це іншим чином. Він ніколи не застосовував свої навички, оскільки побоювався вбити або покалічити.

Крім того, зазначив, що висновок судово-медичного експерта, згідно якого у нього виявлено опік на долоні лівої руки, який з`явився від дії високої температури запалу гранати, є неправильним. Опік міг з`явитися, якби запал вибухнув у його руці, тоді б він залишився без руки або в кращому випадку без пальців. У нього була здерта шкіра на долоні, опіку не було. Потерпіла говорила, що під час конфлікту він був на стороні хлопця, який до неї чіплявся, та висловлювався нецензурною лайкою. Однак, це неправда.

Під час слідчого експерименту він показував, як кидав гранату. Однак, з того місця кидати гранату дуже незручно, заважають зелені насадження.

Він винний в тому, що носив з собою гранату, у нього їх було дві, які зберігалися протягом року.

Крім того, показував, що 14.07.2018 по дорозі на роботу випив пиво, та на базі відпочинку в будиночку у ОСОБА_5 він випив 100 грн. самогону, потім у кафе, випив з хлопцями 150 гр. Він знаходився у стані сп`яніння, вранці нічого не пам`ятав, що відбувалося ввечері. Коли він їхав на роботу, взяв із собою гранату, яка є аналогічній тій гранаті, що вилучили у нього за місцем мешкання під час обшуку. Гранату взяв із собою, для того, щоб захиститися коли його будуть вбивати. Граната була у нього вдома і він постійно захищався без гранати, і ніж постійно був при ньому.

Граната, яка аналогічна тій гранаті, що вилучили у нього вдома, була весь вечір з ним, хто міг кинути гранату окрім нього йому невідомо. Конфлікт з ОСОБА_2 він також не пам`ятає, про конфлікт йому відомо зі слів свідків. Свідки бачили його, коли він пішов в будиночок спати, із свідків хто був постійно з ним - це ОСОБА_5 . Він відтягнув його від ОСОБА_2 , повів до себе в будиночок, закрив його ключем, і пішов далі. Під час слідчого експерименту в присутності понятих, адвоката він не зазначив про наявність у нього зауважень, оскільки фактично його затримали вранці, а не о 14-00 год., як зазначено в протоколі, показання він надавав вранці, і коли приїхав адвокат він лише підписав їх. Він показував слідчому на слідчому експерименті та підписував те, що слідчий хотів від нього побачити, оскільки його не вперше затримують, і він знає як поводяться з затриманими працівники поліції. Під час аудіоконтролю в умовах ІТТ м.Краматорську він співкамернику розповідав те, що і зараз розповідає. Він не міг розповідати, що він кинув гранату, запис підроблений.

Його гранатою можна вбити людину, однак це дуже рідкий випадок. Він не виключає, що ця граната може спричинити смерть. Використовуючи цей бойовий снаряд, який він переробив за аналогією, як робили в чеченську війну, він виключає можливість вбивства двох осіб.

Під час конфлікту з ОСОБА_2 у нього була граната, він не пам`ятає момент, коли граната ще була при ньому, а коли - вже ні. Він не знає куди поділась граната, в подіях під час вибуху гранати він участі не брав, гранату міг кинути хто завгодно. Конструкція цієї гранати така ж сама як і будь-якої іншої, для її вибуху слід висмикнути чеку та кинути.

Події кримінальних правопорушень та винуватість обвинуваченого ОСОБА_1 у вчиненні відносно потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 5, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, та кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України, у повному обсязі підтверджена показаннями потерпілих, свідків та дослідженими у судовому засіданні доказами.

Так, відповідно протоколу проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_1 та його захисника від 15.07.2018 р., вбачається, що обвинувачений ОСОБА_1 у присутності захисника Прядка Р.А., перебуваючи біля входу до кафе Робінзон на території бази відпочинку Лотос в с.Щурове м.Лиман Донецької області, показував та розповідав, що він не офіційно працює охоронцем в нічний час та слідкує за правопорядком. Так, 15.07.2018 близько 02-00 год. він працював у кафе, в цей час на танцювальному майданчику кафе між невідомими йому чоловіками виник конфлікт. ОСОБА_1 підійшов до цих чоловіків та спробував їх заспокоїти, однак один з них штовхнув чи вдарив ОСОБА_1 , після чого він вирішив налякати чоловіка, який його образив, використавши саморобну гранату, перероблену ним з бойової гранати ВОГ-17 декілька місяців тому в м.Авдіївка Донецької області, де він проходив службу в добровольчому батальйоні, та яка на той момент була захована ним у його будинку АДРЕСА_2 5 на території цієї бази відпочинку. Всього у нього було дві такі гранати, одна з яких залишилась у нього за місцем мешкання по АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 показав розташування будинку № 5 на території бази відпочинку, де він взяв гранату та повернувся з нею до кафе Робінзон, де чекав, коли його кривдник вийде з кафе. Коли минуло 20 хвилин, цей чоловік вийшов з кафе та пішов у напрямку бази відпочинку Троянда, ОСОБА_1 пішов за ним. В той час, коли чоловік зупинився приблизно за 20 м від паркану бази відпочинку Лотос та почав з кимось говорити, ОСОБА_1 зірвав з гранати запобіжне кільце та кинув гранату у бік людей, після чого відбувся вибух. При цьому ОСОБА_1 поясняв, що він усвідомлював, що використана ним граната є небезпечною для більш ніж однієї особи, оскільки радіус розльоту осколків складає близько 7 м, про що він знав, та уявляв, що можуть постраждати інші особи. Після цих подій ОСОБА_1 пішов відпочивати у свій будинок (а.к.п.136-138, т.1).

