Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/14/20
Провадження № 1-кс/644/20/20
У Х В А Л А
Іменем України

30 березня 2020 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова у складі:

Головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

За участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

Заявника представника володільця майна адвоката ОСОБА_3 ,

Володільця майна ОСОБА_4 ,

Прокурора ОСОБА_5 ,

Слідчого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах володільця тимчасово вилученого майна третьої особи ОСОБА_4 в порядку ст.303 КПК України про визнання бездіяльності слідчого Індустріального ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 по незаконному утриманню автомобіля та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та зобов`язання повернути незаконно утримане майно, -

ВСТАНОВИВ:
На адресу суду подано відповідну скаргу в порядку ст. 303, 174 КПК України. За скаргою заявник просить про визнання бездіяльності слідчого Індустріального ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 по незаконному утриманню автомобіля «Фольксваген Пассат» д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 в період часу з 18.01 години 21 грудня 2019 року по теперішній час, та про зобов`язання слідчого ОСОБА_6 чи іншого працівника поліції Індустріального ВП ГУНП в Харківській області повернути ОСОБА_4 незаконно утримані: 1) автомобіль Фольксваген Пассат д.н. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

В обґрунтування скарги адвокатом зазначено, що 20.12.2019 року о 21.30 годині був незаконно тимчасово вилучений автомобіль «Фольксваген Пассат» державний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 у володільця ОСОБА_4 . Тимчасове вилучення провів слідчий Індустріального ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 . В 23.30 годині було розпочато досудове розслідування по кримінальному провадженню №0003114 від 21.12.2019 року за ч.4 ст.358 КК України. Слідчим Індустріального ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 було подано клопотання про арешт автомобіля та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Відповідно до вимог ч.5 ст.171 КПК України передбачено, що клопотання про арешт майна подається не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, в іншому випадку майно повинно бути негайно повернуто особі, у якої воно було вилучено. Вже на день звернення до суду із даним клопотанням було пропущено строк, оскільки 21.12.2019 року це субота, була робочою, та слідчий був зобов`язаний виконувати встановлені строки. 26.12.2019 року в 12.10 годині ним було отримано копію ухвали слідчого судді ОСОБА_8 по справі №644/10594/19 в цьому ж провадженні, яким суд повернув клопотання про арешт майна прокурору, для усунення недоліків. 26.12.2019 року він та ОСОБА_4 офіційно із скаргою звернулись до Індустріального ВП ГУНП в Харківській області з вимогою повернути вилучену власність та до скарги додав належним чином посвідчену копію ухвали, але звернення було проігноровано. 27.12.2019 року ОСОБА_4 повторно звернувся із двома заявами-вимогами до Індустріального ВП ГУНП в Харківській області та особисто до слідчого ОСОБА_6 , але слідчий йому повідомив, що автомобіль не буде повертати, оскільки знову буде подаватись до суду клопотання про арешт. Вважав, що у працівників поліції та прокурорів не було та немає ніяких законних підстав для утримання автомобіля починаючи з 18.00 години 21 грудня 2019 року.

Також в скарзі адвокат посилався на те, що при прийнятті нового процесуального закону законодавцем було порушено норми ч.3 ст.22 Конституції України, відповідно до якої не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод, а саме в п.1 ч.1 ст.303 КПК України законодавцем не було закріплено адвоката, яка суб`єкта оскарження, в процесуальному законі визначено три процесуальних статуси адвоката, як захисника, як представника потерпілого та як адвоката. При цьому, момент набуття статусу захисника та представника потерпілого чітко закріплений в нормах КПК України, статус адвоката законодавець закріпив до свідка п.2 ч.1 ст.66 КПК України та це єдиний учасник кримінального провадження у якого може бути адвокат. Зазначав, що звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод людини та громадянина гарантовано Конституцією, кожен має право на професійну юридичну допомогу, яка надається саме адвокатурою. Адвокат наділений правом складати та подавати до суду заяви, скарги, клопотання та інші правові документи у встановленому законом порядку.

Заявник представник володільця арештованого майна адвокат ОСОБА_3 подану скаргу підтримав, наполягав на її задоволенні, посилався на незаконність прийнятих судових рішень про арешт майна, вважав, що під час прийняття рішення не було враховано кваліфікацію кримінального правопорушення, відомості за ст.290 КК України були внесені до реєстру вже після вилучення автомобіля та вирішення питання про арешт майна. Зазначав, що протягом часу з моменту внесення відомостей до реєстру жодного разу не був викликаний його клієнт ОСОБА_4 , не був визначений його процесуальний статус, обмеження його права триває та наразі має значний проміжок часу, що є істотним порушенням його конституційних прав, зауважив, що це обмеження триває з 20.12.2019 року, вже понад 3 місяці, він не має можливості користуватись своїм майном, здійснювати свою підприємницьку діяльність та надавати допомогу своїм літнім батькам в умовах ситуації, що склалась внаслідок пандемії.

