ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1079/20 Справа № 199/5500/15-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000611, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора у кримінальному провадженні прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , а також захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2019 року щодо

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п. 4, 6 ч. 2 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2019 року ОСОБА_7 виправдано за ч. 4 ст. 187 КК України, за недовденістю вчинення зазначеного злочину. Водночас обвинуваченого визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років. Окрім того, судом зараховано обвинуваченому строк попереднього ув`язнення, вирішено цивільний позов, питання про стягнення процесуальних витрат у кримінальному провадженні, а також визначено долю речових доказів.
ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, за таких обставин.
ОСОБА_7 31 березня 2015 року о 09:38 годин, знаходячись у м. Дніпропетровську (на цей час Дніпрі), з метою пошуку осіб жіночої статі, які надають послуги інтимного характеру, зателефонував на відшуканий ним раніше в мережі «Інтернет» номер мобільного телефону НОМЕР_1 , який належить потерпілій ОСОБА_11 , та домовився з нею про зустріч за місцем мешкання останньої за адресою: АДРЕСА_3 .
31 березня 2015 року приблизно о 10 годині 35 хвилин ОСОБА_7 приїхав до будинку АДРЕСА_3 (на цей час Дніпрі), де знаходячись в кімнаті вказаного домоволодіння, передав ОСОБА_11 грошові кошти в розмірі 300 гривень, як обумовлену плату за надання останньою послуг інтимного характеру, після чого, по обопільній згоді, ОСОБА_7 вступив зі ОСОБА_11 в статеві відносини.
Після завершення статевого акту, в той же день, 31 березня 2015 року приблизно об 11 годині за невстановлених судом обставин між ОСОБА_7 і ОСОБА_11 виник конфлікт, під час якого ОСОБА_7 , перебуваючи в будинку за вищевказаною адресою, почав наносити ОСОБА_11 численні удари ногами в область голови, шиї, живота, верхніх та нижніх кінцівок потерпілої, спричинивши таким чином ОСОБА_11 легкі тілесні ушкодження у вигляді 2 крововиливів у товщі м`яких покривних тканин голови у лобній ділянці ліворуч та праворуч з розповсюдженням на ліву скроневу ділянку, саден на передній поверхні шиї праворуч та правій лобній ділянці; синців у ділянці правого колінного суглобу, лівої клубової кістки, ліктьових суглобів, нижньої щелепи праворуч, на лівій вушній раковині.
Через деякий час, побачивши, що ОСОБА_11 підвелась з підлоги та намагається вибігти з будинку, ОСОБА_7 наздогнав ОСОБА_11 в приміщенні кухні. В цей момент у нього раптово виник злочинний умисел, спрямований на протиправне позбавлення життя ОСОБА_11 , для реалізації якого він взяв зі столу кухонний ніж та із застосуванням до ОСОБА_11 фізичної сили, схопив її і потягнув у ванну кімнату.
Після чого ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні ванної кімнати зазначеного житлового будинку, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне позбавлення життя ОСОБА_11 , усвідомлюючи, що завдає потерпілій особливих фізичних страждань, ножем, який утримував в правій руці, наніс ОСОБА_11 не менше 21 удару в область задньої поверхні тулуба, попереку, плеча, передпліччя, шиї, черева.
Далі ОСОБА_7 , продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , розуміючи, що завдає потерпілій особливих фізичних страждань, діючи умисно, ножем, який знаходився в його правій руці, наніс дві різані рани по передній поверхні шиї потерпілої ОСОБА_11 , від чого потерпіла впала на підлогу.
Завершуючи свій злочинний умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що завдає потерпілій ОСОБА_11 особливих фізичних страждань, перерізав тим же ножем шкіру на зап`ястях правої та лівої руки потерпілої, після чого надавив своєю ногою на місце перерізу, переламав кістки рук, відділив їх від верхніх кінцівок, після чого поклав їх поряд із тілом потерпілої ОСОБА_11 .
В результаті злочинних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_11 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: 6 колото-різаних ран на задній поверхні тулуба праворуч з розсіченням міжреберних м`язів відповідно, кров у правій плевральній порожнині; колото-різана рана на черевній стінці праворуч, колото-різана рана на черевній стінці ліворуч, 2 колото-різані рани у лівій поперековій ділянці, 2 колото-різані рани (наскрізне поранення) на задній поверхні лівого плеча, 2 різані рани на зовнішній поверхні правого передпліччя у нижній третині; різана рана на передній поверхні шиї, розсічення хрящів гортані, судин різного калібру, клітковини хребта відповідно неї; 2 колото-різані рани (наскрізне поранення) на черевній стінці праворуч, 2 колото-різані рани на шиї праворуч та ліворуч, 2 різані рани на передній поверхні шиї праворуч, відділення кистей, крововиливи відповідно ранам.
Від спричинених ОСОБА_7 потерпілій множинних колото-різаних та різаних поранень різних анатомічних ділянок тіла з розвитком гострої крововтрати та розладів кровообігу у життєво-важливих органах, не більше ніж через декілька хвилин ОСОБА_11 померла на тому ж місці.
Після настання смерті ОСОБА_11 , ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник.
Окрім того, органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що він 31 березня 2015 року приблизно об 11 годині у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення розбійного нападу, поєднаного із заподіянням потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, з метою заволодіння майном ОСОБА_11 , а саме грошових коштів у сумі 300 гривень, а також намір, спрямований на умисне вбивство потерпілої ОСОБА_11 із корисливих мотивів.
Реалізуючи виниклий злочинний умисел на заволодіння чужим майном шляхом розбійного нападу, поєднаного із заподіянням потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи в спальній кімнаті будинку за вищевказаною адресою, з метою придушення з боку потерпілої активного опору, із застосуванням до неї фізичної сили, напав на ОСОБА_11 та спричинив їй легкі тілесні ушкодження.
Далі ОСОБА_7 усвідомлюючи, що ОСОБА_11 знаходиться в безпорадному стані, із корисливих мотивів, почав шукати в спальній кімнаті будинку грошові кошти належні потерпілій.