У судовому засіданні суду першої інстанції потерпілий ОСОБА_2 показував, що 14.07.2018 р. вдень він з дружиною ОСОБА_3 та донькою приїхали на базу відпочинку Черьомушки у с. Щурове. Ввечері вони пішли на дискотеку Робінзон. В якийсь момент він помітив, що до його дружини підійшов незнайомий хлопець, вони стояли розмовляли. Він підійшов до цього хлопця, сказав йому, що це його дружина, вони розійшлися. Коли втретє до його дружини підійшов цей хлопець, між ними виник конфлікт. Підійшли ще якісь хлопці, охоронець ОСОБА_1 (він його запам`ятав, оскільки він був з бородою), загалом 5-6 чоловіків. ОСОБА_6 не було, лише всі розмахували руками. Він точно не пам`ятає, але під час з`ясування стосунків він міг задіти або цього хлопця, або охоронця. Коли все скінчилося, він пішов з кафе до бази відпочинку. Він пройшов через металеву хвіртку у бетонному огородженні, його наздогнав ОСОБА_4 , під час їх розмови він побачив, що до них йде його дружина, він не хотів з нею спілкуватися, тому пішов далі в напрямку будиночку. Пройшовши десь 5 м, його наздогнала дружина. Вони зупинились та спілкувалися. Повз них пройшла ОСОБА_7 та присіла на пеньок, ОСОБА_4 він не бачив. Через деякий час він почув хлопок, не зрозумів що це. ОСОБА_4 говорив, що впав він та впала ОСОБА_3 .

Перед тим, як він почув хлопок, окрім своїх знайомих та дружини, він нікого не бачив. Він бачив ОСОБА_7 , яка сиділа навпроти нього на відстані приблизно 7 м, він в той момент стояв спиною до металевої хвіртки. Коли він виходив з кафе, він не бачив, щоб за ним хтось виходив. Згодом йому говорив ОСОБА_4 , що за ним йшов ОСОБА_1 Коли він їх наздогнав та запитав що сталося, вони нічого йому не відповіли, тому він пішов наздоганяти його. ОСОБА_1 він бачив двічі, вперше, коли вони тільки прийшли в кафе та розмістилися за вільним столом, підійшов ОСОБА_1 , який нервував, запитував хто буде платити за вхід на дискотеку, він дістав гроші та розплатився. Вдруге він його бачив під час конфлікту на дискотеці. Під час конфлікту в кафе ОСОБА_1 жодних погроз на його адресу не висловлював. Під час проведення слідчого експерименту він надавав показання добровільно, жодного тиску на нього не чинили.

Аналогічні пояснення потерпілий ОСОБА_2 надавав під час проведення слідчого експерименту 04.10.2018.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 41 від 31.07.2018, проведеної на підставі ухвали слідчого судді від 17.07.2018 р., при зверненні за медичною допомогою 15.07.2018 р. ОСОБА_2 на його тілі малися тілесні ушкодження: забій та підшкірна гематома м`яких тканин нижньої щелепи справа; рвана рана спини. Забій та підшкірна гематома м`яких тканин нижньої щелепи справа могли утворитися від дії тупих предметів, чим могли бути кулаки рук людини, в термін і при обставинах, вказаних в ухвалі, і відносяться до легких тілесних ушкоджень. Рвана рана спини могла утворитися від дії осколку при вибуху саморобного предмету, за конструктивними ознаками та властивостями схожий на гранату ВОГ-17, в термін і при обставинах, вказаних в ухвалі і відноситься до легких тілесних ушкоджень (а.к.п.157, т.1).

Згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.10.2018, потерпілий ОСОБА_2 впізнав ОСОБА_1 як особу, яка працювала охоронцем в ніч з 14.07.2018 р. на 15.07.2018 р. в кафе Робінзон с.Щурове м.Лиман, який перебував в стані алкогольного сп`яніння та поводив себе агресивно, та з яким у нього відбувся конфлікт (а.к.п.206-208, т.1).

У судовому засіданні суду першої інстанції потерпіла ОСОБА_3 показувала, що пізно ввечері у липні 2018 р. в с.Щурове вона разом з чоловіком, донькою та ОСОБА_4 з ОСОБА_7 знаходились на дискотеці Робінзон. Під час перебування на дискотеці вони зустріла свого знайомого з м.Краматорська, з яким розмовляла. Підійшов її чоловік, став з`ясовувати, чому той підійшов. Бійки між ними не було. Вона не пам`ятає, чи підходив ОСОБА_1 до її чоловіка або до її знайомого. Вона пам`ятає, що охоронці були десь поряд, але щоб була якась бійка або сутичка з охоронцями, вона не бачила. Її чоловік рознервувався та пішов з кафе, вона пішла за ним. За територією кафе біля паркану вони стояли розмовляли, далі вона нічого не пам`ятає. З нею проводили слідчий експеримент під час досудового розслідування, показання вона надавала добровільно.

