Справа № 307/1262/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

03.06.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката
ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/3022/20, за апеляційною скаргою, яку подав захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И В :

ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 08 травня 2020 року задоволено погоджене прокурором Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 (далі прокурор) клопотання слідчої СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 (далі слідча) й застосовано щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 128 та ч. 3 ст. 135 КК України,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 58 днів, до 12 год. 30 хв. 05.07.2020.

Встановлено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України, - 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 168160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) гривень.

У разі внесення застави, на підозрюваного ОСОБА_6 покладено наступні обов`язки: - прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою; - не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; - повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; - здати на зберігання слідчому СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

З матеріалів клопотання убачається, що 08 травня 2020 року до Тячівського районного суду Закарпатської області надійшло погоджене прокурором клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 .. У клопотанні слідчий вказує на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні передбачених ст. 128 та ч. 3 ст. 128 КК України кримінальних правопорушень, а саме в спричиненні необережного тяжкого тілесного ушкодження та завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані й позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, що спричинило смерть особи. Відповідно до клопотання, 10 квітня 2020 року приблизно о 18 год. 50 хв. ОСОБА_6 біля залізничного переїзду по вул. Заводській у смт. Тересва Тячівського району, умисно, з необережності спричинив потерпілому ОСОБА_10 тяжке тілесне ушкодження та завідомо залишив без допомоги, поставивши в небезпечний для життя стан особу, яка була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, що спричинило смерть особи. У клопотанні слідчий вказує на те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події, показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_14 , протоколом огляду предмета та перегляду відеозапису; висновком судово-медичної експертизи та іншими матеріалами кримінального провадження. Разом із тим, слідчий посилається на те, що оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочинів, один із яких відноситься до категорії тяжких, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, враховуючи характер злочинів, а також те, що такі вчинені в стані алкогольного сп`яніння, тому існують ризики того, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, так як одразу після вчинення кримінального правопорушення покинув місце вчинення злочину та залишив потерпілого в небезпеці; незаконно впливати на потерпілого та свідків, про що свідчить те, що такі підлягають допиту судом безпосередньо під час судового розгляду кримінального провадження, а також те, що підозрюваний перебуває у дружніх відносинах зі свідками вчинення злочину; вчинити інше кримінальне правопорушення. Вважає, що застосування щодо ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вищезгаданим ризикам та не буде ефективним, оскільки не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного. Просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів із моменту його затримання.

