Справа № 487/1158/20
Провадження № 1-кс/487/1494/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2020 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника - ОСОБА_3 ,

розглянувши в залі суду в м. Миколаєва скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся із скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, за його заявою від 18.02.2020 про вчинення кримінального правопорушення.
Обґрунтував вимоги скарги тим, що 18.02.2020 звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, із заявою про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 364, 365, 366, 382, 396 КК України слідчим СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 щодо незаконного закриття кримінальних. Проте, 25.02.2020 отримав відповідь Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві щодо відмови у внесенні відомостей за його заявою до ЄРДР. На теперішній час відомості до ЄРДР не внесені, вважає таку бездіяльність порушенням вимог ст. 214 КПК України та Конституції України.
В судовому засіданні заявник доводи та вимоги скарги підтримав, просив про її задоволення.

Представник ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєвів судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений. Відповідно до ст. 302 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляди скарги.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов до наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Як вбачається з матеріалів скарги, 18.02.2020 ОСОБА_3 звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, із заявою про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 364, 365, 366, 382, 396 КК України слідчим СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 щодо незаконного закриття кримінальних №0000916 від 17.11.2017, №0000099 від 23.11.2012, №0000025 від 02.01.2016, №0006242 від 02.12.2015, №0002820 від 20.06.2014, №0001949 від 10.04.2013, №0003781 від 12.08.2016, №0000357 від 28.01.2016.
Вказана заява ОСОБА_3 була зареєстрована ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві 18.02.2020.
Отже, в контексті ч. 4 ст. 214 КПК України, суд вважає, що дії посадових осіб ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві відповідали вимогам закону, оскільки заява ОСОБА_3 була прийнята та зареєстрована в цій установі.

Листом в.о. начальника Другого СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м. МиколаєвіОСОБА_5 від 20.02.2020 за №05-17/486-П3, ОСОБА_3 було відмовлено у внесенні відомостей до ЄРДР за його заявою про вчинення кримінального правопорушення від 18.02.2020 з посиланням на те, що заява не містить об`єктивних даних, які можуть свідчить про вчинення слідчим кримінальних правопорушень, передбачених ст. 364, 365, 366, 382, 396 КК України досудове розслідування яких здійснюється ДБР, ґрунтується лише на припущення протиправності дій службових осіб правоохоронних органів. Слідчий здійснює свої повноваження відповідно до вимог КПК України та є самостійним у своєї процесуальної діяльності. Роз`яснено, що рішення, дії чи бездіяльність слідчого в межах кримінального провадження можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому КПК України та постанови слідчого про закриття кримінального провадження можуть бути скасовані прокурором за заявою потерпілого або оскаржені слідчому судді, в порядку ст. 303-306 КПК України.

Статтею 214 КПК України та пп. 1 п. 2 Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генеральної Прокуратури України від 06 квітня 2016 року № 139, передбачено обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про його вчинення.

Зі змісту наведених норм вбачається, що до ЄРДР обов`язково вносяться лише ті відомості про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про його вчинення.

Також, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 2, ст. 11 КК України, в заяві про злочин мають бути вказані фактичні дані про вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить ознаки складу злочину та наявність даних відомостей має бути критерієм внесення заяви про злочин до ЄРДР.

Критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заяві чи повідомлені таких даних немає, то вони не можуть вважатись такими, що мають обов`язково внесені до ЄРДР.

З дослідженого судом звернення ОСОБА_3 вбачається те, що хоча воно формально і називається заявником заявою про злочин, проте в ньому відсутнє наведення достатніх ознак вчинення слідчим СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 кримінальних правопорушень за ознаками ст. 364, 365, 366, 382, 396 КК України.
Тому заява ОСОБА_3 не є заявою про вчинений злочин, оскільки вона носить узагальнений характер, викладена в формі необґрунтованих та невмотивованих припущень заявника, ґрунтується на його власних міркуваннях та не містить наведення об`єктивної сторони діяння.

Ч. 2 ст. 307 КПК України передбачений перелік рішень за наслідками розгляду скарг осіб, на бездіяльність правоохоронних органів, в тому числі і на бездіяльність, пов`язану з невнесенням відомостей до ЄРДР. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарги на бездіяльність відповідної службової особи, може бути рішення про відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи наведене, а також за відсутності наведених в заяві скаржника достатніх даних, що могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення, на думку суду ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєвіобґрунтовано відомості по вказаному зверненню не були внесені відомості до ЄРДР.

Інші обставини, наведені в скарзі заявника не доводять його вимог щодо необхідності внесення даних до ЄРДР, як і не спростовують зазначених висновків слідчого судді, з огляду на зміст дослідженого в судовому засіданні звернення та наданих матеріалів.

При цьому, постанови слідчого про закриття кримінального провадження, не були заявником, в порядку, передбаченому КПК України, прокурору або слідчому судді, в порядку ст. 303-306 КПК України.

Таким чином, з поданої ОСОБА_3 скарги та матеріалів не вбачається, а в судовому засіданні не було встановлено, наявності достатніх підстав для внесення відомостей до ЄРДР, а тому скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 214, 303-309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1