Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

12 травня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції з ДУ «Луцький слідчий ізолятор», матеріали судового провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 березня 2020 року у кримінальному провадженні №0000812 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 18 травня 2013 року) за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.185, ч.ч.2,4 ст.190 КК України,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції з ДУ «Луцький слідчий ізолятор»),

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції з ДУ «Луцький слідчий ізолятор»),

захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції з ДУ «Луцький слідчий ізолятор»), ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 березня 2020 року та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати щодо нього більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Згідно оскаржуваної ухвали, задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 строком на 60 днів, тобто до 08 травня 2020 року, а в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу для обвинуваченого ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт відмовлено.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_4 вважає ухвалу суду незаконною та необгрунтованою, оскільки, на його думку, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено без належного мотивування. Вважає, що він не має наміру впливати на свідків чи потерпілих у кримінальному провадженні, а також немає наміру переховуватись від суду. Вказує про залишення поза увагою суду першої інстанції того факту, що він довгий час перебуває під вартою, внаслідок чого погіршився стан його здоров`я, який унеможливлює його подальше перебування під вартою.

Суд першої інстанції, задовольняючи клопотання прокурора та продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 зазначив в ухвалі, що ризики, визначені ст.177 КПК України, не зменшились, кримінальне провадження по суті не розглянуто, а не застосувавши запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого, останній не буде дотримуватись покладених на нього процесуальних обов`язків, може незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисників адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на підтримання апеляційної скарги, міркування прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Судом першої інстанції вірно враховано те, що обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати, ризики, визначені ст.177 КПК України, не зменшились, кримінальне провадження по суті не розглянуто, а тому є підстави вважати, що не продовження строку дії запобіжного заходу може перешкодити кримінальному провадженню, зокрема обвинувачений зможе незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, обвинуваченим та його захисниками не доведено той факт, що ризики, які існували в кримінальному провадженні відпали.

Разом з тим, заявляючи клопотання про зміну запобіжного заходу на інший, який не пов`язаний із триманням під вартою, ні стороною захисту, ні самим обвинуваченим не надано до суду апеляційної інстанції доказів про наявність в обвинуваченого чи його близьких родичів постійного місця проживання або реєстрації, за адресою якого до обвинуваченого ОСОБА_4 можна було б застосувати домашній арешт. Також таких даних не містять і матеріали судового провадження.

Доказів на спростування висновків суду першої інстанції матеріалами провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог кримінального процесуального закону.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 березня 2020 року щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3