Заявник ОСОБА_4 подану скаргу підтримав в повному обсязі, зазначав, що надавав письмові пояснення під час вилучення автомобілю щодо підстав його набуття, залишав всі дані про місце своєї реєстрації та проживання, місця роботи, даним автомобілем користувався понад три роки, двічі оформлював страховий поліс, жодного разу не виникало будь-яких зауважень, вилучення автомобіля нібито у зв`язку наявністю ознак підробки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, стало для нього несподіванкою. За час перебування провадження у слідчого його жодного разу не викликали для надання пояснень, він неодноразово як сам, так і за участю свого адвоката, звертався із скаргами та заявами щодо повернення автомобіля, відповіді на свої звернення отримував, а повісток жодного разу. Також повідомляв, що автомобіль тривалий час перебуває на майданчику райвідділу поліції, йому не відомі умови перебування там автомобіля, окрім того під час вилучення він закрив автомобіль та ключі від транспортного засобу працівникам поліції не передавав, вони залишаються у нього, тому також є не зрозумілим в який спосіб буде проводиться експертне дослідження VIN-коду за призначеною експертизою. Під час користування автомобілем він проживав в АДРЕСА_1 , автомобіль зберігав на автостоянці поряд із домом, вважав, що у разі передання автомобіля йому він зможе забезпечити належне його зберігання.

Прокурор в судовому засіданні просив в задоволенні скарги відмовити. Зазначав, що скарга подана неналежною особою, оскільки як стаття 303 так і стаття 174 КПК України визначають суб`єкта звернення до суду із скаргою та заявою саме власника майна, в даному випадку із скаргою до суду звернувся адвокат, як представник власника майна, що не передбачено процесуальним законом. Окрім того, зазначав, що будь-яких доказів того, що ОСОБА_4 є власником майна не було надано, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу було предметом дослідження експерта та встановлено ознаки його підробки. Доводи адвоката щодо неможливості арешту майна в рамках провадження з кваліфікацією за ч.4 ст.358 КК України були предметом дослідження в рамках вирішення питання про арешт майна. Наразі триває досудове розслідування, підстав для скасування арешту майна не вбачається, додатково внесені відомості до ЄРДР за ст.290 КК України, обидва провадження об`єднані в одне провадження, призначено експертизу щодо транспортного засобу, яка ще не проведена.

Слідчий в судовому засіданні проти задоволення скарги також заперечував та суду пояснив, що триває досудове розслідування, в рамках провадження відомості до ЄРДР внесені за ознаками кримінального правопорушення за ч.4 ст.358 КК України та за ст.290 КК України, проведено експертизу, якою встановлено наявність ознак підробки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, призначено експертизу щодо транспортного засобу. Транспортний засіб перебуває на майданчику Індустріального ВП, свідоцтво долучено до матеріалів провадження, ключі від транспортного засобу не вилучались. ОСОБА_4 двічі, в січні та лютому 2020 року, викликався до слідчого для допиту у якості свідка, але не з`явився. Повідомив, що у зв`язку із завантаженістю експертного закладу дата проведення експертизи ще не узгоджена, про час її проведення слідчий буде повідомлений. Даних про перебування у розшуку транспортного засобу не встановлено, оскільки не відомо, що це за транспортний засіб.

Вислухавши доводи заявника представника володільця майна, володільця майна, прокурора, слідчого, дослідивши матеріали кримінального провадження №0003114 від 21.12.2019 року, слідчий суддя встановив наступне.

В провадженні СВ Індустріального ВП ГУНП України в Харківській області перебуває кримінальне провадження №0003114 від 21.12.2019 року. Слідчій ОСОБА_6 ..

Відповідно до витягу з ЄРДР відомості за №0003114 внесені до реєстру 21.12.2019 року за правовою кваліфікацією ч.4 ст.358 КК України, з коротким викладом обставин 20.12.2019 року близько 21-30 години працівниками поліції на посту «ХТЗ» по проспекту Московському в м.Харків був зупинений автомобіль марки «Фольксваген Пасат», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , який надав документи на вказаний транспортний засіб, під час перевірки якого було встановлено, що свідоцтво має ознаки підробки, а 24.03.2020 року також внесено відомості до ЄРДР за ст.290 КК України з викладом обставин, що під час ОМП вказаний автомобіль містить «VIN» код, який нанесений кустарним способом та має розбіжності із базою «НАІС». В рамках кримінального провадження процесуальне керівництво здійснюється прокурорами ОСОБА_5 , ОСОБА_9 .. Підозра в рамках провадження нікому не оголошувалась.