Через деякий час, побачивши, що ОСОБА_11 підвелась з підлоги та намагається вибігти з будинку, ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинний намір на умисне вбивство потерпілої ОСОБА_11 із корисливих мотивів, в ході розбійного нападу, наздогнав ОСОБА_11 в приміщенні кухні, взяв зі столу кухонний ніж та приборкуючи опір останньої, із застосуванням до неї фізичної сили, схопив її лівою рукою за шию та потяг у ванну кімнату.
Після чого ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне позбавлення життя потерпілої ОСОБА_11 з корисливих мотивів, із заволодінням чужим майном потерпілої, наніс ОСОБА_11 ножем тяжкі тілесні ушкодження - колото-різані поранення шиї, тулуба та верхніх кінцівок з послідуючим розвитком крововтрати, які потягли за собою смерть ОСОБА_11 .
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами належними потерпілій ОСОБА_11 , з корисливих мотивів, ОСОБА_7 залишивши останню на підлозі ванної кімнати, заволодів майном потерпілої ОСОБА_11 , а саме грошовими коштами у сумі 300 гривень.
Після вчинення розбійного нападу із заподіянням потерпілій ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, умисного вбивства ОСОБА_11 , вчиненого з корисливих мотивів, заволодівши майном, яке належало потерпілій, ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденими коштами на власний розсуд.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати та дослідивши докази у кримінальному провадженні ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п. 4, 6 ч. 2 ст. 115 КК України, та призначити покарання: за ч. 4 ст. 187 КК України у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна; за п.п. 4, 6 ч. 2 ст. 115 КК України у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого, призначити обвинуваченому покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, прокурор посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотне порушення судом закону України про кримінальну відповідальність та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Прокурор вважає безпідставним виправдання обвинуваченого за ч. 4 ст. 187 КК України та виключення з обвинувачення кваліфікуючої ознаки, передбаченої п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.
Так, при ухваленні вироку судом визнано недопустимими докази та усунуто із кримінального провадження як такі, що отримані з порушенням права на захист: протокол слідчого експерименту, диск з фіксацією його перебігу, показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а також ОСОБА_14 в частині, що стосується результатів слідчого ескперименту, висновок додаткової судово-медичної експертизи № 784/171-Е від 30 квітня 2015 року. Підставою для прийняття такого рішення стала надана суду стороною захисту копія рішення КДКА, яким до адвоката ОСОБА_15 застосовано дисциплінарне стягнення за вчиненні дисциплінарного проступку, яке виразилось у порушенні нею Правил адвокатської етики під час надання правової допомоги ОСОБА_7 .
Між тим, на переконання прокурора, цей доказ не є беззаперечною підставою для визнання права на захист обвинуваченого порушеним, оскільки ОСОБА_7 особисто уклав договір з цим захисником, а також як особа, яка має диплом молодшого спеціаліста за спеціальністю Правознавство, був обізнаний про свої права і не міг не розуміти наслідків своїх дій. Окрім цього, жоден з учасників слідчого експерименту не вказав на тиск на обвинуваченого, а його відеозапис засвідчує активну участь захисника у проведенні слідчої дії та надання ним належної правової допомоги.
Поряд із цим, прокурор звертає увагу суду на те, що призначення центром з надання правової допомоги адвоката ОСОБА_15 для здійснення захисту ОСОБА_7 , не може вплинути на законність слідчих дій, проведених 01 квітня 2015 року за участю вказаного захисника, який надавав допомогу на підставі укладеного договору. До того ж, цей захисник приймав участь у розгляді слідчим суддею клопотання про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу, під час проведення якого останній визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого п.п. 4, 6 ч. 2 ст. 115 КК України та не заперечував разом із захисником проти задоволення клопотання слідчого, що вказує на узгодженість їх позицій. При цьому жодних заяв про необхідність заміни захисника від ОСОБА_7 не надходило, а під час розгляду клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу вже за участю іншого захисника, сторона захисту також не заперечувала проти його задоволення.
На переконання прокурора, суд у вироку не обґрунтував належним чином свої висновки про те, що захисника ОСОБА_15 було запрошено працівниками поліції. До того ж, суд не надав оцінки тим обставинам, що під час проведення слідчих дій 01 та 02 квітня 2015 року обвинувачений не відмовився від надання правової допомоги саме цим захисником.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить провівши судове слідство скасувати вирок та закрити кримінальне провадження за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України.
Свої вимоги ОСОБА_7 обґрунтовує недоведеністю судом його вини. Так, обвинувачений вказує на незаконність його затримання, застосування до нього недозволених методів слідства та надання зізнавальних показань під тиском правоохоронних органів. Поряд із цим, ОСОБА_7 вказує на те, що поняті під час проведення слідчого експерименту були діючими працівниками поліції, а слідчим було залучено захисника, який змушував взяти на себе вину. При цьому, обвинувачений звертає увагу суду на те, що що під час відтворення обстановки та обставин події на місці злочину було багато крові, тоді як працівники поліції змушували вступити в ці сліди. До того ж, ОСОБА_7 зауважує, що був у потерпілої у іншому взутті, ніж на слідчому експерименті. Також, обвинувачений вважає, що суд не надав належної оцінки тим обставинам, що мати загиблої вказала на те, що її донці останнім часом погрожували. Окрім цього, потерпіла надала прикмети, які не відповідають його зовнішності, а о 13.00 його телефон фіксувався в смт. Солоне. Поряд із цим, на думку обвинуваченого, суд не врахував, що на місці вчинення злочину було виявлено відбитки рук третьої особи. Серед іншого, поза увагою суду залишилось те, що за показаннями свідка ОСОБА_16 на сусідньому будинку розташована камера спостережень, яка була вилучена працівниками поліції, проте не долучена до матеріалів справи. Також, суд не надав оцінки й тим обставинам, що на його одязі та руках після затримання не було виявлено жодних слідів крові.
На переконання обвинуваченого наведені обставини засвідчують незаконність судового рішення та вказують на його непричетність до вчиненого злочину.

В апеляційній скарзі захисники ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого, провівши слідство в повному обсязі, просять вирок скасувати і ухвалити у справі виправдувальний вирок.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги адвокати вказують на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неповноту судового розгляду.