Із протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_3 від 04.10.2018 та відеозапису слідчого експерименту вбачається, що вона надавала аналогічні показання (а.к.п.219-222, т.1).

Згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.10.2018 р. потерпіла ОСОБА_3 впізнала ОСОБА_1 як особу - охоронця в кафе Робінзон с.Щурове м.Лиман, який перебував в стані алкогольного сп`яніння та поводив себе агресивно та влаштував конфлікт з її співмешканцем ОСОБА_2 (а.к.п.209-211, т.1).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 42 від 16.08.2018, проведеної на підставі ухвали слідчого судді від 13.08.2018 р., при зверненні за медичною допомогою 15.07.2018 р. ОСОБА_3 на її тілі малися тілесні ушкодження: рвана рана лівого ока; відкрите проникаюче сліпе діаметральне осколкове поранення голови; забій головного мозку середнього ступеню; внутрішньомозкова гематома правої тім`яної долі головного мозку, які могли утворитися від дії осколку, при вибуху вибухового пристрою, в строк та за обставин, вказаних в ухвалі, і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя. Напрямок ранового каналу спереду назад та зліва направо. Найбільш вірогідно, що під час поранення потерпіла знаходилась у вертикальному положенні. Після отримання тілесних ушкоджень потерпіла не могла вчиняти будь-які самостійні дії. В історії хвороби на її ім`я не має даних про наявність чи відсутність алкоголю в крові на час надходження її до лікарні. Тілесні ушкодження, виявлені на тілі потерпілої ОСОБА_3 могли утворитися при обставинах, на які вказує підозрюваний ОСОБА_1 під час проведення слідчого експерименту (а.к.п.162-163, т.1).

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні суду першої інстанції показував, що влітку 2018 р. ОСОБА_1 тимчасово працював в кафе Робінзон в с.Щурово охоронцем, а свідок працював кухарем. В ніч з 15 липня на 16 липня 2018 р. або з 14 липня на 15 липня 2018 р. о 00-45 год. у ОСОБА_1 відбувся конфлікт з чотирьма нетверезими чоловіками, про що він дізнався зі слів іншого охоронця. Зазначив, що це чотири чоловіки, з якими були дві жінки та доросла дитина. Зі слів цього охоронця ОСОБА_9 , повних анкетних даних якого він не знає, йому стало відомо, що вони вчотирьох вийшли та ОСОБА_1 також вийшов, вони пішли розбиратися. Свідок вийшов за паркан та побачив цих осіб з тілесними ушкодженнями на обличчях. Він хотів їх зупинити, однак він не знайшов ОСОБА_1 , а побачив лише цих чотирьох осіб, подумав, що ОСОБА_1 побили, і він десь в кущах лежить, тому вирішив повернутися в кафе за ліхтарем, та в 3-4 м. від нього пролунав вибух. ОСОБА_1 він не бачив, внаслідок вибуху йому було завдано осколкове поранення. Тілесні ушкодження були завдані чоловіку, який був з дружиною. На цій ділянці місцевості, де пролунав вибух, знаходилися кущі та дерева, там було темно, потерпілі знаходилися позаду нього на відстані 10 м. в момент вибуху. Під час досудового розслідування за його участю проводили слідчий експеримент, в ході якого він показав та розповів про відомі йому обставини.

Аналогічні показання свідок ОСОБА_8 надавав під час проведення слідчого експерименту 05.11.2018 (а.к.п.49-53, т.2).

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні показував, що він з ОСОБА_2 , його донькою та дружиною, та своєю дружиною прийшли до кафе Робінзон в с.Щурово приблизно о 23-24 год. ОСОБА_1 був охоронцем на вході в кафе. Зазначив, що у них не було конфлікту з ОСОБА_1 , конфлікту з ОСОБА_2 також не бачив. Він пішов за ОСОБА_2 , потім підійшла до нього ОСОБА_3 , вони спілкувалися, він підійшов до них та пролунав вибух. Коли він йшов з кафе за ОСОБА_2 окрім потерпілих та своєї дружини він бачив ОСОБА_1 . Після виходу з кафе він не звернув уваги, чи було в руках у ОСОБА_1 щось. Після вибуху він побачив, що впала ОСОБА_3 , а потім впав ОСОБА_2 , Він не бачив, хто міг кинуту цю гранату, на місці було дуже темно. Під час досудового розслідування з ним проводився слідчий експеримент, в ході якого він добровільно показував та розповідав про обставини вчинення кримінального правопорушення у присутності понятих, під час проведення слідчого експерименту краще пам`ятав події.

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_4 від 08.11.2018 та фототаблиці до нього, останній показував та надавав аналогічні пояснення під час проведення слідчої дії (а.к.п.60-65, т.2).