Вирішуючи питання щодо права представника адвоката ОСОБА_3 звернення із відповідною скаргою в інтересах власника майна, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст.303 КПК України визначено перелік рішень, дій чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та визначено суб`єктів оскарження. Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України предметом оскарження до слідчого судді є в тому числі бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; Саме невиконання процесуального обов`язку щодо негайного повернення майна особі й зумовлює існування процесуального механізму щодо оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, визначеного в п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України. У контексті питання про суб`єкта, який наділений повноваженням оскаржити бездіяльність з неповернення майна, необхідно враховувати, що п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК передбачає процесуальну можливість оскарження трьох видів бездіяльності, а перелік суб`єктів оскарження єдиний для всіх видів. Водночас, одним із таких суб`єктів є володілець тимчасово вилученого майна, який, зокрема, і наділений правом оскарження бездіяльності, яка аналізується в межах цього підрозділу. Відповідно до п.25 ч.1 ст.3 КПК України до учасників кримінального провадження, в тому числі віднесено й третю особу, щодо майна якої вирішується питання про арешт. Відповідно до вимог ч.4, 5 ст.64-2 КПК України визначено, що представником третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути: особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником; керівник чи інша особа, уповноважена законом або установчими документами, працівник юридичної особи за довіреністю - у випадку, якщо власником майна, щодо якого здійснюється арешт, є юридична особа. Повноваження представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, на участь у кримінальному провадженні підтверджуються документами, передбаченими статтею 50 цього Кодексу, - якщо представником третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, є особа, яка має право бути захисником у кримінальному провадженні. Тобто, в даному випадку, слідчий суддя не погоджується із доводами прокурора щодо відсутності у адвоката звернення до суду із відповідною скаргою чи заявою як представника в інтересах власника тимчасового вилученого чи арештованого майна в порядку ст.ст. 303, ст.174 КПК України. Повноваження представника підтверджені відповідним договором, ордером та копією свідоцтва.Також, ОСОБА_10 є володільцем майна в розумінні ст.64-2 КПК України, тобто особою, яка на відповідній правовій підставі здійснювала керування транспортним засобом, мала при собі відповідні свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, поліс страхування. Що стосується доводів заявника представника володільця майна щодо допущеної слідчим бездіяльності в частині не повернення тимчасово вилученого майна, слідчий суддя зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. КПК передбачає можливість тимчасового вилучення майна у трьох випадках: 1) у затриманої особи; 2) при проведенні огляду; 3) при проведенні обшуку. Майно є тимчасово вилученим до його повернення або вирішення питання про його арешт. Тобто, статус тимчасово вилученого майна триває в тому числі й до моменту вирішення питання про його арешт. Відповідно до дослідженого протоколу огляду місця події від 20.12.2019 року слідчим Індустріального ВП ГУНП в Харківській області було вилучено техпаспорт на автомобіль Volkswagen Passat та автомобіль Volkswagen Passat, синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 . Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 28.12.2019 року було накладено арешт на транспортний засіб марки "Фольксваген Пасат", 1996 року випуску, синього кольору, з номерним знаком НОМЕР_1 , з забороною його відчуження і використання за призначенням власником та іншими особам, та накладено арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , передане арештоване майно на відповідальне зберігання до Індустріального ВП ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Луї Пастера, 16А. При цьому при розгляді клопотання слідчого про арешт тимчасового вилученого майна адвокат ОСОБА_3 зазначав на порушення порядку та строків подачи до суду клопотання про арешт майна, невідповідність заходів забезпечення кваліфікації кримінального правопорушення. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 30.01.2020 року апеляційна скарга представника володільця арештованого майна адвоката ОСОБА_3 була залишена без задоволення та ухвала слідчого судді Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 28.12.2019 залишена без змін. При цьому, в ухвалі зазначено, що виходячи з положень статей 98, 170, 173 КПК України, на даний момент існує, відповідно до вимог статті 170 КПК України, сукупність підстав вважати, що вилучене 20.12.2019 у ОСОБА_4 майно може бути речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки має ознаки речових доказів, і для забезпечення їх збереження необхідно накласти на нього арешт, вид якого відповідає положенням частини 2 статті 173 КПК України. Також, була надана оцінка доводам адвоката ОСОБА_3 щодо неврахування та ненадання правової оцінки бездіяльності органу досудового розслідування стосовно невиконання норм частини 1 статті 214 та частини 3 статті 214 КПК України, а саме внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у строк, який перевищує 24 години, а також зазначено, що вказаний захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим заходом, а тому у подальшому його власник має право звернутися із клопотанням про скасування даного арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно положень