Справа № 275/585/20
В И Р О К
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 червня 2020 року смт. Брусилів
Брусилiвський районний суд Житомирської областi в складі:
головуючого суддi ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, не працюючого, маючого на утриманні 4 неповнолітніх дітей, раніше судимого: 1) 18.12.2015 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік; 2) 04.05.2017 року Брусилівським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 71 КК України приєднано частину невідбутого покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва та призначено покарання у вигляді 2 роки 6 місяців позбавлення волі; звільненому 02.05.2019 року на підставі ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19.04.2019 умовно-достроково з невідбутим терміном 8 місяців 16 днів, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -
15.06.2020 року близько 12 години за адресою спільного проживання в АДРЕСА_1 між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виникла словесна суперечка. Під час суперечки ОСОБА_4 умисно, з прикладанням фізичної сили, обома руками схопив потерпілу ОСОБА_5 за руки та з силою штовхнув її на тапчан. Від зазначених дій ОСОБА_4 потерпіла ОСОБА_5 впала та ударилась об тапчан. В подальшому, після того, як потерпіла піднялась з тапчана та знову почала займатися своїми справами, без розриву в часі, ОСОБА_4 наніс потерпілій ОСОБА_5 один удар долонею правої руки по обличчю останньої. Після цього, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 в той час, коли потерпіла намагалася піти від нього, знову умисно, з прикладанням фізичної сили схопив потерпілу за руки та з силою умисно штовхнув її на тапчан. Від зазначених дій ОСОБА_4 потерпіла ОСОБА_5 впала та ударилась об тапчан. Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синців на правому плечі та правому стегні, садна в ділянці правого ліктьового суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані вірно, оскільки ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились в умисному легкому тілесному ушкодженні, вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.
Розглядаючи в порядку ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у вчиненні даного кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України, щиро каявся, повідомив про добровільність своєї позиції при укладенні угоди про примирення, розуміння права на справедливий судовий розгляд, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер обвинувачення та вид покарання, який буде застосований до нього у разі затвердження угоди про примирення судом, просив вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в угоді міру покарання.
Прокурор також не заперечував проти затвердження судом укладеної угоди про примирення.
Відповідно до вимог ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Так, згідно вимог ч. 1, 3, 5 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Узгоджена угодою міра покарання та згода сторін на її призначення для обвинуваченого ОСОБА_4 встановлена в межах санкції ст. 125 ч. 1 КК України з урахуванням даних, які характеризують особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшуютьта обтяжують його покарання.
Так,ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в психоневрологічному диспансері не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України є щире каяття.
Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України є рецидив злочинів.
Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілою угоди про примирення, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди та наслідки її не виконання.
Крім того, перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення суд з`ясував у потерпілої ОСОБА_5 , чи цілком вона розуміє наслідки затвердження угоди, які полягають в обмеженні права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Оскільки вказані умови угоди про примирення повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін, або інших осіб, не існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про примирення не було добровільним, або сторони не примирилися, а також відсутня неможливість виконання обвинуваченим ОСОБА_4 взятих на себе за угодою зобов`язань, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди про примирення, а також призначення обвинуваченому ОСОБА_5 узгодженої і погодженої сторонами міри покарання у вигляді громадських робіт.
При цьому суд вважає, що саме таке покарання, призначене судом обвинуваченому ОСОБА_4 , буде найбільше відповідати принципам та цілям призначення покарання і буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 373, 374, 468, 469, 474 ч. 7, 475 КПК України, суд,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 160 (сто шістдесяти) годин громадських робіт.
Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Брусилівський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1