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні суду першої інстанції показувала, що 14 липня 2018 року вони разом ОСОБА_2 , його донькою та дружиною ОСОБА_3 відпочивали у с. Щурове на дискотеці Робінзон. На дискотеці вона не бачила конфліктних ситуацій. Згодом вона побачила, як її чоловік виходив з кафе та пішла за ним. Коли вона вийшла з кафе, ОСОБА_3 залишалася в кафе. Вона наздогнала свого чоловіка та ОСОБА_2 , які спілкувались між собою, то пройшла повз, сіла на уламок плити та побачила, як до чоловіків підходить ОСОБА_3 . Вони втрьох продовжували спілкуватися. Будь-яких сторонніх людей вона не бачила, ділянка місцевості не освітлена, ліхтарів немає, було темно. Вона почула хлопок біля води, який був схожий на розрив петарди. Побачила, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 лежали на землі, а ОСОБА_4 викликав швидку допомогу. Вона брала участь в слідчому експерименті добровільно, тиску не неї не здійснювали.

Із протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_7 від 08.11.2018 р. та фототаблиці до нього, вбачається, що вона показувала та надавала аналогічні пояснення під час проведення даної слідчої дії.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні суду першої інстанції показував, що у липні 2018 року він відпочивав та працював на базі відпочинку Лотос в с. Щурово Лиманського району. В ніч на 15.07.2018 він прийшов на дискотеку Робінзон, де вживав алкогольні напої, охоронцем там був ОСОБА_1 . На дискотеці стався конфлікт та бійка між відвідувачами, яку він та ОСОБА_1 припинили. Під час конфлікту один з відвідувачів вдарив ОСОБА_1 в обличчя, а той у відповідь вдарив того чоловіка. Після цього він відвів ОСОБА_1 до свого будинку, а сам повернувся до дискотеки. Там запропонував ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити базу відпочинку, та майже вивів їх за територію бази відпочинку. Раптово почув звук вибуху як вибухнула петарда. Він побачив на землі ОСОБА_3 , на її голові була кров. Потім побачив ОСОБА_2 , який повз по землі та мав сліди крові на спині. Він дочекався швидкої допомоги та повернувся на дискотеку, де продовжив вживати алкоголь, а через деякий час до кафе увійшли працівники поліції, разом з якими він пішов до свого будинку, віддав їм ключі. Працівник поліції відчинив двері будинку та побачив там ОСОБА_1 . З моменту коли він залишив ОСОБА_1 у будинку до часу вибуху пройшло біля 30 хвилин, за цей час він ОСОБА_1 не бачив і з ним не спілкувався. Гранати у ОСОБА_1 він не бачив.

Згідно з протоколом огляду місця події від 15.07.2018 та фототаблиці до нього, слідчим у присутності понятих оглянута ділянка місцевості, яка розташована на відстані 500 м від паркану бази відпочинку Липа та на відстані 20 м від паркану бази відпочинку Лотос, на території бази відпочинку Троянда. На зазначеній ділянці місцевості на відстані 7 м від входу праворуч виявлено місце вибуху, на відстані 19,5 м від місця вибуху виявлено та вилучено спусковий важіль з написом УЗРГМ 583 48-73, виготовлений з металу сірого кольору, та кільце на відстані 1,54 м від зазначеного спускового важелю, на відстані 14 м від епіцентру вибуху (воронка 12х8 см.), навколо якого виявлені осколкові ураження дерев, що знаходяться на відстані 35 см від епіцентру вибуху, на піщаному ґрунті виявлено сліди бурого кольору та гумові капці. Окрім того, в ході огляду місця події виявлено та вилучено металеві фрагменти (осколки) з місця вибуху, пробу ґрунту з епіцентру вибуху та контрольну пробу ґрунту неподалік від епіцентру вибуху, змив з поверхні спускового важелю із запалу гранати типу УЗРГМ, змиви речовини бурого кольору (а.к.п.100-108, т.1).

Згідно протоколу обшуку від 15.07.2018, в приміщенні житлового будинку, господарських та побутових будівель і споруд домоволодіння АДРЕСА_1 , за участю спеціалістів, було встановлено, що за цією адресою мешкає ОСОБА_1 без реєстрації. В ході обшуку спальної кімнати житлового будинку під диваном було виявлено картонну коробку, в якій знаходились: два запали типу УЗРГМ-2, на поверхні яких маються однакові маркувальні позначення 39-80-УЗРГМ-2-583; корпус гранати типу ВОГ-17 без підривача та порохового заряду, у верхній торцевій частині вставлена полімерна деталь, в центрі якої виявлено запал, який обернуто в декілька обертів клейкою стрічкою білого кольору, на спусковому важелі якого є позначення 48-77 УЗРГМ-349-2 (а.к.п.109-114, т.1).

Ухвалою слідчого судді від 16.07.2018 р. на підставі ч.3 ст.233 КПК України надано дозвіл слідчому на проведення обшуку в житловому будинку АДРЕСА_1 (а.к.п.118-120, т.1).

Згідно з протоколом затримання особи від 15.07.2018 о 14-00 год. ОСОБА_1 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.п.1,5 ч.2 ст.115 КК України, про затримання о 14-05 год. повідомлено Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги, під час обшуку затриманої особи нічого не виявлено та не вилучено (а.к.п.121-123, т.1).

