Справа № 461/2886/20
Провадження № 1-кс/461/2139/20
УХВАЛА

про тимчасовий доступ до речей і документів

07.04.2020 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Галицького ВП ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 про надання тимчасового доступу до речей та документів,

встановив:

слідчим відділом Галицького ВП ГУ Національної поліції у Львівській області розслідується кримінальне провадження №0001248 від 01.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Слідчий слідчого відділу Галицького ВП ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Львівської місцевої прокуратури №1, звернулась до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на тимчасовий доступ до інформації оператора « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , мобільного оператора ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 »: АДРЕСА_2 , мобільного оператора ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 »: АДРЕСА_3 , (з подальшою можливістю ознайомитися з нею та її вилучити (здійснити її виїмку) на місці вчинення кримінального правопорушення за наступними координатами базових станцій мобільних операторів « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », з 08:30 год. 01.04.2020 по 09:30 год. 01.04.2020 та вказати: адресу розташування базової станції, яка забезпечувала зв`язок в зоні покриття ретрансляційних антен операторів; тип з`єднання (вхідні/вихідні дзвінки, SМS, ММS, GРRS, переадресація); дата, час та тривалість з`єднання; ідентифікаційні ознаки кінцевого обладнання (абонент А), (абонентський серійний, ІМ81, номери сім картки, ІМЕІ); ідентифікаційні ознаки терміналу, з яким відбувався сеанс зв`язку (абонент Б, з`єднання нульової тривалості).

Клопотання обґрунтовує тим, що вказані документи (інформація) самі по собі та в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження мають суттєве значення для встановлення істини у справі та можуть бути використані як докази у ній. Іншим способом отримати такі документи неможливо.

Слідчий розгляд справи просить проводити за його та прокурора відсутності.

Представник установи, у володінні якої перебувають вищезгадані речі та документи (інформація), в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Згідно ч.4 ст. 163 КПК України, неприбуття за судовим викликом особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, без поважних причин або неповідомлення нею про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду клопотання. При цьому слідчим не доведено належними засобами доказування, що існує реальна загроза зміни чи пошкодження речей і документів, які знаходяться у володінні особи (установи), вказаної у клопотанні. Так, сторона кримінального провадження, яка звернулась із даним клопотанням, не довела наявність достатніх підстав вважати, що речі і документи можуть бути знищені, обмежившись лише наведенням формулювання тексту ч. 2 ст. 163 КПК України, не вдаючись до належного мотивування цих обставин, тобто не доведено належними і допустимими доказами у встановлений законом спосіб з наведенням відповідних мотивів того, що загроза небезпеки знищення особою речей чи документів є реальною.

Дослідивши матеріали клопотання приходжу до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення. Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Відповідно до положень ст.160 КПК України, сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.

У клопотанні зазначаються: короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати; підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю; обґрунтування необхідності вилучення речей і оригіналів або копій документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.

При цьому, обов`язок доведення обґрунтованості клопотання КПК покладає на слідчого, прокурора, який звертається із відповідним клопотанням.

Системний аналіз положень КПК України дає підстави для висновку, що застосування до ухвал слідчого судді про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей та документів положень, які регламентують загальні вимоги щодо судового рішення можливо лише з врахуванням особливостей стадії досудового розслідування, яка є відмінною від судового розгляду. Таким чином, розглядаючи подане клопотання враховую положення КПК України щодо дотримання меж, які не розкривають таємницю досудового розслідування, а також практику ЄСПЛ, який неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Оцінюючи зміст клопотання та дослідивши долучені до нього документи слід відзначити наступне.

Долучені до клопотання копії документів, якими воно обґрунтовується не засвідчені належним чином (не зазначено яка посадова особа їх засвідчує) або взагалі не містять жодної відмітки про засвідчення копій.

Щодо долученого до матеріалів клопотання рапорту, слід відзначити наступне. Відповідно до п.2.2.9 Інструкції з діловодства в системі Міністерства внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС від 23.08.2012 року №747, рапорт належить до внутрішніх документів документування управлінської інформації, а тому не може бути прийнятий до уваги як допустимий доказ в даному випадку.

Клопотання та долучені до нього матеріали не доводять того, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Сам по собі витяг з ЄРДР без наведення достатньої мотивації та долучення відповідних належних та допустимих доказів таким не являється.

Матеріали клопотання не містять жодних відомостей про самостійне витребування слідчим, прокурором речей і документів, а також відмови надати необхідні ці речі і документи з боку володільця, а клопотання не містить необхідного обґрунтування щодо наявності перешкод для такого витребування у слідчого чи прокурора.

Отже матеріали клопотання не містять жодних відомостей про вжиття органом досудового розслідування заходів передбачених ст. 93 КПК України, відповідно до яких сторона обвинувачення здійснює збирання доказів, серед іншого, шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, не обґрунтовано і не доведено, що без такого втручання в права і свободи особи, як тимчасовий доступ, виконати завдання досудового розслідування буде неможливо.

В свою чергу, відповідно до положень ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Крім того, клопотання про надання тимчасового доступу не містить обґрунтування того, що речі та документи можуть знаходитись у зазначеного в ньому володільця.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що матеріалами клопотання та долученими до нього документами не підтверджено, що вказані у ньому речі та документи (інформація) можуть знаходитись у зазначеного володільця і мають доказове значення для даного кримінального провадження, оскільки долучений як на підтвердження доводів клопотання рапорт належним та допустимим доказом не являється, оскільки, такий документ є документом внутрішнього діловодства та не може мати доказового значення з точки зору КПК України, інші матеріали клопотання, так само як і рапорт, не засвідчені належним чином, а дані, які вказують на необхідність отримання тимчасового доступу, не співставлені з іншими доказами по справі. Наведене виключає можливість встановити наявність зв`язку між інформацією з приводу якої подано клопотання, не може слугувати законною підставою для надання тимчасового доступу до речей і документів.

Також не відповідає вимогам КПК України клопотання слідчого в частині надання дозволу «іншому слідчому в якого будуть перебувати матеріали кримінального провадження», адже КПК України не містить такого терміну і його можна тлумачити по різному. Водночас, згідно положень ст. 164 КПК України, в ухвалі слідчого судді, суду про тимчасовий доступ до речей і документів має бути зазначено, серед іншого, розпорядження надати (забезпечити) тимчасовий доступ до речей і документів зазначеній в ухвалі особі та надати їй можливість вилучити зазначені речі і оригінали або копії документів, якщо відповідне рішення було прийнято слідчим суддею, судом. Таким чином, наведення в ухвалі та клопотанні слідчого такого терміну не відповідає положенням закону.

За наведених обставин, приходжу до висновку, що доводи слідчого, викладені у клопотанні, належним чином не обґрунтовані та не підтверджені відповідними доказами, а тому в задоволенні поданого клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.159-165,222 КПК України, -

постановив:

У задоволенні клопотання відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1