Провадження №1-кп/523/350/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2020 року

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого (підсудного) ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0006590, внесене до ЄРДР 04.10.2016 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Білгород-Дністровський Одеської області, українця за національністю, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого та має на утриманні малолітню дитину 2009 року народження, працюючого апаратником утилізації ТОВ НВК «Укрекопром», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 09.12.2009 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч.2 ст.187, ст.69 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнився 24.04.2015 року за відбуттям строку покарання,
у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
04 жовтня 2016 року, приблизно о 04:20 годині, підсудний ОСОБА_5 разом з невстановленою особою, (матеріали відносно якої за реєстром досудового розслідування виділено в окреме провадження №0007556 від 23.11.2016 року), знаходячись біля магазину «Обжора», що розташований розі вул.Семена Палія (Дніпропетровська дорога) та вул.Марсельська в м.Одесі, попередньо визначивши об`єктом свого злочинного посягання майно потерпілого ОСОБА_6 , який розпивав спиртні напої на літньому майданчику, вказані особи діючи умисно й з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, застосувавши до потерпілого фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я останнього та виявилось у завданні йому підсудним ОСОБА_5 декілька ударів в область обличчя, від яких той втратив рівновагу та впав на землю, а зазначений підсудний вирвав з рук потерпілого мобільний телефон марки «ImSmart Impression» в корпусі чорного кольору, imei НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю 3238 гривень, зі стартовим пакетом стільникового оператора зв`язку «Лайф», що матеріальної цінності для потерпілого не уявляє, заволодівши яким, означений підсудний разом з іншою особою з викраденим майном залишили місце вчинення злочину та розпорядилися викраденим на власний розсуд, заподіявши таким чином матеріальну шкоду потерпілому у наведеному розмірі.
В судове засідання потерпілий ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, - не з`явився, надавши до суду заяву щодо розгляду кримінального провадження без його участі, внаслідок чого, суд з метою дотримання розумності строків судового розгляду та з урахуванням позиції сторін, вирішив провести розгляд кримінального провадження за відсутності зазначеного потерпілого.
Підсудний ОСОБА_5 , повністю визнавши свою провину за висунутим обвинуваченням та не оспорюючи при цьому час, місце, спосіб та мотиви вчиненого ним при наведених вище обставинах, будучи допитаним в судовому засіданні пояснив суду про обставини інкримінованого йому відкритого викрадення чужого майна, поєднаного із застосуванням насильства, вчиненого повторно й за попередньою змовою групою осіб.

Згідно з ч.3 ст.349 КПК України, суд за попереднім обговоренням з учасниками судового провадження змісту цієї норми закону, визнав недоцільним за клопотанням прокурора дослідження доказів щодо тих обставин, які сторонами процесу не оспорюються. При цьому, з`ясовувавши, що сторони провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а також роз`яснивши їм про відсутність права оскарження фактичних обставин кримінального провадження в апеляційному порядку, суд упевнився в добровільності та істинності їх позиції.

Втім, суд вважає, що винність підсудного ОСОБА_5 у скоєнні ним злочину, фактичні обставини якого ним та ніким із учасників процесу не оспорюються, об`єктивно та повністю підтверджується наявними в матеріалах досудового розслідування доказами, дослідження яких не здійснювалось в повному обсязі, згідно з ч.3 ст.349 КПК України.

Приймаючи до уваги наведені обставини, судом встановлено, що підсудний ОСОБА_5 скоїв відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно й за попередньою змовою групою осіб, а відтак суд погоджується з кваліфікацією стороною обвинувачення дій вказаного підсудного за ч.2 ст.186 КК України.