В ухвалі слідчого судді вказується на те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, наявність передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а також недостатність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою. Разом із тим, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , дані про особу підозрюваного, який за місцем проживання характеризується посередньо, а також наявність вищезгаданих ризиків, слідчий суддя визначив підозрюваному ОСОБА_6 заставу 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, внесення якої, на переконання слідчого судді, гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього. Тому, клопотання слідчого задоволено.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою. Стверджує, що слідчим та прокурором будь-яким чином не доведено, а слідчим суддею не встановлено обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, оскільки останній не міг передбачити, що заподіяння ним потерпілому легких тілесних ушкоджень може бути небезпечним для його життя, як і не мав на це умислу. При цьому, зазначає про невідповідність кваліфікації вчиненого ОСОБА_6 злочину, так як дії останнього підпадають під ознаки передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України кримінального правопорушення. Разом із тим, вважає, що щодо підозрюваного ОСОБА_6 достатнім було б застосувати зобов`язання про явку або домашній арешт, а з урахуванням того, що підозрюваний вперше скоїв злочин, обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є занадто суворим. Посилається на те, що слідчим суддею не взято до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_6 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, є молодим за віком, виріс та проживає в багатодітній сім`ї, чудово розуміє відповідальність за порушення покладених на нього обов`язків. Зазначає, що жоден із передбачених ст. 177 КПК України ризиків слідчим та прокурором не доведений і не підтверджений будь-якими доказами, у зв`язку з чим, висновок слідчого судді про наявність передбачених п. п. 1-3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків є також необґрунтованим. При цьому, стверджує, що ОСОБА_6 повністю визнав вину в заподіянні потерпілому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, не бажав і не передбачав таких наслідків, які настали, дуже шкодує і розкаюється у вчиненому, всі можливі докази стороною обвинувачення вже зібрані й зберігаються у слідчого, будь-яких доказів можливості чи бажання вчинення ОСОБА_6 інших кримінальних правопорушень немає. Крім того, посилається на те, що визначений слідчим суддею розмір застави є непомірним не тільки для підозрюваного, але й для його сім`ї, про що свідчить те, що ОСОБА_6 є молодий за віком, працює по найму, виховується та проживає в багатодітній сім`ї, в якій окрім нього ще 4 дітей, його батьки також працюють по найму, тобто сім`я не відноситься до матеріально забезпеченої, яка б мала змогу внести за підозрюваного визначений слідчим суддею розмір застави. На підставі наведеного, захисник вважає, що висновок слідчого судді про неможливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів є необґрунтованим і не підтвердженим. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід зобов`язання про явку або домашній арешт.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення учасників судового розгляду: підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу; прокурора ОСОБА_5 , який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам.
Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.
З ухвали слідчого судді вбачається, що клопотання розглядалось за участі як підозрюваного ОСОБА_6 , так і його захисника адвоката ОСОБА_7 , що свідчить про дотримання слідчим суддею передбачених ст. 193 КПК України вимог, у тому числі, дотримання права особи на захист.
Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що прокурором та слідчим наведено обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні передбачених ст. 128 та ч. 3 ст. 135КК України кримінальних правопорушень (злочинів). Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочинів підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та доданими до клопотання доказами, а саме: протоколом огляду місця події, показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_14 ; протоколом огляду предмета та перегляду відеозапису; висновком судово-медичної експертизи та іншими матеріалами кримінального провадження, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, і на підставі яких слідча винесла повідомлення ОСОБА_6 про підозру, копія якого 05 травня 2020 року, з урахуванням вимог ст. 278 КПК України, йому вручена. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів приходить до висновку про те, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити кримінальні правопорушення.
Тому, доводи апеляційної скарги про те, що слідчим та прокурором будь-яким чином не доведено, а слідчим суддею не встановлено обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, оскільки останній не міг передбачити, що заподіяння ним потерпілому легких тілесних ушкоджень може бути небезпечним для його життя, як і не мав на це умислу, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.
Із цих підстав, апеляційний суд не приймає до уваги й доводи апеляційної скарги про невідповідність кваліфікації вчиненого ОСОБА_6 злочину, так як дії останнього підпадають під ознаки передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України злочину.
Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.
Колегія суддів також обґрунтованим вважає й висновок слідчого судді про те, що існують передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, зокрема, ризики того, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може ухилятися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Указаний висновок ґрунтується на наданих слідчому судді доказах та узгоджується з вимогами закону, апеляційним судом визнається доведеним та належним чином умотивованим. Погоджуючись із указаним висновком, апеляційний суд вважає, що слідчим суддею належним чином враховано те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочинів, один із яких відноситься до категорії тяжких, за який йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, а також обставини, за яких вчинені діяння, та дані, що характеризують особу підозрюваного, який посередньо характеризується за місцем проживання.