Так, захисники вважають, що суд не надав належної оцінки тим обставинам, що потерпіла під час досудового розслідування та судового розгляду неодноразово змінювала свої показання в частині впізнання обвинуваченого, а слідча дія була проведена з порушенням права ОСОБА_7 на захист. При цьому, жодного разу даючи свідчення потерпіла ОСОБА_17 не вказувала на те, що засуджений ОСОБА_7 був взутий у берці, декілька разів змінювала час в який саме вона його бачила та не говорила про те, що він нібито був одягнений в міліцейську куртку. Всі ці свідчення з`явилися лише під час судового слідства.
Адвокати зазначають, що суд необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про проведення огляду на місці в порядку ст. 361 КПК України, з метою усунення цих протиріч.
Поряд із цим, без належної оцінки залишилось й те, що зі слів потерпілої в руках у ОСОБА_7 нічого не було, тоді як свідок ОСОБА_18 показав суду, що у засудженого була сумка.
Окрім наведеного, сторона захисту вказує на те, що органом досудового розслідування визначено корисливий мотив вчинення злочину, тоді як суд дійшов висновку про виникнення між обвинуваченим та потерпілою конфлікту, з а невстановлених обставин, порушивши таким чином вимоги ст. 337 КПК України.
Серед іншого, захист вказує на те, що суд визнав ряд доказів недопустимими у кримінальному провадженні, у зв`язку з порушенням права на захист ОСОБА_7 під час їх збирання. За цих умов, на переконання адвокатів, суд не мав підстав визнавати допустимим й інші наявні у матеріалах провадження. Так, зокрема, зважаючи на те, що свідок ОСОБА_19 надав суду неправдиві показання стосовно обставин проведеного за його участю впізнання ОСОБА_7 , то є всі підстав вважати, що в іншій частині його свідчення є також неправдивими. До того ж, показання цього свідка з`явились лише 16 червня 2015 року, тобто наприкінці судового слідства, що викликає сумніви в їх правдивості.
Також, під час проведення досудового слідства були порушення права ОСОБА_7 на захист, а саме надіслано повідомлення про призначення експертиз після отримання висновків слідчим, внаслідок чого позбавлено його можливості ставити експертам питання.
Разом із цим, захисники звертають увагу суду на те, що виходячи з висновків експерта, а також даних протоколу огляду, смерть потерпілої могла наступити в проміжок часу з 12.26 до 15.26 години 31 березня 2015 року, в той час як суд вказав на настання смерті між 11.00 та 12.00 годиною, що дає підстави визнати висновок експерта таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.
Окрім цього, захисники зауважують, що суд не надав оцінки даним трафіка телефонного номера засудженого, який засвідчує, що о 12.18 годині він перебував на вул. Ширшова, о 12.48 годині в районі Космічної, а о 13.30-13-14 годині у смт. Солоне. Поза увагою суду залишились й дані трафіка телефону потерпілої, який не містить відомостей про дзвінок матері, а також даних про телефонний зв`язок з номера НОМЕР_2 , який не зазначений у відповіді оператора, проте міститься у протоколі огляду телефону потерпілої від 31 березня 2015 року. При цьому, клопотання захисту про отримання інформації, що стосується абонентів мобільного зв`язку стосовно номерів телефонів як обвинуваченого, так і потерпілої, з метою встановлення кола спілкування потерпілої та фактичного настання її смерті, залишились без уваги ані під час досудового розслідування, ані під час судового розгляду.
Серед іншого, суд не надав належної оцінки тим обставинам, що статевий акт між ОСОБА_11 та обвинуваченим відбувся в презервативі, який було вилучено з місця скоєння злочину, тоді як згідно акта медичного дослідження трупу в мазках з вмістом піхви знайдено одиночні головки сперматозоїдів, належність яких не встановлена. Не встановлено органом досудового розслідування й належність крові, виявленої у піднігтьовому вмісті потерпілої, а також слідів рук, виявлених на місці скоєння злочину, які згідно висновків експертиз не належать обвинуваченому. При цьому, сліди поту, виявлені на рукавичках, а також слід низу взуття, згідно з висновками експертиз лише ймовірно можуть належати обвинуваченому.
Захист звертає увагу суду на те, що на одязі у обвинуваченого не виявлено жодних слідів крові, тоді як смерть потерпілої настала саме від крововтрати.
Окрім цього, адвокати зауважують, що допит затриманого ОСОБА_7 тривав з 16.16 до 17.47 години, проте відомості про обставини вчинення злочину були відомі слідчому ще до цього часу, о 16.00 годині, на що вказує протокол його затримання.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційні скарги захисту та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та заперечував проти задоволення скарг сторони захисту, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в зазначеному кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційних скарг.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого п.4 ч.2 ст. 115 КК України, за обставин, встановлених судом та викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та є обґрунтованим.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.
Так, вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів повністю підтверджується дослідженими в ході судового розгляду показаннями:
- обвинуваченого ОСОБА_7 , який хоча і не визнав свою вину, однак засвідчив, що дійсно 31 березня 2015 року приїжджав до ОСОБА_11 та з нею мав статевий акт за обумовлену раніше суму у 300 гривень, яку він і передав останній, після чого пішов з будинку, по дорозі зателефонувавши матері. На трасі він спіймав маршрутку, якою доїхав до центра, там пересів на іншу маршрутку та поїхав на вул. Панікахи, а вже звідти в Солоне. Коли перебував на зупинці на вул. Панікахи, то зустрів жінку у якої працював та своїх друзів;
- потерпілої ОСОБА_17 - матері загиблої, яка засвідчила, що вони мешкали разом за адресою: АДРЕСА_3 , але в різних житлових будинках. 31 березня 2015 року, повернувшись з лікарні близько 11-12 години дня, вона бачила, як з будинку, де мешкала її донька, вийшла особа, в якій вона впізнала обвинуваченого ОСОБА_7 ;
- свідка ОСОБА_18 - сусіда потерпілої, який засвідчив, що 31 березня 2015 року він виходив на вулицю близько 11 години по роботі в машину, і коли вийшов, то йому здалося, що він почув сильний крик ОСОБА_20 . Він глянув в їх двір, але другого крику не почув, тому сів в машину і поїхав по роботі, а повернувшись близько 12 години побачив обвинуваченого ОСОБА_7 , який виходив через хвіртку з двору ОСОБА_21 та повз його двір попрямував в бік вул. Донецьке шосе.