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо порушення його права на захист в ході досудового розслідування є необґрунтованими з тих підстав.

При затриманні ОСОБА_1 був повідомлений про підстави затримання та суть обвинувачення, йому були роз`яснені права відповідно до вимог ст. 42 ч. 3 КПК України, що підтверджено його підписом у протоколі затримання ( а.с. 150 т. 2). Крім того у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 відмовився надавати будь які пояснення з приводу затримання.

Крім того, про затримання ОСОБА_1 о 14-05 год. повідомлено Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги, який доручив здійснення захисту у даному кримінальному провадженню адвокату Прядко Р.А.

Відразу у день затримання ОСОБА_1 йому був призначений захисник Прядко Р.А. (постанова про залучення захисника від 15.07.2018), та надалі всі слідчі дії за участю обвинуваченого ОСОБА_1 були проведені за участі його захисника Прядки Р.А.

Згідно з висновком судової вибухотехнічної експертизи № 2/21-133 від 17.08.2018 р., проведеної на підставі ухвали слідчого судді від 20.07.2018 р., надані на експертизу предмети є: корпусом осколкової гранати ОГ-17 (1 одиниця), виготовленим промисловим (заводським) способом з елементами саморобної доробки у вигляді полімерної втулки, вставленої в корпус, та засобами підриву (засобами детонування) уніфікованими запалами ручної гранати, модернізованими, дистанційної дії типу УЗРГМ (1 одиниця), УЗРГМ-2 (2 одиниці), виготовленими промисловим (заводським) способом. У своїй сукупності корпус осколкової гранати ОГ-17 (1 одиниця) з елементами саморобної доробки та підривач УЗРГМ (1 одиниця) є вибуховим пристроєм саморобного виготовлення по типу ручна граната осколкової дії. Підривачі УЗРГМ-2 (2 одиниці) відносяться до категорії вибухових пристроїв. Надані на дослідження корпус осколкової гранати ОГ-17 (1 одиниця), запали типу УЗРГМ (1 одиниця), УЗРГМ (2 одиниці), споряджено вибуховими речовинами. Конструктивно передбачено спорядження корпусу осколкової гранати ОГ-17 вибуховою речовиною групи бризантних А-ІХ-1 (флегматизований гексоген), вагою 56 г. конструктивно передбачено спорядження запалів типу УЗРГМ, УЗРГМ-2 вибуховими речовинами: групи ініціюючих (ТНРС, азид свинцю) та групи бризантних (тетрил). Даний саморобний вибуховий пристрій, виготовлений на основі корпуса осколкової гранати ОГ-17 (1 одиниця) з підривачем УЗРГМ (1 одиниця), та підривач УЗРГМ-2 (2 одиниці) до вибуху придатні (а.к.п.3-12, т.2). Корпус гранати ОГ-17 (1 одиниця), запал типу УЗРГМ (1 одиниця), запал типу УЗРГМ-2 (2 одиниці) знищені при проведенні експертного дослідження, про що складено відповідний акт (а.к.п.14, т.2).

Згідно ухвали слідчого судді Апеляційного суду Донецької області від 17.07.2018 р. № 8077т надано дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії у виді аудіо-, відеоконтролю особи - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в приміщенні ІТТ № 6, розташованого за адресою: Донецька область, м.Краматорськ, вул.Академічна, 25. Термін дії дозволу визначено на 58 діб (а.к.п.66-67, т.3).

Відповідно до протоколу за результатами проведення НС(Р)Д - аудіо-, відеоконтролю особи від 05.10.2018 р., проведеної на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Донецької області від 17.07.2018 р. № 8077т, в результаті проведення зазначеної НС(Р)Д у період з 17.07.2018 р. по 12.09.2018 р. отримано інформацію:

17.07.2018 р. (файл 01_17072018_182036, період часу з 12-57 по 18-23 хв.) зафіксовано діалог ОСОБА_1 з співкамерником, під час якого ОСОБА_1 розповів, що він поїхав влаштовуватися на роботу в диско-бар, домовився працювати охоронцем Він на роботі алкоголь не вживає, однак цього разу зустрів учасника АТО, який відпочивав, вони разом вживали алкоголь та о 20-30 год. він вже був у стані сильного алкогольного сп`яніння. О 02-00 год. відбувся конфлікт, чоловік почав його нецензурно ображати. Господар кафе казав йому, щоб він нікого не бив. Він почекав, поки цей чоловік вийде та кинув бойову гранату. Він нічого не пам`ятає, це йому працівники поліції розповіли. 17.07.2018 р. (файл 01_17072018_195615, період часу з 48-13 по 49-23) зафіксовано діалог ОСОБА_1 з співкамерником, під час якого ОСОБА_1 сказав, що посилатися на стан афекту не має сенсу, оскільки він не вперше опиняється в такій ситуації, він сам повідомив працівникам поліції, що був у стані алкогольного сп`яніння. Матеріали, що підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 ознак інкримінованого кримінального правопорушення зафіксовано на оптичному диску № 99 т (а.к.п.26-28, т.2).

