КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 361/3127/17 Провадження № 11-кп/824/1235/2020 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000146 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орєхово-Зуєво, Московської області, Російської Федерації, громадянина України, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених п. 4, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та змінити запобіжний захід щодо нього на домашній арешт.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2019 рокуобвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк тримання під вартою до 13 лютого 2020 року включно. Цією ж ухвалою обвинуваченій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжено строк тримання під вартою до 13 лютого 2020 року включно.

Таке рішення суду вмотивовано тим, що наявні ризики передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки є підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_6 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, останній з метою уникнути покарання за вчинений злочин може переховуватися від суду, та незаконно впливати на обвинувачену ОСОБА_8 .

В доводах апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що доказів на підтвердження існування ризиків, а саме п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор не надав суду.
Апелянт просить суд змінити запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт, у зв`язку з тим, що він має повноцінну сім`ю, має місце реєстрації і постійне місце проживання.
Звертає увагу суду на те, що до кримінальної відповідальності він ні разу не притягався.
Також зазначає, що відповідно до показань свідків, ніхто з них його не бачив на місці злочину.
Обвинувачений ОСОБА_6 вказує, що згідно результатів експертизи, на знарядді вбивства відсутні його відбитки пальців, при цьому в квартирі не було знайдено ніяких ознак його перебування в ній, що на думку апелянта, спростовує підозру.

Обвинувачений ОСОБА_6 клопотань про участь у судовому засіданні під час розгляду його апеляційної скарги до суду на направляв, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Під час апеляційного розгляду прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
Під час розгляду клопотання суд встановив, що відсутні переконливі докази на підтвердження обставин, які б вказували на зменшення або зникнення ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_6 зможе незаконно впливати на обвинувачену ОСОБА_8 та переховуватися від суду, уникаючи майбутнього покарання у разі визнання його винним у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, який має високий ступінь суспільної небезпеки та за який він може бути засудженими до довічного позбавлення волі.
Також суд першої інстанції врахував тяжкість інкримінованого злочину, дані про особу обвинуваченого, крім того судом враховано необхідність забезпечення своїм рішенням не тільки поваги до особистої свободи обвинуваченого, але й високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів, на підставі чого дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 . Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. В той же час, в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступлення від принципу поваги до особистої свободи, а також забезпечує не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відтак, колегія суддів погоджується з тим, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про необґрунтованість ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на матеріалах провадження.
Крім того, твердження апелянта про те, що він має повноцінну сім`ю, має місце реєстрації і постійне місце проживанняне можуть слугувати обставинами, які б спростовували ризики, на які посилається суд в ухвалі.
Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, на підставі яких прийняв відповідне рішення.
За сукупності таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть на даному етапі судового провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2019 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк тримання під вартою до 13 лютого 2020 року включно, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4