КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_2.,

суддів - ОСОБА_3., ОСОБА_4.,

секретаря - ОСОБА_5.,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6.,

підозрюваного - ОСОБА_1,

захисника - ОСОБА_7.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0007512 від 10.08.2018 року, за апеляційними скаргами підозрюваного ОСОБА_1, захисника підозрюваного ОСОБА_1 - ОСОБА_7., на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 січня 2020 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби, до 12.02.2020 року,-

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженцю м. Києва, українцю, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1, раніше не судимому,

підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.127 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0007512 від 10.08.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.127 КК України.

12.11.2019 року в рамках кримінального провадження №0007512 ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146 та ч.2 ст.127 КК України.

20.11.2019 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва до підозрюваного ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 11.01.2020 року, із покладенням обов'язків, визначених ч.5 ст.194 КПК України.

27.11.2019 року Генеральною прокуратурою України продовжено строк досудового розслідування до 3 місяців, а саме до 12.02.2020 року включно.

08 січня 2019 року прокурор відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_8. звернувся до Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_1 мотивуючи клопотання тим, що ОСОБА_1 підозрюється у вчиненні середньої тяжкості та тяжкого кримінальних правопорушень, які мають високий ступінь суспільної небезпеки, вчинені проти здоров'я особи, та передбачають покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, що підтверджує наявність ризику переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Крім того, ОСОБА_1 може знищити, спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на потерпілих, свідків або експертів у даному кримінальному провадженні, тобто продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1, 2, 3, 4 ч.1 ст.177 КК України. Також вказує, що закінчити досудове розслідування не виявляється можливим внаслідок виняткової складності провадження та у зв'язку з необхідністю провести ряд слідчих та процесуальних дій.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 січня 2020 року клопотання прокурора задоволено та продовжено підозрюваному ОСОБА_1. строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в період доби з 22:00 год. по 07:00 год. строком до 12.02.2020 року, із покладенням обов'язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме: - не відлучатися із м. Києва, без дозволу слідчого, прокурора; - утримуватися від спілкування у будь-який спосіб з потерпілими, свідками у даному кримінальному провадженні; - повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання; - носити електронний засіб контролю. Обґрунтовуючи своє рішення суд послався на практику Європейського суду з прав людини, врахування тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, продовження існування ризиків передбачених п.п.1, 2, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, які на час розгляду клопотання не зменшилися, а також доведеності неможливості закінчити досудове розслідування в межах строку дії ухвали слідчого судді про застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

На вказану ухвалу слідчого судді підозрюваний ОСОБА_1 та його захисник ОСОБА_7., подали апеляційні скарги, в яких не погоджується з ухвалою слідчого судді від 08 січня 2020 року, вважають її незаконною та необґрунтованою, постановленою з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначають, що після вручення клопотання про продовження підозрюваному строку домашнього арешту, стороною захисту подано заперечення слідчому судді та документи, проте прокурором зазначені заперечення слідчому судді подані не були. Крім того, слідчим суддею під час судового засідання безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту в якому відображено та спростовано всі обставини, встановлені в попередніх судових засіданнях, та надано достатньо доказів щодо недоцільності продовження підозрюваному строку дії запобіжного заходу. Також наголошує, що в ухвалі не наведено даних, якими обґрунтовується існування ризиків, що підозрюваний ОСОБА_1 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на потерпілих, свідків або експертів у даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_1 не порушує жодного з обов'язків, покладених на нього, всіляко сприяє органу досудового розслідування, в рамках кримінального провадження, зокрема проведеними обшуками, не виявлено жодних речей або предметів, які стосувалися пред'явленої підозри, сам підозрюваний зі свідками не спілкується та спілкуватися не збирається. При цьому за два місяці з дня застосування до підозрюваного запобіжного заходу слідчим не проведено жодних дій на усунення суперечностей у версіях підозрюваного та потерпілих щодо обставин кримінальних правопорушень.Крім того, судом не враховано обставини, зазначені в ст.178 КПК України, а саме наявності у підозрюваного батьків похилого віку, дружини, двох неповнолітніх дітей, постійного місця роботи, місця реєстрації та проживання. Окремо звертає увагу, що прокурор звернувся з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходжу без дотримання проміжку часу, визначеного ч.1 ст.199 КПК України, тобто за п'ять днів до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді про застосування до підозрюваного ОСОБА_1 запобіжного заходу. Зазначає, що розглянувши клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу слідчий суддя допустив порушення ч.1 ст.116, ч.1 ст.117, ч.1 ст.199 КПК України. Тому, просять скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про продовження строку домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_1.