У судовому засіданні суду першої інстанції досліджено оптичний диск № 99 т (а.к.п.29, т.2), зафіксовані на ньому файли в повному обсязі відповідають викладеним у протоколі НС(Р)Д обставинам, однак друга розмова зафіксована у файлі 01_17072018_184650, період часу з 48-13 по 49-23.

Суд першої інстанції дав вірну правову оцінку вищезазначеним процесуальним документам, правомірність яких не оспорювалась захистом.

Згідно з висновком судової хімічної експертизи № 6-415 від 10.10.2018, проведеної на підставі ухвали слідчого судді від 23.07.2018 р., на наданих на експертизу численних фрагментах металу сірого кольору невизначеної форми з нашаруванням речовини чорного кольору, металевій скобі з металу сіро-жовтого кольору, з маркуванням на ній з однієї сторони 143-73 УЗРГМ 583 та металевому кільці сірого кольору з нашаруванням речовини чорного кольору встановлено наявність вибухової речовини тринітротолуолу (тротилу). На наданих на експертизу зразку суміші сухого ґрунту сіро-коричневого кольору в вигляді грудочок із речовиною рослинного походження та зразку сухого ґрунту сіро-коричневого кольору в вигляді грудочок промислових вибухових речовин (ТЕНу, тротилу, тетрилу, октогену, нітрогліцеріну, гексогену) не виявлено (у межах чутливості використаних методів дослідження). На наданих на експертизу двох фрагментах марлі білого кольору з нашаруваннями речовини коричневого кольору промислових вибухових речовин (ТЕНу, тротилу, тетрилу, октогену, нітрогліцеріну, гексогену) не виявлено (у межах чутливості використаних методів дослідження (а.к.п.169-175, т.1).

Як вбачається з висновку судової вибухотехнічної експертизи № 2/21-184 від 16.11.2018, проведеної на підставі ухвали слідчого судді від 30.10.2018, 15.07.2018 на території бази відпочинку Троянда, на відстані 500 м від паркану бази відпочинку Липа та на відстані 20 м від паркану бази відпочинку Лотос, розташованих в с.Щурове м.Лиман Донецької області, на відкритій ділянці місцевості, на ґрунті стався вибух саморобного вибухового пристрою по типу граната, з осколковою вражаючою дією вибуху. Саморобний вибуховий пристрій, який вибухнув, складався з оболонки корпусу гранати ОГ-17 від 30 мм пострілу ВОГ-17, заряду вибухової речовини - групи бризантних на основі тротилу, засобу підриву (засобу детонування) - уніфікованого запалу до ручних гранат типу УЗРГМ. При штатному вибуху гранати ОГ-17 пострілу ВОГ-17 площа ураження складає 70 кв.м. Надані на дослідження металеві фрагменти є частинами саморобного вибухового пристрою по типу граната, вибух якого стався 15.07.2018 на території бази відпочинку Троянда, на відстані 500 м від паркану бази відпочинку Липа та на відстані 20 м. від паркану бази відпочинку Лотос, розташованих в с.Щурове м.Лиман Донецької області, а саме: уламками (осколками) корпусу гранати ОГ-17 від 30-мм. пострілу ВОГ-17 після її вибуху, на яких наявні сліди дії вибухового впливу; важелем, шплінтом (чекою) з кільцем накольного механізму уніфікованого запалу до ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ (а.к.п.37-47, т.2).

Висновком судової психолого-психіатричної експертизи № 826 від 22.08.2018 р. встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявляє емоційно-нестійкий розлад особистості, ускладнений психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю зі шкідливими наслідками. В період вчинення інкримінованого діяння ОСОБА_1 знаходився у стані простого алкогольного сп`яніння, змінені форми, експлозивний варіант (що не є патологічним станом). За своїм психічним станом ОСОБА_1 міг повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період вчинення інкримінованого діяння ОСОБА_1 не знаходився у тимчасово хворобливому стані (патологічний афект, патологічне сп`яніння, реакція короткого замикання, сутінковий розлад особистості та ін.), який би позбавляв його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними. Стан тяжкого алкогольного сп`яніння, в якому перебував ОСОБА_1 , виключає можливість його перебування в стані фізіологічного афекту (сильного душевного хвилювання), або в стані вираженої емоційної напруги - стресу, фрустрації, який би суттєвим чином вплинув на його поведінку. Станом на теперішній час ОСОБА_1 повністю усвідомлює свої дії та керує ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_1 не потребує, за своїм психічним станом ОСОБА_1 може брати участь у судовому засіданні (а.к.п.74-82, т.2).

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що суд першої інстанції у повному обсязі дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення в справі, повно та всебічно перевірив зібрані на досудовому слідстві докази й дав їм у сукупності належну оцінку, що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і колегія суддів.

Доводі апеляційної скарги про не згоду обвинуваченого з висновком судово-медичної експертизи № 33 від 16.07.2018 та безпідставну відмову суду у призначенні повторної судово-медичної експертизи, колегія суддів зазначає наступне.

