КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві кримінальне провадження стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Обухів Київської області, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 24.02.2016р. вироком Кагарлицького районного суду Київської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання із встановленням іспитового строку на 1 рік, 18.02.2017р. ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області направлений для відбуття призначеного покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік у Ізяславську виправну колонію №31, звідки 23.06.2017 року звільнився,

- 12.09.2019р. вироком Кагарлицького районного суду Київської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 309, ч. 1 ст. 162 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 29 листопада 2019 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 12 вересня 2019 року, остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Також, цим вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_6 05 березня 2019 року приблизно о 20 годині, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 13, на території ДУ «Київський слідчий ізолятор» зберігав при собі без мети збуту особливо небезпечний наркотичний засіб - метадон (фенадон), масою 1,58 г.
Так, ОСОБА_6 діючи умисно та незаконно, перебуваючи у приміщенні камер для утримання слідчо-заарештованих Обухівського районного суду Київської області, розташованого за адресою: Київська обл., м. Обухів, вул. Київська, 20, серед сміття знайшов резиновий виріб з наркотичним засобом - метадоном (фенадоном). В подальшому ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, почав зберігати при собі наркотичний засіб - метадон (фенадон) масою 1,58 г., тим самим незаконно, повторно придбав дану речовину для власного вживання без мети збуту.
Після цього, незаконно придбаний наркотичний засіб - метадон (фенадон) масою 1,58 г. ОСОБА_6 проніс на територію ДУ «Київський слідчий ізолятор».
05 березня 2019 року, перебуваючи на території ДУ «Київський слідчий ізолятор», під час особистого обшуку ОСОБА_6 працівниками ДУ «Київський слідчий ізолятор» виявлено резиновий виріб з наркотичним засобом - метадон (фенадон) масою 1,58 г., який безпосередньо знаходився при ньому.
В цей же день 05 березня 2019 року у період часу з 21.55 год. по 22.15 год., під час проведення огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 13, працівниками поліції припинено злочинні дії ОСОБА_6 та вилучено у останнього наркотичний засіб - метадон (фенадон) масою 1,58 г., який останній зберігав для власного вживання, без мети збуту.
Метадон (фенадон), згідно Постанови Кабінету міністрів України № 770 від 06.05.2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», «Список № 1 Невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу» в «Таблиці 1», є особливо небезпечним наркотичним засобом.
Відповідно до Таблиці № 1 «Невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу», яка затверджено наказом Міністерства охорони здоров`я № 188 від 01.08.2000р., маса метадону (фенадону) в кількості від 1,58 г. не перевищує невеликі розміри вказаного наркотичного засобу.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вказує, що призначене судом першої інстанції покарання є занадто суворим, оскільки речовий виріб з наркотичною речовиною метадон (фенадон) він знайшов і не мав наміру продавати цю речовину, а тому, вважає за доцільне застосувати до нього більш м`яке покарання ніж 3 роки позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 щодо суворості призначеного йому покарання, провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у незаконному придбанні, перевезенні та зберіганні особливо небезпечного наркотичного засобу, вчиненому повторно, без мети збуту, за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, докази в якому, окрім показань обвинуваченого та даних про його особу, в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України судом першої інстанції не досліджувались, оскільки ці обставини ніким не оспорювалися.
Порушень вимог закону при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, колегія суддів не вбачає, не посилається на них в апеляційній скарзі і обвинувачений ОСОБА_6 , а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація вчиненого останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, колегією суддів не перевіряються.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 щодо суворості призначеного йому покарання за ч. 2 ст. 309 та доцільності його пом`якшення до 3-х років позбавлення волі, не ґрунтуються як на матеріалах кримінального провадження, так і на вимогах закону.
Відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. При цьому, судом враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував обставини та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення умисних злочинів, не працює, на спеціальних обліках не перебуває, неодружений, його щире каяття, що суд визнав обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 та відсутність обставин, що обтяжують покарання останнього.
Колегія суддів, зважаючи на конкретні обставини справи, з урахуванням вищезазначених фактів і даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 погоджується з висновком суду першої інстанції про призначення покарання ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, а оскільки даний злочин ОСОБА_6 вчинив до винесення вироку Кагарлицьким районним судом Київської області від 12 вересня 2019 року, яким йому призначено покарання за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 309, ч. 1 ст. 162 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, судом, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, правильно призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів і своївисновки в цій частині, суд першої інстанції достатньо обґрунтував і з цими висновками колегія суддів погоджується і не вбачає підстав для пом`якшення покарання ОСОБА_6 , про що останній ставить питання у своїй апеляційній скарзі.

На переконання апеляційного суду, всі обставини, на які посилається обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, судом першої інстанції при призначенні йому покарання враховані в повному обсязі, а тому апеляційні доводи обвинуваченого про пом`якшення призначеного йому покарання до 3-х років позбавлення волі є безпідставними і задоволенню не підлягають.
Порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою скасування чи зміну вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді, колегією суддів не встановлено, а тому вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстави для його зміни, про що ставиться питання в апеляційній скарзі обвинуваченого, відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 29 листопада 2019 року, у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України без зміни.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3