статті 174 КПК України. Тобто, як вбачається з досліджених матеріалів провадження наразі майно має статус арештованого майна. Доводи представника володільця майна щодо дотримання строків звернення до суду із відповідним клопотанням, обґрунтованість накладання арешту з урахуванням кваліфікації, були предметом перевірки в рамках розгляду клопотання про арешт майна. Тому підстав для визнання бездіяльності слідчого щодо незаконного утримання тимчасового вилученого майна не вбачається та скарга в цій частині задоволенню не підлягає. Окрім посилання на вимоги ст.303 КПК України, при подачі скарги адвокатом, як представником власника майна, також міститься посилання на ст.174 КПК України, яка регламентує скасування арешту майна. Оцінюючи підстави для скасування майна суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст.174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Обґрунтованість накладання арешту на майно була предметом оцінки під час вирішення клопотання слідчого. Вказане майно свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та автомобіль були визнані речовими доказами в рамках провадження. 21.12.2019 року в рамках провадження було призначено судово-технічну експертизу документів, за висновком якої встановлено, що бланк свідоцтва не відповідає бланкам аналогічних документів, які знаходяться в офіційному обігу країни виробника України. Ознак, що вказують на зміни первісного змісту не виявлено. 06.02.2020 року призначено трасологічну експертизу щодо дослідження «VIN» коду, оскільки встановлений VIN номер автомобілю - НОМЕР_3 , а під час перевірки за даними бази «Національних інформаційних систем» було встановлено, що транспортний засіб марки "Фольксваген Пасат" з номерним знаком НОМЕР_1 має VIN номер НОМЕР_4 та має інший номер бланку реєстрації транспортного засобу, замість НОМЕР_5 . Також було встановлено, що транспортний засіб марки "Фольксваген Пасат" з номерним знаком НОМЕР_1 було перереєстровано 09.12.2008 року на іншого власника з наданням державного номерного знаку НОМЕР_6 .. Експертне дослідження не проведено. Суд враховує, що заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи. В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність. Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. В ході судового розгляду заявник ОСОБА_4 суду пояснив, що він особисто за допомогою програми «ДІЯ» перевіряв інформацію щодо VIN номеру автомобілю та державного номерного знаку. Державний номер транспортного засобу, що зазначений в його свідоцтві про право власності на автомобіль облікований за іншим автомобілем та містить не співпадіння з VIN номером його автомобілю, а VIN номер його автомобілю - НОМЕР_3 , взагалі відсутній в базі. Посилався на те, що це імовірно пов`язано з тим, що його транспортний засіб був зареєстрований до 2013 року. Слідчий в ході розгляду справи посилався на те, що в свідоцтві про право власності зазначена особа, що зареєстрована на тимчасово окупованій території, що унеможливлює викликати його для допиту у якості свідка, даних про перебування автомобіля у розшуку не встановлено. В матеріалах провадження відсутні будь-які дані про розшук автомобіля, про отримання інформації про реєстрацію, перереєстрацію транспортного засобу з органів РЕВ. Також, слідчим не було зазначено суду конкретний час проведення експертного дослідження транспортного засобу. Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, як арешт вказаного вище транспортного засобу. Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження. Але, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для володільця майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, те, що в період часу з моменту вилучення до дня розгляду скарги пройшло більше ніж 3 місяці, будь-яких даних про перебування транспортного засобу у розшуку не встановлено, час проведення експертного дослідження щодо імовірної підробки VIN номеру не встановлений, слідчий суддя вважає можливим змінити місце зберігання вилученого автомобіля, передавши його на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , з покладенням на нього обов`язку забезпечити зберігання вказаного транспортного засобу - до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку та наданням можливості експерту провести огляд транспортного засобу за місцем його зберігання, попередивши його про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна. Враховуючи досліджені в ході розгляду справи обставини, слідчий суддя вважає за необхідне скаргу задовольнити частково. Керуючись ст.ст. 3, 64-2, 174, 303-308, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах володільця тимчасово вилученого майна третьої особи ОСОБА_4 в порядку ст.303 КПК України про визнання бездіяльності слідчого Індустріального ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 по незаконному утриманню автомобіля та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та зобов`язання повернути незаконно утримане майно - задовольнити частково.

Змінити місце зберігання автомобіля "Фольксваген Пасат", синього кольору, з номерним знаком НОМЕР_1 , який було вилучено у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає АДРЕСА_1 , та передати вказаний автомобіль на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає АДРЕСА_1 , - до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку. Попередити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає АДРЕСА_1 , про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна. У задоволенні іншої частини скарги - відмовити. Повний текст ухвали виготовлений та проголошений 30.03.2020 року. Ухвала в апеляційному порядку відповідно до вимог ст.309 КПК України оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Головуючий: слідчий суддя ОСОБА_1