Стаття 1 Закону України «Про судову експертизу» передбачає, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Відповідно до п. Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.95 № 6 (далі- Інструкція), судово-медична експертиза проводиться з метою дослідження на підставі спеціальних знань матеріальних об`єктів, що містять інформацію про обставини справи, яка перебуває в провадженні органів дізнання, слідчого, прокурора чи суду.

Відповідно до п.2.7 Інструкції на судово-медичного експерта згідно з чинним законодавством покладається особиста відповідальність за проведення дорученої йому експертизи.

Права та обов`язки судово-медичного експерта при проведенні експертизи визначаються процесуальним законодавством України.

З зазначеного висновку вбачається, що він відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, при проведенні експертизи експерт з правами та обов`язками, передбаченими статтями 69, 70 КПК України ознайомлений. Про кримінальну відповідальність передбаченому статтями 384, 385, 387 КК України попереджений.

Крім того, беручи до уваги п. 1.2.11. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються, зокрема: первинні, додаткові, повторні, експертизи.

Повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз).

Діючою практикою застосування кримінального процесуального законодавства України передбачено, що повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

Обвинувачений зазначив, що висновок експерта не відповідає дійсності, оскільки суперечить дійсним обставинам.

Однак, зазначені доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Так, з дослідницької частини висновку вбачається, що під час освідування ОСОБА_1 поясняв, що 15.07.2018 близько 03-00 год. він кинув гранату, осколком або запалом пошкоджено ліву руку, експертом встановлено, що на долонній поверхні лівої кісті між м`язовими потовщеннями біля лучезапясного суглобу наявна рана овальної форми, розташована поздовжньо з дном червоного кольору, нижче рівня шкіри, розміром 0,9 х 0,6 см, глибиною до 0,1 см.

Зазначений висновок експертизи у сукупності з іншими вищезазначеними здобутими доказами, зокрема, протоколом обшуку за місцем мешкання ОСОБА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено аналогічну саморобну гранату, та показаннями свідка ОСОБА_4 , який пояснював, що коли він пішов за ОСОБА_2 , він бачив ОСОБА_1 , підтверджує вчинення зазначеного кримінального правопорушення саме ОСОБА_1 , а не будь-якою іншою особою.

Окрім того, вищезазначений висновок судово-медичної експертизи узгоджується з протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_1 та відеозаписом цієї слідчої дії, в ході якого ОСОБА_1 підтвердив свою причетність до вчинення злочину, показував на місці та розповідав про обставини вчинення кримінального правопорушення, також з відомостями, отриманими в результаті аудіоконтролю ОСОБА_1 17.07.2018 р. та зафіксованими у протоколі за результатами НС(Р)Д від 05.10.2018 р., з яких вбачається, що ОСОБА_1 розповів співкамернику про вчинене ним кримінальне правопорушення.

При цьому ОСОБА_1 розповідав про обставини вчиненого кримінального правопорушення детально, послідовно, його пояснення є логічно зв`язними.

Таким чином, у колегії суддів апеляційного суду не виникає сумнівів у правильності висновку судово-медичної експертизи, також були відсутні підстави для призначення повторної судово-медичної експертизи, тому ці доводи апеляційної скарги є не обґрунтованими.

Крім того, довід апеляційної скарги обвинуваченого, що до нього під час досудового розслідування з боку працівників поліції були застосовані міри психологічного тиску, колегія суддів зазначає наступне.

Ухвалою суду від 17.07.2019 було доручено територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у м.Краматорську, провести перевірку заяви ОСОБА_1 про застосування до нього психологічного впливу з боку працівників Лиманського відділення Слов`янського ВП (а.к.п.14-15, т.3).

Постановою слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління ДБР, розташованого у м.Краматорську, від 23.08.2019 р. кримінальне провадження № 0001070 від 02.08.2019 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, закрито у зв`язку із встановленням відсутності в діях працівників Лиманського ВП Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України (а.к.п.43-48, т.3).

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що судом не були встановлені його анкетні та характеризуючи дані спростовані журналом судового засіданні від 17.07.2019 та технічним записом цього судового засідання, в якому відповідно до вимог статті 348 КПК України головуючий встановлював особу обвинуваченого ОСОБА_1 , заняття та сімейний стан, роз`яснював йому суть обвинувачення, з`ясував чи визнає він себе винним та чи бажає давати показання.

Доводи апеляційної скарги, що він спав у приміщенні, яке було закрито з вулиці, колегія суддів зазначає, наступне.

Так, колегія суддів погоджується в висновком суду першої інстанції, який критично оцінив показання свідка ОСОБА_5 , який показував, що ОСОБА_1 у той день алкогольні напої не вживав та після конфлікту у кафе відвів ОСОБА_1 у свій будиночок та закрив його, а потім пропонував ініціатору конфлікту та його дівчині залишити кафе.

Так, зазначені показання спростовуються показаннями потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , які показували, що першим із кафе вийшов ОСОБА_2 за ним пішов ОСОБА_4 , а потім ОСОБА_3 ; свідок ОСОБА_4 показував, що коли він йшов за ОСОБА_2 бачив ОСОБА_1 , сам у той проміжок часу коли ОСОБА_1 , за показаннями свідка ОСОБА_5 мав знаходитися у зачиненому будиночку.