Окрім того, вина обвинуваченого підтверджується й наявними в матеріалах провадження письмовими доказами, зокрема:
- протоколом огляду місця події від 31 березня 2015 року (т. 2 а.с. 18-27), яким зафіксовано місце розташування трупу та під час якого виявлено та вилучено предмети з нашаруванням речовини бурого кольору, сліди рук та взуття, інші предмети;
- протоколом огляду трупа від 31 березня 2015 року(т. 2 а.с. 10-17), яким зафіксовано огляд трупу ОСОБА_11 ;
- протоколом огляду від 31 березня 2015 року (т. 2 а.с. 8-9), в ході проведення якого оглянуто мобільний телефон марки «Samsung» чорного кольору з червоними вставками, imei1 НОМЕР_3 , який виявлений в кишені жіночої куртки, що знаходилась в кімнаті № 2 домоволодіння АДРЕСА_3 . Серед останніх абонентських номерів є номер НОМЕР_2 ;
- протоколом огляду від 08 липня 2015 року(т. 3 а.с. 199-202), в ході проведення якого оглянуто мобільний телефон марки «Самсунг GT-E2121B» чорного кольору із червоними вставками, з сім-картою оператора «Лайф» абонентського номеру НОМЕР_1 (яким користувалась потерпіла ОСОБА_11 ). Заходячи в меню «Вхідні», останніми дзвінками зазначений абонентський НОМЕР_4 (яким користувався обвинувачений ОСОБА_7 ), який позначений, як «Клієнт». Від даного абонента надійшло три вхідних дзвінка тривалістю: 00:39 хвилини; 00:53 хвилини та 01:26 хвилин.
- постановою слідчого (т. 3 а.с. 203), якою зазначений мобільний телефон «Самсунг» визнаний речовим доказом та переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_17 (т. 3 а.с. 204);
- відомостями, наданими оператором мобільного зв`язку на підставі ухвали суду в межах тимчасового доступу до інформації у оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» про зв`язок абонента з мобільним номером НОМЕР_5 (т. 1 а.с. 136, т. 1 а.с. 177, 179-182), згідно з якими вказаний абонентський номер 31 березня 2015 року отримав вхідні дзвінки від абонентського номеру НОМЕР_6 о 9:38, 9:44 і 10:22 год. та здійснював вихідний дзвінок на цей же номер о 10:17 год. Після 10:17 год. дзвінки з зазначеного телефону не здійснювалися;
- відомостями, отриманими на підставі ухвали слідчого судді в межах тимчасового доступу до технічної інформації у оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» про зв`язок абонента за номером НОМЕР_4 щодо надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, маршрутів передавання, в період з 30 березня 2015 року по 01 квітня 2015 року (т. 3 а.с. 58, т. 3 а.с. 59-62);
- довідкою щодо обробки та аналізу технічної інформації, за результатами отриманої інформації у оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» (т. 3 а.с. 65-67), та таких, що повністю з нею узгоджуються, результатів огляду предмету за відповідним протоколом від 19 січня 2018 року (т. 7 а.с. 209-225), абонентський номер НОМЕР_4 за вказаний період реєструвався в мобільному терміналі з ІМЕІ НОМЕР_7 . Зафіксовано щодо зазначеного абонентського номеру з`єднання з абонентським номером НОМЕР_1 :
-30 березня 2015 року о 09:04 год. через базову станцію за адресою: АДРЕСА_4 , вихідний дзвінок тривалістю 22 сек.;
-31 березня 2015 року о 09 год. 38 хв. через базову станцію за адресою: м. Дніпро, вул. Панікахи, 33 до вул. Тополинна, вихідний дзвінок тривалістю 1 хв. 27 сек.;
-31 березня 2015 року о 09 год. 44 хв. через базову станцію за адресою: м. Дніпро, вул. Панікахи, 33 до вул. Тополинна, вихідний дзвінок тривалістю 54 сек.;
-31 березня 2015 року о 10 год. 17 хв. вхідний дзвінок тривалістю 41 сек.;
-31 березня 2015 року о 10 год. 22 хв. через базову станцію за адресою: м. Дніпро, ТПК «Каскад», південно-східний напрямок, вихідний дзвінок тривалістю 40 сек.
Окрім цього, реєструвалися вихідні дзвінки з вказаного абонентського номеру:
-31 березня 2015 року об 11 год. 35 хв. в м. Дніпрі, поміж вул. Донецьке шосе і вул. Гуртова від пр. Мира до вул. Передової;
-31 березня 2015 року об 11 год. 45 хв. в м. Дніпрі, пр. Мира, західно-південна частина масиву Лівобережний-3.
- постановою слідчого про визнання СD-диску із технічною інформацією абонентського номера НОМЕР_4 речовим доказом та долучення до матеріалів кримінального провадження (т. 3 а.с. 73).
- протоколом слідчого експерименту від 15 травня 2018 року (т. 8 а.с. 22-28), під час проведення якого ОСОБА_7 вказав шлях слідування від домоволодіння ОСОБА_11 до місця здійснення ним об 11 год. 35 хв. дзвінка, при цьому зазначену відстань ОСОБА_7 подолав за 10 хв. 28 сек.