У зв`язку з цим, як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що жоден із передбачених ст. 177 КПК України ризиків слідчим та прокурором не доведений і не підтверджений будь-якими доказами, у зв`язку з чим, висновок слідчого судді про наявність передбачених п. п. 1-3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків є також необґрунтованим.
З урахуванням доведеності вищенаведених ризиків, колегія суддів доведеними слідчим та прокурором вважає й доводи клопотання та, відповідно, і висновок слідчого судді про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного та будуть недостатніми для запобігання вказаних ризиків. При цьому, погоджуючись із указаним висновком, колегія суддів, окрім наведеного вище, враховує і характер та конкретні обставини, за яких вчинені злочини.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання також убачається, що слідчий та прокурор під час розгляду клопотання посилалися на вищенаведені обставини, що слідчим суддею таким дана належна оцінка.
Тому, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що висновок слідчого судді про неможливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів є необґрунтованим і не підтвердженим.
З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що: щодо підозрюваного ОСОБА_6 достатнім було б застосувати зобов`язання про явку або домашній арешт, а з урахуванням того, що підозрюваний вперше скоїв злочин, обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є занадто суворим; підозрюваний ОСОБА_6 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, є молодим за віком, виріс та проживає в багатодітній сім`ї, чудово розуміє відповідальність за порушення покладених на нього обов`язків; ОСОБА_6 повністю визнав вину в заподіянні ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, не бажав і не передбачав таких наслідків, які настали, дуже шкодує і розкаюється у вчиненому, всі можливі докази стороною обвинувачення вже зібрані й зберігаються у слідчого, будь-яких доказів можливості чи бажання вчинення ОСОБА_6 інших кримінальних правопорушень немає, - апеляційний суд визнає такими, що не свідчать про незаконність висновків слідчого судді про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і в свою чергу, не дають підстав для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд вважає, що існують обґрунтовані підстави вважати, що більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання встановленим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів прийшла до висновку про те, що слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_6 обґрунтовано обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що існують ризики невиконання ним своїх процесуальних обов`язків, а також про те, що інший, менш суворий, запобіжний захід не зможе запобігти вищевказаним ризикам.
Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою визначено відповідно до вимог ст. 197 КПК України.
Крім того, постановляючи ухвалу про тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, слідчий суддя відповідно до ст. 183 КПК України обґрунтовано визначив йому розмір застави, який узгоджується з вимогами п. 2 ч. 5 ст. 182 цього Кодексу (80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 168160 гривень) і який, на переконання апеляційного суду, у разі його внесення буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання встановленим ризикам, а також не буде завідомо непомірним для підозрюваного.
Погоджуючись із указаним висновком, апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні і, оцінивши в сукупності тяжкість кримінального покарання за вчинення передбачених ст. 128 та ч. 3 ст. 135 КК України кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення, дані про особу підозрюваного, його майновий та сімейний стан, наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, - апеляційний суд вважає, що встановлений слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави є необхідним і достатнім, у разі його внесення, для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні.
Тому, апеляційний суд не приймає до уваги й відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що визначений слідчим суддею розмір застави є непомірним не тільки для підозрюваного, але й для його сім`ї, про що свідчить те, що ОСОБА_6 є молодим за віком, працює по найму, виховується та проживає в багатодітній сім`ї, в якій окрім нього ще 4 дітей, його батьки також працюють по найму, тобто сім`я не відноситься до матеріально забезпеченої, яка б мала змогу внести за підозрюваного визначений слідчим суддею розмір застави.
На які-небудь інші доводи в обґрунтування тверджень про незаконність судового рішення в апеляційній скарзі не вказується і на такі сторона захисту не посилалася в ході її розгляду.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.
При оцінці доводів апеляційної скарги колегія суддів також зазначає, що на цій стадії процесу, як слідчий суддя, так і суд апеляційної інстанції, не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності, достатності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини чи кваліфікації дій обвинуваченого, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті, і вважає, що в доданих до клопотання про застосування запобіжного заходу матеріалах наявні докази, які вказують на вчинення ОСОБА_6 кримінально-карних діянь.

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що жодних доказів, які б свідчили про незаконність ухвали слідчого судді, до апеляційної скарги не додано, й на такі під час її розгляду стороною захисту не вказувалось; що відповідно до пояснень сторін кримінального провадження досудове розслідування у кримінальному провадженні завершено й обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 направлено на розгляд до Тячівського районного суду, в якому на 10.06.2020 призначено підготовче судове засідання.
Керуючись ст.ст.176-178, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу, яку подав захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 08 травня 2020 року, якою щодо підозрюваного за ст. 128 та ч. 3 ст. 135 КК України ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 168160 гривень, до 05.07.2020, залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: