ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3353/19 Справа № 201/6409/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2019 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001218 за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області, який приймав участь у підготовчому судовому засіданні кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2019 року, якою обвинувальний акт щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, повернуто прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України,
ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий розгляд цього кримінального провадження в суді першої інстанції.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що прийняте судом рішення мотивовано тим, що обвинувальний акт не містить анкетних даних щодо близьких родичів і членів сім`ї потерпілої ОСОБА_9 та взагалі не вирішувалось питання щодо їх залучення до провадження як потерпілих.
Однак, вказаний висновок є помилковим та таким, що містить протиріччя між собою, оскільки в ухвалі суд зазначає, що смерть потерпілої ОСОБА_9 настала вже після складання обвинувального акта у цьому кримінальному провадженні, у зв`язку з чим, не зрозуміло на підставі чого, суд дійшов висновку, що в обвинувальному акті повинні були бути зазначені анкетні дані щодо близьких родичів і членів сім`ї потерпілої ОСОБА_9 , відомості щодо якої належним чином зазначені у обвинувальному акті.
Окрім того, суд не вивчав матеріали кримінального провадження і відповідно не мав можливості співставити відомості, зазначені в цьому обвинувальному акті, стосовно фактичних обставин, з фактичними обставинами, які встановлені у межах іншого кримінального провадження, які свідчать про смерть потерпілої ОСОБА_9 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Зазначає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ч.2 ст.291 КПК України, оскільки в ньому були зазначені відповідні відомості щодо потерпілої, встановлені на час складання обвинувального акта, і саме на час його складання не було підстав та підтверджених відомостей щодо смерті потерпілої та відповідно залучення до провадження її близьких родичів.
Вказує на те, що суд в ухвалі про повернення обвинувального акта, не маючи процесуальної можливості на стадії підготовчого судового засідання вивчати матеріали кримінального провадження, прийняв та зробив категоричний висновок про настання смерті потерпілої саме внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, хоча у той же час зазначає в ухвалі, що судом досліджено зміст обвинувального акта у цьому кримінальному провадженні відповідно до якого потерпілій ОСОБА_9 було спричинено відповідно до висновку судово-медичної експертизи внаслідок дорожньо-транспортної пригоди середньої тяжкості тілесні ушкодження. Таким чином, суд маючи відомості щодо наявності двох висновків судово-медичної експертизи, які протирічать одна одній, надав перевагу одній з них не навівши обґрунтування.
Також посилається на те, що, відповідно до ч.7 ст.55 КПК України, за наявності письмової заяви про залучення до провадження як потерпілого від близьких родичів особи, не тільки слідчий та прокурор мають право визнати особу потерпілою, але і суд, який у цьому кримінальному провадженні не був позбавлений такої можливості.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2019 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, повернуто прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції зазначив, що враховуючи обставини, які свідчать про те, що смерть потерпілої ОСОБА_9 настала вже після складання обвинувального акта у цьому кримінальному провадженні, однак, у межах іншого кримінального провадження були встановлені фактичні дані, які свідчать про смерть потерпілої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, обставини якої, викладені у наданому суду обвинувальному акті, суд з метою дотримання прав і законних інтересів близьких родичів і членів сім`ї потерпілої, дані щодо яких не було зазначено у обвинувальному акті і взагалі не вирішувалося питання щодо їх залучення до провадження як потерпілих, з огляду на їх бажання брати участь у цьому кримінальному провадженні, вважає за необхідне повернути обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 прокурору для його належного оформлення, відповідно до вимог КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурорів та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно із п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України,суд в підготовчому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

У відповідності до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, тобто, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

На думку колегії суддів суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, згідно якої визначаються вимоги, які ставляться до обвинувального акту.

Згідно із п.3 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).
Зі змісту обвинувального акту вбачається, що потерпілою у цьому кримінальному провадженні визнано ОСОБА_9 .. При цьому, в обвинувальному акті зазначені анкетні відомості потерпілої зокрема, її прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, громадянство. Окрім того, в обвинувальному акті зазначено і місце її реєстрації та проживання.
Твердження суду першої інстанції про те, що в обвинувальному акті не зазначено дані близьких родичів і членів сім`ї померлої потерпілої ОСОБА_9 , а також, що взагалі не вирішувалось питання щодо їх залучення до провадження в якості потерпілих, колегія суддів вважає необгрунтованим, з огляду на таке.
Відповідно до матеріалів провадження, обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 був складений слідчим та затверджений прокурором - 30.05.2019 року (а.п. 1-3).
Згідно із наявної в матеріалах провадження копії свідоцтва про смерть, потерпіла ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.п. 18).
Наведене свідчить про те, що, в обвинувальному акті належним чином зазначені анкетні дані потерпілої, які були відомі слідчому на момент складання обвинувального акту, і в цій частині обвинувальний акт повністю відповідає вимогам п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України.
Також, слід зазначити, що відповідно до ч.ч. 6, 7 ст.55 КПК України, якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб. Якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою.
Таким чином, зазначене свідчить про те, що суд першої інстанції, за наявності письмової заяви близьких родичів чи членів сім`ї померлої потерпілої ОСОБА_9 , не позбавлений права на визнання цих осіб потерпілими.
Відтак, не зазначення в обвинувальному акті близьких родичів і членів сім`ї померлої потерпілої ОСОБА_9 не може бути підставою для повернення обвинувального акта прокурору, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, обвинувальний акт може бути повернуто лише з мотивів його невідповідності вимогам цього Кодексу.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора є слушними, а ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою.

Згідно із вимогами п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України,підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 статті 412 КПК Українипередбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції застосовує на підставі ч. 6 ст. 9 КПК України загальні засади кримінального провадження, а саме: вимоги п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України щодо забезпечення принципу законності кримінального провадження, оскільки допущені судом істотні порушення кримінального процесуального закону, передбачені ст. 291 КПК України, не входять в перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст. 415 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і підлягає скасуванню з направленням обвинувального акту до суду першої інстанції для здійснення судового провадження.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області, який приймав участь у підготовчому судовому засіданні кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2019 року задовольнити.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2019 року щодо ОСОБА_8 скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4