- постановою слідчого (т. 3 а.с. 237) про визнання речовими доказами та передання на відповідальне зберігання до камери схову АНД РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області: покривала з домоволодіння АДРЕСА_3 ; килимка з ванної кімнати з РБК; реміня від халату з РБК; ковдри з РБК; двох пар трусів чорного кольору; мікрооб`єктів з долонь трупу; пакету «Брусничка» зі сміттям, хліба зі слідами РБК, простирадла з ліжка; рушника темного кольору з РБК, ножа з ванної кімнати; сокири з ванної кімнати; халату з РБК; сліду низу взуття з РБК; скляної чашки; склянки; паперового пакету із змивами з ніг ОСОБА_7 ; паперового пакету зі змивами; паперового пакету зі зрізами нігтьових пластин з обох кистей трупу; паперового пакету з осадами та витяжками; паперового пакету із зіскобом речовини бурого кольору; поліетиленового пакету з вимикачем світла з плямою речовини бурого кольору; паперового конверту зі зрізами нігтьових пластин з обох рук ОСОБА_7 ; паперового пакету зі зрізами нігтьових пластин з обох ніг ОСОБА_7 ; фрагменту полімерної рукавички; паперового пакету з мікрооб`єктами, схожими на волосся з простирадла; однієї пари шкарпеток та трусів ОСОБА_7 (т. 3 а.с. 239);
- копією лікарського свідоцтва про смерть (т. 2 а.с. 84), згідно з яким ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- актом судово-медичного дослідження № 784 від 30 квітня 2015 року (т. 2 а.с. 86-90) та висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 №784/161-Е від 30 квітня 2015 року (т. 2 а.с. 96-98), згідно з якими можна припустити, що смерть потерпілої могла настати у термін близько 6-9 годин до даного огляду, внаслідок колото-різаних поранень шиї, тулуба та верхніх кінцівок з послідуючим розвитком крововтрати.
При експертизі трупа виявлено: 6 колото-різаних ран на задній поверхні тулуба праворуч з розсіченням міжреберних м`язів відповідно, кров у правій плевральній порожнині; колото-різана рана на черевній стінці праворуч, колото-різана рана на черевній стінці ліворуч, 2 колото-різані рани у лівій поперековій ділянці, 2 колото-різані рани (наскрізне поранення) на задній поверхні лівого плеча, 2 різані рани на зовнішній поверхні правого передпліччя у нижній третині; різана рана на передній поверхні шиї, розсічення хрящів гортані, судин різного калібру, клітковини хребта відповідно неї; 2 колото-різані рани (наскрізне поранення) на черевній стінці праворуч, 2 колото-різані рани на шиї праворуч та ліворуч, 2 різані рани на передній поверхні шиї праворуч, відділення кистей, крововиливи відповідно ранам. Вказані тілесні ушкодження причинені прижиттєво (основуючись на дані судово-гістологічного дослідження), незадовго до настання смерті, від дії предмету (предметів) з ріжучими властивостями, перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілої, стосовно до живих осіб, мають ознаки ТЯЖКИХ як ті, що призвели до настання смерті. 2 крововиливи у товщі м`яких покривних тканин голови у лобній ділянці ліворуч та праворуч з розповсюдженням на ліву скроневу ділянку, садна на передній поверхні шиї праворуч та правій лобній ділянці; синці у ділянці правого колінного суглобу, лівої клубової кістки, ліктьових суглобів, нижньої щелепи праворуч, на лівій вушній раковині. Вказані тілесні ушкодження причинені прижиттєво, за деякий час до настання смерті, від дії тупого твердого предмета (предметів) або при ударі об такий (такі), не перебувають у причинному зв`язку з настанням смерті потерпілої, стосовно до живих осіб, мають ознаки легкого ступеню тяжкості. При судово- медико-криміналістичному дослідженні шматка шкіри з шиї та шматка шкіри з задньої поверхні тулуба праворуч з трупа встановлено: 1. Пошкодження на шматку шкіри з шиї носить характер різаної рани, спричиненої предметом, який володіє ріжучими властивостями. 2. Пошкодження №№ 1-5 на шматку шкіри з задньої поверхні тулуба праворуч являються колото-різаними пошкодженнями, заподіяні плоским колючо-ріжучим предметом (предметами) з шириною клинка (клинків) на глибині занурення не більш як 10,4 мм, 6 мм, 6,6 мм, 9,3 мм та 10 мм, який мав гостре лезо та обух, товщиною біля 1,0 мм. При рентген-флюоресцентному дослідженні шматка шкіри з ділянок відділення з лівої та правої кистей з трупа встановлено: в пошкодженнях лівої і правої кистей виявлено вміст заліза та кремнію.
При судово-імунологічному дослідженні мазків та тампонів з порожнини рота, з піхви, з задньопрохіднього отвору з труна встановлено: при мікроскопічному дослідженні препаратів в мазках з вмістом піхви знайдені одиночні головки сперматозоїдів;
- висновком повторної комісійної судово-медичної експертизи № 113 від 09 червня 2017 року (т. 6 а.с. 227-244), яким визначено, що при визначенні терміну настання смерті експертом, який проводив судово-медичну експертизу трупу ОСОБА_11 , приймалися до уваги данні ступеню вираженності трупних явищ, визначених при огляд трупу на місці виявлення, а саме 31 березня 2015 року в 21 годину 26 хвилин, коли шкіряні покрови на дотик були теплі в області спини, в пахових областях, на іншому протязі - холодні. Трупне заклякнення добре було виражено в усіх звичайно досліджуючи групах м`язів, руйнувалося помірним зусиллям. Трупні плями мали блідо-фіолетовий колір, при неодноразовому дозованому натисканні на них з зусиллям 2 кг/см, по 3 секунди зникали та відновлювали свій колір через 60-80 секунд, ознаки гниття були не виражені.
Враховуючі вище зазначене (причину смерті, умови, в яких знаходився труп, ступень вираженності трупних явищ, виявлених при огляду трупу на місці події), приймаючи до уваги термін охолодження трупу, появи трупних плям та заклякнення після настання смерті, вважаємо, що смерть ОСОБА_11 настала, не менше ніж за 8-10 годин до моменту огляду її трупу на місці виявлення, що не виключає можливість настання смерті і в 11 годин 31 березня 2015 року.
- висновком повторної комісійної судово-медичної експертизи № 332/18 від 14 лютого 2019 року (т. 9 а.с. 4-23), яким визначено, що смерть ОСОБА_11 настала внаслідок множинних колото-різаних та різаних поранень різних анатомічних ділянок тіла з розвитком гострої крововтрати та розладів кровообігу у життєво-важливих органах. За наданими матеріалами, з врахуванням викладеного вище, ймовірність настання смерті гр. ОСОБА_11 31 березня 2015р. в 11 годин не може бути виключеною.
