ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/2377/19 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/200/20 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Умисне вбивство
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові судове провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 25 квітня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 ,-
В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .
В апеляційній скарзі засуджений посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, просить її скасувати та постановити нову ухвалу з застосуванням до нього вимог ст. 81 КК України. Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що за час перебування в виправному центрі він працевлаштований, не допускав порушень режиму тримання, за сумлінну поведінку та ставлення до праці має заохочення, характеризується адміністрацією установи з позитивного боку, а тому, вважає, що сумлінною поведінкою та ставленням до праці він довів своє виправлення.
Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення засудженого, який наполягав на задоволенні апеляційних вимог щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, думку прокурора щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, який вказував на необґрунтованість апеляційних вимог засудженого, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши ухвалу, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, з наступних підстав.
Виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Як вбачається з відомостей судового провадження та особової справи ОСОБА_7 раніше судимий:
- вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 04.11.2005 за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік;
Засуджений за вироком Апеляційного суду Харківської області від 19.11.2008 за п. п. 6, 12 ч.2 ст.115, ч.2 ст. 296 КК України до 14 років позбавлення волі. Під час судового розгляду оспорював обвинувачення, визнаючи свою вину частково.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.02.2016 зараховано строк попереднього ув`язнення з 04.03.2008 по 04.06.2009 за вироком Апеляційного суду Харківської області від 19.11.2008 за правилами, передбаченими ч. 5 ст. 72 КК України, в строк відбування покарання з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 04.09.2018 замінено невідбуту частину покарання 2 роки 3 місяці позбавлення волі на обмеження волі строком на невідбуту частину покарання, згідно ст.82 КК України. Зараховано в строк покарання час перебування під вартою з дня ухвалення рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, тобто з 04.09.2018 та час слідування під вартою до виправного центру на підставі ст. 58 КВК України за правилами ст. 72 КК України.
Початок строку відбуття покарання - 04.03.2008 року.
Кінець строку відбуття покарання - 04.11.2020 року.
Відповідно до ст.81 КК України, особу може бути умовно-достроково звільнено від відбування покарання повністю або частково. Умовно-дострокове звільнення може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Пунктом 3 частини 3 зазначеної статті передбачається, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
З характеристики на засудженого ОСОБА_7 вбачається, що він в місцях позбавлення волі знаходиться з 04.03.2008 року. За час тримання в ДУ «Харківська установа виконання покарань (№27) режим тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав.
З 13.08.2009 року відбував покарання в ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)». Порушував режим відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної 9 разів. За сумлінну поведінку і ставлення до праці заохочувався 10 разів адміністрацією установи. Відповідно до ст. 118 КВК України був працевлаштований на виробництві установи чоботарем. Характеризувався позитивно. Оцінюючи сукупність таких відомостей не можна одностайно вважати, що ОСОБА_7 , перебуваючи в ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)», своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення
З 04.10.2018 року відбуває покарання в ДУ «Хролівський виправний центр (№140)» згідно висновків, що містяться в мотивувальній частині ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 04.09.2018, засуджений став на шлях виправлення, але внаслідок незначної тривалості цього періоду відбування покарання задоволення його заяви призведе до порушення загальних засад призначення покарання та обов`язкового виконання вироку суду в цій частині, тобто, суб`єктивні твердження засудженого про його виправлення є передчасними.
Разом з цим, згідно відомостей, які містяться в матеріалах судового провадження, ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але після відбуття покарання скоїв новий, особливо тяжкий, умисний, корисливий злочин, вчинений за попередньою змовою групою осіб, в стані алкогольного сп`яніння, діючи з особливою зухвалістю, тому, його поведінка та ставлення до праці наприкінці строку відбування покарання не є визначальними підставами для задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_7 відбуває покарання за скоєння особливо тяжкого злочину, а матеріали особової справи засудженого не містять достовірного підтвердження, що засуджений не являється суспільно небезпечним та готовий до сприяння і дотримання встановлених у суспільстві норм і правил поведінки і до нього не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення.
Вищенаведені висновки суду першої інстанції об`єктивно підтверджуються відомостями, що є наявними в судовому провадженні, а тому не можуть спростовуватись апеляційними доводами ОСОБА_7 , які містять лише його суб`єктивні твердження щодо можливості застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, а також щодо його незгоди з оскаржуваною ухвалою.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо відмови у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , внаслідок його передчасності.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 -залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 25 квітня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді

________________ ________________ ___________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4