ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2412/16 Номер провадження 11-кп/814/632/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

засудженої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_8 на ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 27 січня 2020 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою районного суду залишено без задоволення заяву засудженої ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Октябрського районного суду м.Полтави від 28.03.2017, ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 15.11.2017 та постанови Верховного Суду від 21.02.2019.

Так, на обґрунтування вказаного рішення судом зазначено, що підстави звільнення ОСОБА_8 , які буди предметом дослідження в цивільній справі, не знаходяться у зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальному провадженні та будь яким чином не можуть випливати на правильність прийнятого рішення.
Також суд зазначив, що свідок ОСОБА_9 допитувався в судовому засіданні та його показанням надана судом правова оцінка, а тому вони не є новими та раніше невідомими слідчим органам і суду та не потребують окремого розслідування.
Крім того, окрема думка судді, в якій останній не погоджується з рішенням колегії суддів та викладає обґрунтування своїх доводів, не може бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій вказує про необхідність скасування прийнятого рішення з огляду на таке.

На думку засудженої постанова Верховного суду від 11.09.2019 по справі № 552/5440/15 є нововиявленою обставиною у даному провадженні. По вказаній справі колегія суддів залишила без змін рішення у цивільній справі щодо зміни формулювання причини звільнення, а саме змінено підставу її звільнення з ТОВ «Євростандарт-Автогаз» на ст..38 КЗпП. На думку засудженої, висновок суду про незаконність її звільнення за ст..41 ч.1 п.2 КЗпП вказує на її непричетність до привласнення газу.

Також вказує, що покази свідка ОСОБА_9 є недопустимими доказами у справі, оскільки йому погрожували і він надавав свідчення проти неї. Окрім того посилається на окрему думку судді Верховного Суду, який вказав на відсутність її винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

Також вважає, що ухвала районного суду не містить обґрунтувань щодо відмови у задоволенні її заяви, а тому є незаконною.

В поданій апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати і призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Заслухавши засуджену ОСОБА_8 , яка підтримала подану апеляційну скаргу, заперечення прокурора ОСОБА_6 , представника потерпілого ТОВ «Євростандарт «Автогаз» - ОСОБА_7 проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи клопотання , колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.
Нововиявленими обставинами відповідно до статті 459 КПК України визнаються: - штучне створення або підроблення доказів, на яких ґрунтується вирок; - скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; - інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Тобто, нововиявленими обставинами є викладені у відповідній заяві юридичні факти, які знаходяться в безпосередньому зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі, спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності.
З матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції, проаналізувавши доводи, зазначені у заяві ОСОБА_8 , дав їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що наведені у заяві підстави перегляду прийнятих судами рішень за нововиявленими обставинами не можуть бути визнані такими обставинами, оскільки підстави звільнення ОСОБА_8 , що встановлені рішенням по цивільній справі, не знаходяться у зв`язку з предметом доказування у кримінальному провадженню та не спростовують висновків суду щодо винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.
Окрім того доводи ОСОБА_8 про недопустимість доказу показань свідка ОСОБА_9 є безпідставними, оскільки вказаний свідок був безпосередньо допитаний в суді першої інстанції, а обставини щодо недостовірності його показів матеріали провадження не містять. Посилання ж ОСОБА_8 на окрему думку судді Верховного Суду, в якій зазначено про відсутність її винуватості у вчиненні злочину, як на підставу для перегляду вироку є неспроможними, так як кримінальне процесуальне законодавство не передбачає будь-яких юридичних наслідків висловлених окремих думок, а тому дана обставина не є нововиявленою у розумінні ст..459 КПК України.
Тобто фактично доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 зводяться до переоцінки доказів, оцінених судом під час ухвалення вироку, що не може слугувати підставою для перегляду рішень за новоивявленими обставинами.
Засудженою в поданій заяві та в апеляційній скарзі не наведено жодних доказів, які мають суттєве значення і ставило б під сумнів законність, обґрунтованість прийнятих у даному провадженні судових рішень.
При цьому, колегія суддів у відповідності до ч. 5 ст. 9 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення в справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року, в якому зокрема зазначено, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.
Таким чином, оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 466, 467 КПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 27 січня 2020 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4