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 01 квітня 2015 року (т. 2 а.с. 53-54), під час проведення якого ОСОБА_17 , за обличчям, очами та бейсболці впізнала ОСОБА_7 , як особу яку вона бачила 31 березня 2015 року близько 13:00-13:30 год. за місцем свого мешкання, а саме по АДРЕСА_3 ;
- висновком судово-імунологічної експертизи № 192к від 14 квітня 2015 року (т. 2 а.с. 194), згідно з яким кров ОСОБА_7 належить до групи АВ, за ізосерологічною системою АВ0;
- висновком судової експертизи холодної зброї № 32/03-241 від 18 червня 2015 року (т. 3 а.с. 131-136), згідно з якою надані на дослідження ніж та сокира, вилучені 31 березня 2015 року за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Чернігівська б. 62, є кухонним ножем, виготовленим заводським способом та теслярською сокирою, визначити спосіб виготовлення якої не надається можливим. Об`єкти мають господарсько-побутове призначення і до категорії холодної зброї не належать;
- висновком судово-цитологічної експертизи № 374 від 10 травня 2015 року (т. 2 а.с. 215-219), згідно з яким на ножі та сокирі, що були надані на дослідження, встановлена наявність крові, клітини епітеліальної, м`язової тканин та визначений білок людини. Статева належність крові на ножі (об`єкти №№ 1,2) та сокирі (об`єкти №№ 3,4,6,7) не визначена через недостатню кількість її формених елементів. Враховуючи результати дослідження, можна припустити, що клітини на клинку ножа (об`єкт № 1) та на металевій частині сокири (об`єкт № 3) могли походити від особи жіночої генетичної статі, а кров на ножі (об`єкти №№ 1, 2) та сокирі (об`єкти №№ 3,4,6,7) могли походити від потерпілої ОСОБА_11 , беручи до уваги її групову характеристику крові;
- висновком медико-криміналістичної експертизи № 556-МК від 04 червня 2015 року (т. 3 а.с. 92-98), згідно з яким пошкодження на шматку шкіри з шиї та на шматку шкіри із задньої поверхні тулуба праворуч від потерпілої ОСОБА_11 могли бути заподіяні як клинком наданого на експертизу ножа, так і іншим, зі схожими конструктивними особливостями;
- висновком судової трасологічної експертизи № 32/02-212 від 09 червня 2015 року (т. 3 а.с. 107-109), згідно з яким на внутрішній частині лівого рукава халата ОСОБА_11 виявлене одне наскрізне ушкодження цілісності тканини розмірами 24х2 мм., яке могло бути утворене клинком ножа, наданим на дослідження;
- висновком додаткової судово-медичної експертизи № 784/259-Е від 16 червня 2015 року (т. 3 а.с. 121-122), згідно з яким з огляду на характер ран та кісток у ділянках відділень кистей, дані ушкодження причинені предметом (предметами) ріжучими властивостями, котрим міг бути ніж чи сокира;
- висновком судової імунологічної експертизи № 503 від 23 квітня 2015 року (т. 2 а.с. 226-228), згідно з яким кров в зіскобі з поверхні дверей (об`єкт № 1) та на клавіші вмикача світла (об`єкти №№ 2,3) може належати ОСОБА_11 та виключено можливість її належності ОСОБА_7 ;
- висновком судово-імунологічної експертизи № 502 від 23 квітня 2015 року (т. 2 а.с. 245-248), згідно з яким на фрагменті гумової рукавички, в об`єктах №№1-3, доставленому на дослідження, виявлена кров людини без домішку поту; на одній гумовій рукавичці, в об`єктах №№4-11, на другій гумовій рукавичці, в об`єктах №№ 12-18, доставлених на дослідження, виявлена кров людини з домішкою поту. Враховуючи групову приналежність крові підозрюваного ОСОБА_7 і результати серологічного дослідження слідів крові і поту на двох гумових рукавичках (об`єкти №№ 4-18), ці сліди можливо належать підозрюваному ОСОБА_7 . Крім того, в цих слідах можливий тільки домішок поту ОСОБА_7 . Враховуючи групову приналежність крові потерпілої ОСОБА_11 і результати серологічного дослідження слідів крові на фрагменті рукавички (об`єкти №№1-3), ці сліди можливо належать потерпілій ОСОБА_11 . Враховуючи результати серологічного дослідження слідів крові на двох рукавичках (об`єкти №4-18), в слідах крові цих об`єктів можливий тільки домішок крові потерпілої ОСОБА_11 . При цьому сліди крові в об`єктах №№ 4-18 можливо належать потерпілій ОСОБА_11 , а сліди поту можливо належать підозрюваному ОСОБА_7 ;
- протоколом обшуку від 16 червня 2015 року (т. 3 а.с. 163-172), який проводився на підставі ухвали слідчого судді (т. 3 а.с. 162), за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 , під час проведення якого виявлено та вилучено: системний блок «ASUS CHASSIS»; флеш носій чорного кольору; одну пару чорних «берців» без шнурків; штани від комплекту спеціального типу чорного кольору; штани спеціального типу чорного кольору; кофту спеціального типу чорного кольору; кофту спеціального типу чорного кольору; чоловічій ремінь чорного кольору; спортивну сумку чорно-зеленого кольору; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7
- постановою слідчого про визнаняня речовими доказами та передання на відповідальне зберігання до камери схову СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області (т. 4 а.с. 1) двох чорних кофт спец.типу, двох чорних штанів спец.типу, пари чорних «берців», ременя, чорної сумки, (т. 4 а.с. 2);
- висновком додаткової судової трасологічної експертизи № 32/02-240 від 18 червня 2015 року (т. 3 а.с. 179-185), згідно з яким слід низу взуття на поверхні деревоволокнистої плити, вилученої 31 березня 2015 року в ході огляду місяця події міг бути залишений низом взуття на ліву ногу, яке вилучено під час проведення обшуку домоволодіння АДРЕСА_2 , за місцем мешкання ОСОБА_7 ;