Так, з огляду на ч.2 ст.186 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою закону настає за відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчинений повторно, або за попередньою змовою групою осіб, що карається позбавленням волі на строк від чотирьох до шести років, а за п.1 примітки ст.185 цього Кодексу, повторним у статтях 185, 186 та 189-191 визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або ст.187, 262 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинений злочин та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Внаслідок означених вимог закону, при призначенні покарання підсудному ОСОБА_5 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого ним та те, що скоєне ним відноситься до категорії тяжких злочинів й поєднане із застосування насильства, а також судом враховується зафіксовані у відповідних заявах позиція потерпілого ОСОБА_6 з цього приводу й відсутність у нього будь-яких вимог матеріального чи морального характеру до підсудного, висновки досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації, стан здоров`я останнього й характеризуючи його особу дані на диспансерному обліку в КУ «Міський психіатричний диспансер» та КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради не перебуває, забезпечений місцем реєстрації й проживання в Одеській області та у м.Одесі, відповідно, офіційно працевлаштований і позитивно характеризується за місцем роботи, неодружений та має на утриманні малолітню дитину, але раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, у тому числі за вчинення аналогічного корисливого злочину, має непогашену й не зняту у встановленому законом порядку судимість, а інкриміноване йому в цьому кримінальному провадженні протиправне діяння мало місце протягом нетривалого часу після звільнення з місця відбування покарання за попереднім вироком суду, сукупність чого обумовлює висновок про схильність вказаного підсудного до протиправної поведінки.

Попри те, зважаючи на те, що інкриміноване підсудному ОСОБА_5 вчинення злочину у цьому кримінальному провадженні мало місце за наявністю не знятої й непогашеної у встановленому законом порядку судимості, що за правилами ст.34 КК України слід віднести до рецидиву злочинів, суд з огляду на відсутність у розглядуваному обвинувальному акті цієї обставини, як такої, що обтяжує покарання, у контексті ст.337 КПК України та правової позиції Верховного Суду (постанова Касаційного кримінального суду від 14.04.2020 року у справі №138/2748/18, провадж.№51-6252км19), позбавлений можливості визнати та ураховувати зазначену обставину, як таку, що обтяжує покарання зазначеному підсудному.

Відтак, за приписами ст.ст.66, 67 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття і добровільне відшкодування завданого збитку, а обставин, що обтяжують покарання зазначеного підсудного, як зазначено в обвинувальному акті, не встановлено.

На підставі сукупності викладеного, при визначенні виду та міри покарання у даному кримінальному провадженні, беручи до уваги досліджені під час судового розгляду обставини висунутого обвинувачення у вчиненні злочину, його тяжкість, наслідки та характеризуючи дані про особу підсудного ОСОБА_5 , які обумовлюють доцільність його виправлення в умовах ізоляції від суспільства, суд у контексті ст.ст.50, 65-67 КК України доходить висновку про те, що виправлення останнього і недопущення вчинення ним нових злочинів неможливо без ізоляції від суспільства, з призначенням покарання у виді позбавлення волі.

Разом із тим, наведені обставини, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_5 , у взаємозв`язку з характеризуючими його особу даними та досить тривалим строком попереднього ув`язнення, суттєво зменшують ступінь тяжкості вчиненого ним, а тому суд приймаючи до уваги положення ч.1 ст.69 КК України, вважає за необхідне призначити покарання зазначеній особі більш м`яке, ніж передбачене ч.2 ст.186 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.69 КК України, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин,призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частині статті) Особливої частини цього Кодексу або перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні, суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, ч.3 ст.349, ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, призначивши із застосуванням ч.1 ст.69 цього Кодексу покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 1 (один) місяць.

Згідно зі ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року), в строк відбуття покарання ОСОБА_5 зарахувати час попереднього ув`язнення в період з 04.10.2016 по 04.11.2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В порядку ст.100 КПК України, речові докази у кримінальному провадженні мобільний телефон «ImSmart Impression», imei НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який згідно довідки слідчого ОСОБА_7 зберігається в сейфі кабінету №6 Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області, - повернути за належністю власникові; вилучений у затриманого в порядку ст.208 КПК України ОСОБА_5 ніж, розламаний на дві частині й з надписом на лезі «TRAMONTINA», який зберігається в камері схову речових доказів (квитанція 000106 від 15.11.2016 року), - знищити, а медичні довідки КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» від 04.10.2016 року щодо виявлених у потерпілого ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, які містяться в матеріалах судового провадження, продовжити зберігати в цих матеріалах.

Копії вироку вручити під розписку прокуророві та ОСОБА_5 , направити для виконання в частині вирішеної долі речових доказів до Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області, а також надати іншим заінтересованим особам.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

С у д д я: ОСОБА_1