Заслухавши:

- доповідача - суддю апеляційного суду;

- прокурора, який заперечував проти задоволення поданих апеляційних скарг, ухвалу слідчого судді просив залишити без змін, як законну та обґрунтовану;

- підозрюваного та його захисника, які просили задовольнити апеляційні скарги у повному обсязі;

- ознайомившись з матеріалами клопотаннята обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до такого висновку.

Відповідно до ч.6 ст.181 КПК України у разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому ст.199 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку домашнього арешту для прийняття законного й обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з'ясувати всі обставини, з якими пов'язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та умови, за яких таке продовження можливе.

Вивчивши клопотання й матеріали, які його обґрунтовують, слідчий суддя встановив, що зазначені у ньому обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доданих до клопотання доказів, а також правильно зазначив, що причетність ОСОБА_1 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень є вірогідною для застосування щодо нього обмежувальних заходів, та прийшов до висновку про продовження ОСОБА_1. строку домашнього арешту у певний період доби, до 12.02.2020 року.

Проте, з таким рішенням слідчого судді колегія суддів не може погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу передбачені ст.178 КПК України.

Відповідно до положень зазначеної норми, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов'язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров'я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв'язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов'язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м'яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об'єктивно зв'язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Словосполучення «обґрунтована підозра» передбачає наявність існування фактів або інформації, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин («Cebotari v. Moldova», п.48).

Під час розгляду зазначеного клопотання, слідчий суддя з'ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_1 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.127 КК України.

Як вбачається з наданих прокурором до клопотання матеріалів, які його обґрунтовують, слідчий суддя встановив наявність зазначених у клопотанні обставин підозри, які підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, якими є наведені у клопотанні прокурора докази з доданими до нього матеріалами.

З урахуванням того, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов'язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані, у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_1 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.127 КК України.

Виходячи з приведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» поняття «обґрунтована підозра», - воно означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об'єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_1 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, в клопотанні прокурора та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про їх наявність є обґрунтованим з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, проте, у клопотанні органу досудового розслідування відсутні будь-які докази на підтвердження того, що більш м'який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, вказаним у клопотанні прокурора.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов'язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв'язками та усіма видами зв'язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).

У відповідності до вимог ст.178 КПК України, для вирішення справи у відповідності до вимог закону, колегією суддів також враховано дані, які характеризують особу підозрюваного, зокрема наявність у останнього постійного місця проживання, позитивних характеристик, стан його здоров'я та міцність соціальних зв'язків, того, що останній раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, а також інші обставини.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження ОСОБА_1. строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчим суддею не з'ясовано та не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м'яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти ризикам.

Не наведено зазначених обставин і прокурором у судовому засіданні під час перегляду оскаржуваної ухвали.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов'язання.

За положеннями ч.1 ст.179 КПК України, особисте зобов'язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов'язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов'язки, передбачені ст.194 КПК України.

Враховуючи усе вище викладене, а також тяжкість покарання за вчинення кримінальних правопорушень у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_1, наявність постійного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1, що свідчить про міцні соціальні зв'язки підозрюваного, ту обставину, що останній раніше до кримінальної відповідальності не притягався, а також враховуючи, що прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих ОСОБА_1. кримінальних правопорушень, наявність передбачених ст.177 КПК України ризиків та недоведеність недостатності застосування щодо підозрюваного більш м'яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним у клопотанні ризикам, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 січня 2020 року та постановлення нової ухвали про часткове задоволення клопотання прокурора та застосування щодо підозрюваного ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, який, як вважає колегія суддів, в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та передбачить запобігання передбачених ст.177 КПК Україниризиків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_1, захисника підозрюваного ОСОБА_1 - ОСОБА_7., задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 січня 2020 року про продовження підозрюваному ОСОБА_1. строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби, до 12.02.2020 року, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_8. про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_1, задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, запобіжний захід у вигляді особистого зобов'язання.

В порядку ст.194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_1, строком на 2 (дві) доби, але в межах строку досудового розслідування, наступні обов'язки:

1. прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

2. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Роз'яснити підозрюваному ОСОБА_1, що в разі невиконання вищевказаних обов'язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладене грошове стягнення в розмірі: від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2-х розмірів мінімальної заробітної плати.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4