ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/443/20 Справа № 190/1796/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2019 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання,

В с т а н о в и л а:

Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2019 року у задоволенні подання ДУ Пятихатська виправна колонія (№122) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 відмовлено.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд посилався на те, що засуджений відбув 2/3 частини строку покарання, характеризується добре, працевлаштований робітником в їдальні, згідно характеристики від 21.03.2019 характеризується посередньо, стягнень не має, 02.04.2019 та 01.10.2019 оголошено подяки (за сумлінну поведінку та ставлення до праці), при цьому 21.03.2019 адміністративною комісією ПВК № 122 відмовлено засудженому у переведені до дільниці соціальної реабілітації як не довівшому що стає на шлях виправлення, має непогашені виконавчі провадження № 56328284 від 05.05.2018 та № 58411453 від 18.02.2019 щодо стягнення коштів на користь держави, сплачено лише 377 гривен 85 копійок. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що поведінка осудженого за весь час відбуття покарання та отримання заохочень в останній період не можуть свідчити про його виправлення, а лише свідчать про намагання засудженого використати формальні підстави (факт відбуття певної частини покарання) визначені ст.81 КК України для звільнення з місць позбавлення волі.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу скасувати та застосувати щодо нього положення ст. 81 КК України.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, засуджений посилається на те, що суд не надав належної оцінки тим обставинам, що він розкаявся у вчиненому, працевлаштований, приймає активну участь в житті установи, характеризується позитивно, не має стягнень, неодноразово заохочувався за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку. Окрім цього, суд не врахував, що заборгованість за виконавчим листом не погашена у зв`язку з маленькою заробітною платою.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, суд дійшов до таких висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги засудженого щодо безпідставної відмови у застосуванні до нього умовно-достроково звільнення від відбування покарання, суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу виходячи з такого.
Згідно ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В силу ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Отже, зі змісту наведених положень закону вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при розгляді подання щодо ОСОБА_7 повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження, та дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

Так, при розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_7 відбуває покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі, призначеного йому з урахуванням положень ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 28 березня 2018 року за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 311 КК України.
Поряд із цим, судом враховано, що ОСОБА_7 характеризується добре, працевлаштований робітником в їдальні, згідно характеристики від 21.03.2019 характеризується посередньо, стягнень не має, 02.04.2019 та 01.10.2019 останньому оголошено подяки (за сумлінну поведінку та ставлення до праці).

При цьому, судом взято до уваги те, що ОСОБА_7 має непогашені виконавчі провадження № 56328284 від 05.05.2018 та № 58411453 від 18.02.2019 щодо стягнення коштів на користь держави, що сплачено лише 377 гривен 85 копійок, а 21.03.2019 адміністративною комісією ПВК № 122 відмовлено засудженому у переведені до дільниці соціальної реабілітації як не довівшому що стає на шлях виправлення.

Надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування ст. 81 КК України.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженого та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його умовно-дострокового звільнення.

Беручи до уваги встановлені судом обставини, водночас, вивчивши відомості про особу засудженого, та з огляду на суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, його поведінку протягом строку відбування покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх відомостей провадження у сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що для досягнення цілей покарання, умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженим, є недоцільним.
Доводи ОСОБА_7 про ненадання судом належної оцінки його особі, колегія суддів розцінює як безпідставні.
Як вбачається з оскаржуваного рішення, суд оцінив вагомі обставини, які можуть вплинути на рішення про умовно-дострокове звільнення та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.
Вирішуючи питання обґрунтованості вимог засудженого, колегія суддів виходить з того, що поведінка ОСОБА_7 не зазнала позитивних змін, на що вказує наявність лише двох заохочень за весь час відбування покарання, а також й те, що злочини за вчинення яких його засуджено, вчинені ним в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за попереднім вироком.
Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2019 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4