- протоколом огляду від 23 червня 2015 року (т. 3 а.с. 193-197), під час проведення якого слідчим був оглянутий паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 ; флеш носій чорного кольору з аудіо та відео файлами; системний блок «ASUS», в якому знаходився жорсткий диск, розділений на локальний диск «С» та локальний диск «D», при відкритті яких встановлено, що на локальному диску «D» маються папки з аудіо та відео файлами, фото файлами різного характеру. В ході огляду робочого столу встановлені папки з файлами та фотозображень порнографічного характеру та фотозображень оголених дівчат, на деяких фото яких зазначені номера мобільних телефонів. При відкритті інтернет-браузера «Опера» встановлена велика кількість закладок сайтів порнографічного та еротичного характеру, а також встановлено, що користувач даного комп`ютеру, в період з 29 березня 2015 року по 30 березня 2015 року активно заходив на веб-сторінки з оголошеннями про надання послуг інтимного характеру;
- копією постанови адміністративної комісії Виконкому Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради від 03 грудня 2014 року (т. 4 а.с. 22), якою ОСОБА_11 притягнута до адміністративної відповідальності за заняття проституцією;
- висновком комісійної стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 122 від 21 травня 2015 року (т. 3 а.с. 14-17), згідно з яким ОСОБА_7 в період інкримінованого йому діяння хронічними або душевними захворюваннями, недоумством, тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності або іншим хворобливим порушенням психічної діяльності не страждав. За своїм психічним станом в період інкримінованого йому діяння він міг віддавати собі звіт у своїх діях (бездіяльності) і керувати ними. В даний час ОСОБА_7 хронічними або душевними захворюваннями, тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності також не страждає. Виявляє змішаний дисоціативний (конверсійний) розлад. За своїм психічним станом в даний час також може віддавати собі звіт у своїх діях (бездіяльності) і керувати ними. Застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру не потребує.
Надаючи оцінку цим доказам у своїй сукупності, у колегії суддів відсутні сумніви у їх належності та допустимості. Ці докази суд вважає достатніми для доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, а тому не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Так, під час апеляційного розгляду об`єктивно встановлено, що ОСОБА_7 близько 11 години 31 березня 2015 року дійсно перебував у домоволодінні потерпілої. Наведені обставини повністю узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 та відповідним протоколом пред`явлення для впізнання та не заперечуються й самим обвинуваченим. Судом відповідно по проведеного слідчого експерименту перевірено (т. 8 а.с. 22-28), що від домоволодіння ОСОБА_11 до місця здійснення ОСОБА_7 дзвінка об 11 год. 35 хв. зазначену відстань останній подолав за 10 хв. 28 сек.
Виходячи з висновків повторних комісійних експертиз № 113 від 09 червня 2017 року та № 332/18 від 14 лютого 2019 року, смерть потерпілої ймовірно могла настати об 11.00 годині.

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 31 березня 2015 року, під час його проведення було вилучено, зокрема дві білі рукавички з полімерного матеріалу з нашаруванням речовини бурого кольору та висновком судово-імунологічної експертизи № 502 від 23 квітня 2015 року встановлено, що враховуючи групову приналежність крові підозрюваного ОСОБА_7 і результати серологічного дослідження слідів крові і поту на двох гумових рукавичках, ці сліди можливо належать підозрюваному ОСОБА_7 . Крім того, в цих слідах можливий тільки домішок поту ОСОБА_7 .
Оцінюючи наведені докази, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції та вважає, що саме вони, поряд з наведеними вище, беззаперечно засвідчують винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України.
Щодо доводів сторони захисту про те, що ОСОБА_17 та ОСОБА_19 постійно змінювали свої показання, то вони не заслуговують на увагу, оскільки в силу вимог ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
До того ж, надані ОСОБА_17 показання узгоджуються з протоколом пред`явлення для впізнання.
Вирішуючи питання про обґрунтованість цих доводів, колегія суддів погоджується з висновками суду щодо недопустимості протоколу пред`явлення ОСОБА_7 для впізнання свідку ОСОБА_19 , з підстав порушення порядку проведення цієї слідчої дії, проте вважає, що ці обставини жодним чином не ставлять під сумнів достовірність його показань, наданих суду.
Твердження захисту про те, що суд не надав оцінку неточностям показань цих свідків, зокрема щодо взуття, одягу та наявність у обвинуваченого сумки, не заслуговують на увагу, оскільки ці обставини вирішального значення не мають.
Під час судового розгляду об`єктивно встановлено, що ОСОБА_7 дійсно перебував у помешканні потерпілої та в виявлених слідах крові потерпілої на гумових рукавичках, вилучених під час огляду, містились домішки поту саме обвинуваченого.
Щодо несвоєчасного повідомлення обвинуваченого про призначення експертиз та позбавлення останнього права ставити експерту запитання, колегія суддів зазначає, що ці обставини в розумінні вимог ст.ст. 87, 89 КПК України не роблять висновки експертиз недопустимими доказами. До того ж, захисником не наведено які самі питання залишились не вирішеними та не заявлено клопотань про виклик експерта для усунення протиріч.
Доводи захисту про розбіжності у часі смерті потерпілої також не заслуговують на увагу.
Як вбачається з матеріалів провадження, після скасування 17 травня 2016 року судом апеляційної інстанції вироку суду щодо ОСОБА_7 , зокрема у зв`язку з тим, що встановлений первинно проведеною у справі експертизою час смерті суперечив фактичним обставинам злочину, у кримінальному провадженні судом двічі було призначено повторну комісійну експертизу, висновками яких не виключено можливість настання смерті потерпілої об 11.00 годині.
За цих умов, суд обґрунтовано надав перевагу цим висновкам та визнав безпідставними доводи захисту в цій частині, з чим погоджується й суд апеляційної інстанції.