Крім того, свідок ОСОБА_5 перебував з ОСОБА_1 у товариських відносинах, вони спільно розпивали напої, тому суд верно критично оцінив його показання.

Доводи апеляційної скарги, що на місці вибуху було світло, тому потерпіли мали можливість його бачити, спростовані показаннями свідків та матеріалами справи.

Так, у судовому засіданні, та під час проведення слідчого експерименту потерпілі та свідки показували, що на місце вибуху ні було ліхтарів, було дуже темно, отже потерпілі не мали можливості бачити обвинуваченого.

Під час слідчого експерименту ОСОБА_1 показував, що у той день він був у сильному алкогольну сп`янінні, на місці вибуху було темно, нічого не видно, коли він почув голоси та розмову чоловіків, кинув у ту сторону гранату.

Також, обвинувачений ОСОБА_1 у суді першої інстанції показував, що 14.07.2018 він вживав алкогольні напої у достатній кількості, що він особисто майже нічого не пам`ятає, обставини подій йому відомі зі слів свідка ОСОБА_5 , який весь час перебував поряд з ним.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції дана оцінка показання обвинуваченого, що він не мав мотиву на вчинення кримінального правопорушення, однак також зазначав, що потерпілий спричинив йому тілесні ушкодження - вдарив його в обличчя, а він заподіяв удар ОСОБА_2 у відповідь. Окрім того, ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначав, що він міг би ще завдати тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , однак його відтягнув ОСОБА_5 , а свідок ОСОБА_5 під час допиту підтвердив, що він був очевидцем цього конфлікту, що один із відвідувачів вдарив ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 ударив його у відповідь.

Показання обвинуваченого та свідка ОСОБА_5 в частині конфлікту з ОСОБА_2 та спричинення тілесних ушкоджень судом правильно сприйнято достовірними, оскільки вони узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи № 41 від 31.07.2018, показаннями свідка ОСОБА_8 , протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 . Таким чином, доводи ОСОБА_1 в частині відсутності у нього мотиву спростовуються встановленими під час судового розгляду обставинами, а саме судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відбувся конфлікт.

Також колегією суддів першої інстанції наданий аналіз доводам ОСОБА_1 в тій частині, що за версією сторони обвинувачення після конфлікту він пішов в будиночок, там взяв гранату і повернувся до входу в кафе, де близько 20 хвилин чекав на потерпілого, в той час як потерпілий відразу після конфлікту вийшов з кафе та пішов в напрямку бази відпочинку.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції всебічно, повно та неупереджено досліджені всі обставини кримінального провадження, підтверджені доказами, які були оцінені відповідно до ст.94 КПК з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 5, 13 ч.2 ст.115 КК України, тобто закінчений замах на вбивство двох і більше осіб, вчинений способом, небезпечним для життя багатьох осіб, особою, яка раніше вчинила умисне вбивство; за ч.1 ст.263 КК України як носіння, зберігання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Щодо доводів апеляційної скарги про невідповідність призначеного судом покарання через суворість, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Призначаючи покарання, суд відповідно до вказаної статті кримінального закону врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно зі ст.12 КК України, є тяжким злочином (ч.1 ст. 263 КК України) та особливо тяжким злочином (ч.2 ст.15, п.п. 1, 5, 13 ч.2 ст.115 КК України), особливості й обставини їх вчинення, ставлення ОСОБА_1 до вчиненого, особу винного, який раніше судимий, на диспансерному обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем характеризується позитивно, нагороджений медаллю «За оборону Авдіївки», обставинами, які пом`якшують покарання: за ч. 1 ст. 263 КК України - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; обставини, що обтяжують покарання, за ч. 1 ст. 263 КК України вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів; за ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 5, 13 ч.2 ст.115 КК України - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Судом обвинуваченому ОСОБА_1 призначено покарання за ч.1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, за ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 5, 13 ч.2 ст.115 КК України у виді позбавлення волі с троком на 9 років (з урахуванням положення ч. 3 ст. 68 КК України).

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначено ОСОБА_1 покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 9 років 3 місяці.

Із постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 23.01.2014 року (справа № 5-48 кс13) вбачається, що загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Крім того, колегія суддів бере до уваги і таку правову позицію, зазначену в постанові ВСУ від 14.04.2016 року. Україна є правовою державою (стаття 1 Конституції України). Відповідно до частини першої статті 8 Основного Закону України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у Рішеннях від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора та від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі про призначення судом більш м`якого покарання. Так, у Рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно з частиною першою статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з частиною другої статті 50 КК, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання.

Таким чином, призначене ОСОБА_1 покарання є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення й попередження нових злочинів.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції не враховано його вік, та наявність хронічних захворювань, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - 56 років, він не є особою пенсійного віку, працездатний, матеріали кримінального провадження не містять даних щодо наявності у обвинуваченого ОСОБА_1 хронічних захворювань, крім того зазначені обставини не є обставинами, що пом`якшують покарання.

З огляду на викладене апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а вирок суду необхідно залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404-405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 07 листопада 2019 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

На ухвалу сторони можуть подати касаційні скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення цієї ухвали, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

Судді: