Справа № 521/2362/19
Номер провадження:1-кп/521/834/19
У Х В А Л А
ВСТУПНА ЧАСТИНА
м. Одеса, Україна
19 грудня 2019 року

Малиновський районний суд м. Одеси засідаючи у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 на стадії судового провадження розглянув кримінальне провадження № 0003045 від 01.09.2018 року, у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Весела Долина, Тарутинського району Одеської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.
Сторони кримінального провадження, які приймали участь на стадії судового провадження, -

з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_4

з боку захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник адвокат ОСОБА_5

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
1.Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
1.1.Судом проводився розгляд клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

1.2.Питання розглядалось за ініціативою захисника.

2.Встановлені судом обставини із посиланням на докази.
2.1.Малиновським районним судом м. Одеси, здійснюється судовий розгляд кримінального провадження у відношенні ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.
В теперішній час всі учасники судового провадження знаходяться на стадії судового розгляду та відбувається дослідження доказів які надаються стороною обвинувачення та стороною захисту.

Розгляд кримінального провадження здійснюється складом суду під головуванням судді ОСОБА_6

18.12.2019 року на підставі Розпорядження Керівника апарату Малиновського районного суду м. Одеси призначено та проведено повторний автоматизований розподіл вказаної судової справи, в зв`язку із перебуванням судді ОСОБА_6 на лікарняному та з метою недопущення порушень вимог КПК України, в частині вирішення питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 . Відповідно судову справу повторно розподілено на іншого суддю.

До початку судового засідання, захисником адвокатом ОСОБА_5 подано клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Відповідно судове засідання проводилось лише для розгляду вказаного питання.

3.Позиції сторін кримінального провадження.
3.1. Захисник - адвокат ОСОБА_5 просив суд клопотання задовольнити та змінити його підзахисному запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, оскільки жодних ризиків які б свідчили про можливість втечі або впливу на свідків і потерпілого, чи знищення будь-яких доказів не має.

3.2.Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку свого адвоката.

3.3.Прокурор в судовому засіданні заперечував проти зміни запобіжного заходу, оскільки вважав, що підстав для зміни запобіжного заходу не має.

4.Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали, мотиви неврахування окремих доказів, положення закону яким керувався суд.
4.1.Вивчивши наявні у суду матеріали кримінального провадження, вислухавши клопотання захисника, а також думку прокурора та обвинуваченого, суд вважає за необхідне клопотання захисника задовольнити, з наступних підстав.

Обвинуваченому ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочинів середньої та невеликої тяжкості. На думку суду існують певні ризики передбачені ст. 177 КПК України, однак вказані ризики не дають суду достатніх підстав для продовження найбільш суворого запобіжного заходу обвинуваченому.

Так обвинувачений ОСОБА_3 знаходиться під вартою з 24.01.2019 року.

На протязі фактично року, кримінальне провадження не знайшло свого вирішення по суті не з вини обвинуваченого, а виключно з вини державних органів (прокуратури та суду). Обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, під час досудового розслідування, а також продовжуючи запобіжний захід під час судового розгляду слідчий суддя та суд врахували тяжкість скоєних злочинів, обставини злочинів, а також особу винного. Також були враховані ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Разом з тим, зі спливом часу, є очевидним, що ризики які були заявлені стороною обвинувачення не підтверджуються жодними доказами.

Так, прокурором не доведено, що обвинувачений може впливати будь-яким чином на потерпілих, які є юридичними особами, крупними акціонерними товариствами.

Відомості про те, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для вирішення кримінального провадження; може перешкоджати розгляду кримінального провадження, або вчинити інший злочин, прокурором в судовому засіданні також не надано.

Таким чином, судом встановлено, що мета і підстави які були враховані слідчим суддею та судом, під час судового розгляду кримінального провадження змінились і свідчать про необхідність зміни запобіжного заходу на більш м`який.

При вирішення вказаного питання, суд також враховує вимоги ст. 178 КПК України. Встановленням особи обвинуваченого, судом встановлено, що він народився і виріс в Україні, є громадянином України, тривалий час проживає в м. Одесі. Має сім`ю, дружину і дитину. До затримання хоча неофіційно, однак постійно працював для забезпечення себе та своєї родини засобами для існування. Має місце мешкання в м. Одесі, а саме проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий.

Що стосується тяжкості вчиненого злочину та відповідно можливість призначеного покарання, судом встановлено наступне.

Так, обмеження строку запобіжного ув`язнення тісно пов`язане з презумпцією невинуватості таке позбавлення свободи не повинно перетворитися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого в майбутньому вироку про позбавлення волі. Конвенція, імперативно вимагає здійснити звільнення особи, не пізніше моменту, коли затримання, що триває, перестає відповідати критерію розумності (п. 4 Рішення ЄСПЛ Ноймайстер проти Австрії; п. 83 Рішення ЄСПЛ Яблонський проти Польщі).

Окрім того, відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Каучор проти Польщі (Kauczor v. Poland)», скарга № 45219/06, 03.02.2009 р., Суд зазначає, що хоча суворість можливого покарання приймається до уваги при оцінці ризику ухилення від правосуддя або скоєння нових злочинів, тяжкість пред`явленого звинувачення не може бути єдиним обґрунтуванням тривалого тримання під вартою.

Враховуючи викладені обставини, а також практику Європейського суду з прав людини, те, що судовий розгляд кримінального провадження станом на грудень 2019 року не закінчений, а тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 на протязі вказаного періоду часу не відповідає критерію розумності, суд вважає, що є всі підстави для звільнення з під варти обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки будь-яких ризиків, які свідчать про необхідність подальшого тримання під вартою обвинуваченого під час судового засідання судом не встановлено, а прокурором відповідних доказів суду не надано.

Суд вважає, що обвинуваченому необхідно обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на обвинуваченого певних процесуальних обов`язків, який на думку суду буде достатній для належної поведінки обвинуваченого.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_3 кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, а також наявність ризику передбаченого п.п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме шляхом зміни місця проживання без повідомлення прокурора або суд.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, суд також враховує, обставини передбачені ст. 178 КПК України.

При постановлені ухвали, суд також враховує ухвалу Одеського апеляційного суду від 17.12.2019 року, якою скасований вирок Теплодарського міського суду Одеської області від 22.03.2019 року відносно ОСОБА_3 та обраний у відношенні останнього запобіжний захід у виді тримання під вартою змінений на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Тоді ж обвинуваченого ОСОБА_3 звільнено з під варти в залі суду негайно.

Таким чином, суд враховує, що фактично обвинувачений ОСОБА_3 звільнений з під варти рішенням Одеського апеляційного суду 17.12.2019 року. Відповідно у вказаному провадженні не має необхідності приймати рішення про реальне звільнення останнього з під варти в залі суду.

В дане судове засідання, обвинувачений ОСОБА_3 з`явився самостійно. Повидив себе дуже виважено та чемно. На питання головуючого та сторін відповідав змістовно та правдиво. Тобто, поведінка обвинуваченого на думку суду також свідчить про можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Постановляючи ухвалу, суд керується ст. ст. 331, 350, 372, 534 КПК України.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.Висновки суду.

1.1. Клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити.

1.2.Змінити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.
1.3.Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

1.4.Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , обов`язки строком на 60 (шістдесят) днів, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1)прибувати за кожною вимогою до суду;

2)не відлучатися із населеного пункту (м. Одеса), в якому він проживає без дозволу суду;

3)повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

1.5.Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

1.6.Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора.

1.7.Копію ухвали вручити обвинуваченому та прокурору.

2.Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження.
2.1.Строк дії ухвали суду становить 60 (шістдесят днів) і обчислюється з моменту оголошення ухвали суду, тобто з 19.12.2019 року. Ухвала суду про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання в частині дії обов`язків припиняє свою дію 17.02.2020 року.

2.2.Ухвала суду щодо зміни запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

2.3.Ухвала суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

2.4.Ухвала суду, може бути оскаржена, через суд, який ухвалив судове рішення, протягом семи днів з дня її оголошення, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року у справі № 3-208/2018(2402/18) за конституційною скаргою ОСОБА_7 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 392 КПК України.

2.5.Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

С У Д Д Я: ОСОБА_1