Доводи захисту про неточності у даних про зв`язок абонентських номерів ОСОБА_11 та ОСОБА_7 також не заслуговують на увагу, оскільки повністю узгоджуються між собою. При цьому, сумніви захисту у достовірності цих відомостей у зв`язку з відсутністю у довідці відомостей про телефонний дзвінок з номера НОМЕР_8 , зафіксований у протоколі огляду телефону потерпілої, є безпідставними, оскільки цим протоколом не визначено чи здійснювалось взагалі з`єднання з цим абонентом, а відповідно до наданих даних з телекомунікаційних мереж, з`єднання з цим абонентським номером взагалі не здійснювалось.
Щодо доводів захисту про наявність у піхві потерпілої залишків сперми, то і вони є безпідставними, з огляду на те, що під час судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_11 дійсно надавала послуги інтимного характеру, за що притягувалась до адміністративної відповідальності, що не виключає можливість статевих відносин з іншою особою напередодні вчинення злочину. До того ж, ці обставини висновків суду, яким встановлено беззаперечно, що ОСОБА_7 був останнім, хто був у помешканні потерпілої та мав нею статеві відносини, спростувати не можуть. Не приймаються до уваги доводи захисту й щодо впізнання обвинуваченого потерпілою ОСОБА_17 , оскільки остання впевнено впізнала обвинуваченого й під час судового засідання.
Твердження захисту про застосування щодо обвинуваченого недозволених методів слідства суд апеляційної інстанції також розцінює критично, оскільки ці обставини не знайшли свого підтвердження під час розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000915 за фактом застосування до ОСОБА_7 недозволених методів слідства, яке було закрито постановою прокурора від 17 лютого 2016 року.
Що стосується доводів захисту про те, що на місці вчення злочину було виявлено багато крові, тоді як на речах ОСОБА_7 жодних слідів не було, то і вони не заслуговують на увагу. Колегія суддів не виключає, що ОСОБА_7 позбавився цих слідів після вчинення злочину. До того ж, суд звертає увагу на те, що у помешканні потерпілої не було виявлено й відбитків пальців ОСОБА_7 , тоді як обвинувачений не заперечує, що там перебував.
Отже, з урахуванням наведених обставин, колегія суддів приходить до переконливого висновку про обґрунтованість висновків суду в частині доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України та не вбачає підстав визнати висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Водночас, надаючи оцінку доводам прокурора, викладеним в апеляційній скарзі стосовно безпідставного виправдання ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 187 КК України та виключення з обвинувачення п.6 ч.2 ст.115 КК України, колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів провадження, єдиним доказом, наданим стороною обвинувачення на підтвердження факту наявності в діяннях ОСОБА_7 корисного мотиву та вчинення ним розбійного нападу на ОСОБА_11 , був протокол слідчого експерименту з останнім.
На переконання колегії суддів, протокол цієї слідчої дії обґрунтовано визнаний судом недопустимим.
У відповідності з вимогами ст. 87 КК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, порушення права особи на захист.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою слідчого від 01 квітня 2015 року в якості захисника ОСОБА_7 було залучено адвоката ОСОБА_15 , яка надала договір про надання правової допомоги, укладений 01 квітня 2015 року з ОСОБА_7 та відповідний ордер. Того ж дня ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України і за його участю та участю захисника ОСОБА_15 проведено слідчий експеримент (т. 2 а.с. 77-81).
Між тим, виходячи з відомостей, наданих з Дніпропетровського обласного центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, захисника обвинуваченому було призначено лише 02 квітня 2015 року та того ж дня слідчим винесена постанова про залучення ОСОБА_15 до участі в розгляді справи в якості захисника ОСОБА_7 за призначенням.
В подальшому, за наявності діючого з договору ОСОБА_7 та ОСОБА_15 , 06 квітня 2015 року батько обвинуваченого уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом ОСОБА_9 і 08 квітня 2015 року зазначений адвокат була допущена до участі у розгляді справи у якості захисника. При цьому, процесуальне рішення про заміну захисника не приймалося, однак за матеріалами кримінального провадження після 08 квітня 2015 року ОСОБА_15 участі у кримінальному провадженні у якості захисника ОСОБА_7 не приймала.
Надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія судів погоджується з висновками суду щодо порушення права на захист обвинуваченого.
Вирішуючи питання обґрунтованості цих висновків, колегія суддів виходить також й з рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області № 246/ДПР-15 від 02 серпня 2015 року, яким до адвоката ОСОБА_15 застосоване дисциплінарне стягнення за те, що при наданні правової допомоги ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_15 діяла пасивно, не провела конфіденційне побачення з клієнтом, жодних клопотань під час проведення першочергових слідчих дій в інтересах свого підзахисного не заявляла, не оскаржувала в апеляційному порядку ухвалу суду про обрання підзахисному міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, дисциплінарною палатою встановлено, що 01 квітня 2015 року ОСОБА_15 прибула до СВ АНД РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області для участі в якості захисника ОСОБА_7 на запрошення співробітників органу досудового слідства, оскільки ні сам підозрюваний, ні його батьки не звертались до адвоката ОСОБА_15 за наданням правової допомоги.
Отже, з урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що захист обвинуваченого на стадії досудового розслідування, зокрема під час проведення слідчого експерименту, не був ефективним, на що вказує формальна участь захисника під час його проведення.
За цих умови висновки суду про недопустимість протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 під час якого останній і вказав на корисливий мотив свої дій є обґрунтованими.
При цьому, з огляду на те, що єдиним доказом на підтвердження наявності у обвинуваченого корисливого мотиву є саме цей протокол, висновки суду про виправдання обвинуваченого за ч. 4 ст. 187 КК України у зв`язку з не доведенням вчинення даного кримінального правопорушення, є також обґрунтованими.
Що стосується порушення судом вимог ст. 337 КПК України при виключенні з обвинувачення корисливого мотиву, колегія суддів вважає, що суд не вийшов за межі обвинувачення, оскільки встановив скоєння злочину на ґрунті конфлікту за тих самих обставин, що інкриміновано йому органом досудового розслідування, та по суті дійшов висновку про перекваліфікацію вчиненого обвинуваечним злочину, виключивши з обвинувачення п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.
Отже, з урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню з викладених в апеляційних скаргах мотивів не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України,
колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора у кримінальному провадженні прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , а також захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого залишити без задоволення.
Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2019 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду впродовж трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4