ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/320/20 Справа № 201/807/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2020 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

третьої особи, щодо майна якої вирішується
питання про арешт ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2020 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002993,
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2020 рокузадоволено клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 та накладено арешт на майно, яке було вилучено 24.01.2020 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: - блокнот чорного кольору (на обкладинці зображення герба держави України); - телефон мобільний марки «Nokia», чорного кольору (с/н НОМЕР_1 ) із sim-карткою (с/н НОМЕР_2 ); - телефон мобільний марки «Nomi» червоного кольору (с/н НОМЕР_3 ) із sim-карткою (с/н НОМЕР_4 ); - телефон мобільний марки «iPhone X» (с/н НОМЕР_5 ) чорного кольору із чохлом.
Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя послався на те, що дані, викладені у матеріалах кримінального провадження, дають підстави для висновку, що також з метою належної фіксації доказів у провадженні, виявлені та вилучені речі, відповідно до ст. 98 КПК України, є предметами, використаними як засоби та знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберігають його сліди, а також необхідні для забезпечення належної фіксації таких доказів у кримінальному провадженні та забезпечення збереження таких речових доказів, у зв`язку із чим арешт на тимчасово вилучене майно є необхідним.
Не погоджуючись з цим рішенням слідчого судді, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, визнавши причини пропуску строку її оскарження поважними, оскільки він не був повідомлений про час розгляду клопотання прокурора, при цьому копію ухвали слідчого судді отримав лише 18.02.2020 року, та скасувати ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2020 року та негайно повернути йому тимчасово вилучене майно.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що прокурор не довів, що у вилучених в ході проведеного огляду речах збереглися сліди та відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, мобільні телефони були вилучені без дозволу суду.
Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до наданих матеріалів, ОСОБА_7 не був присутнім у суді першої інстанції при розгляді клопотання прокурора, копію ухвали слідчого судді він отримав лише 18.02.2020 року, що підтверджується розпискою (а.п.15), при цьому апеляційну скаргу ОСОБА_7 подав до суду 19.02.2020 року, тобто протягом 5-денного строку з дня отримання копії ухвали, а тому апеляційна скарга є такою, що подана в строк, передбачений КПК України.
Також, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.172 КПК України: - клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; - клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
З матеріалів провадження вбачається, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, є тимчасово вилученим, а тому розгляд клопотання про арешт майна повинно здійснюватись за участю осіб, визначених у ч.1 ст.172 КПК України, однак слідчий суддя розглянув це клопотання 24.01.2020 року без вказаних осіб, оскільки останні не були належним чином повідомлені про дату та час його розгляду, про що свідчить відсутність в матеріалах провадження повідомлень та викликів, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Крім того, згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Зі змісту частини третьої статті 172 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Зазначені вимоги норм кримінального процесуального закону слідчим суддею при постановлені оскаржуваної ухвали враховано не було, що істотно вплинуло на правильність прийнятого судового рішення, оскільки дослідженням наявних матеріалів встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст.ст. 170, 171 КПК України, а тому підлягає поверненню з метою усунення недоліків.

Так, апеляційним переглядом встановлено, що 27.11.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002993було внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, з тих обставин, що 27.11.2019 року до Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшов рапорт слідчого про те, що в ході досудового розслідування по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за № 0002068 від 19.08.2019 року було виявлено, що організована група державних реєстраторів, реалізуючи свій злочинний план на незаконне збагачення, планує здійснити на замовлення ряд незаконних переоформлень прав власності на нерухоме майно на території м. Дніпра, яким в подальшому заволодіють треті особи (замовники).
24.01.2020року прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_6 звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучено 24.01.2020 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

З висновком суду першої інстанції про задоволення клопотання слідчого з зазначених в ухвалі мотивів колегія суддів погодитися не може, оскільки у слідчого судді були наявні підстави для повернення клопотання слідчому для усунення його недоліків, виходячи з наступного.

Відповідно до абз. 1 ч.2 ст.168 КПК України, тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.
З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.01.2020 року слідчому СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 та прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_6 надано дозвіл на проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення речових доказів у кримінальному провадженні, а саме реєстраційної справи та документів, які стосуються процедури державної реєстрації КП «Юридична Реєстрація Нерухомості і Бізнесу» () як юридичної особи, передбачені ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань», документів, що підтверджують незаконну перереєстрацію нерухомого майна, що розташовується за адресою: АДРЕСА_2 , а також документів що підтверджують інші випадки незаконної перереєстрації майна, договорів клієнтських послуг, технічних паспортів та документів на інше майно, яке стало об`єктом злочинного посягання, флеш носіїв інформації, оптичних носіїв інформації, жорстких дисків, штампів та печаток вказаного комунального підприємства, або речей та предметів вилучених законом з обігу, на які в майбутньому спиратиметься слідство, без яких унеможливиться встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до протоколу обшуку від 24.01.2020 року, в ході цього обшуку за вищезазначеною адресою було виявлено та вилучено блокнот чорного кольору та три мобільних телефони (а.п. 6).
Однак прокурором не надано підтвердження, на підставі якої саме ухвали слідчого судді надано дозвіл на арешт мобільних телефонів, відповідно до ч.2 ст.168 КПК України.
Також, відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З клопотання про арешт майна вбачається, що прокурором не викладено ознак мобільних телефонів як речових доказів, зазначених в ч.1 ст.98 КПК України.
Таким чином, у зв`язку із вищезазначеним, клопотання про арешт майна не відповідає встановленим чинним законодавством вимогам щодо його змісту, на що слідчий суддя не звернув уваги та в порушення вимог ч.3 ст.172 КПК України дійшов висновку про його задоволення.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Зазначені вимоги норм кримінального процесуального закону слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали враховані не були, що істотно вплинуло на правильність прийнятого судового рішення, а тому ухвала суду першої інстанції, на підставі вимог ч.1 ст.412 КПК України, підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали суду апеляційної інстанції у відповідності до п.2 ч.3 ст.407 КПК України, про повернення клопотання прокурора з метою усунення його недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє права прокурора, після усунення недоліків в строки, передбачені ст.172 КПК України, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 310, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2020 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002993 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002993- повернути прокурору для виконання вимог ст. 171 КПК України протягом 72 години з дня отримання ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4