Справа № 342/1038/19
Провадження № 1-кп/342/49/2020
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городенка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000160 від 26.08.2019 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Комсомол Городенківського району Івано-Франківської області, жительки АДРЕСА_1 , вдови, на утриманні одна неповнолітня дитина (2003 року народження), громадянки України, яка має професійно-технічну освіту, офіційно не працює, раніше не судима,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_5 ,

законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинувачена ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Злочин вчинила за таких обставин:

26.08.2019 близько 9 год. 45 хв. потерпіла ОСОБА_5 , жителька с. Раковець, зайшла в приміщення громадського міського туалету в м. Городенка по вул. Шевченка, 77. Перебуваючи в зазначеному приміщенні, ОСОБА_5 тимчасово залишила свій мобільний телефон марки «Meizu» моделі «M3s» в силіконовому чохлі коричневого кольору з сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», картою пам`яті марки «Verico» моделі «micro SDHC 32GB» та готівковими грошовими коштами в сумі 259 грн., на сушарці для рук в коридорі туалету. В цей час в приміщення туалету зайшла ОСОБА_3 , яка побачила мобільний телефон, що перебував без нагляду, оскільки його власниця перебувала в кабінці туалету, і вирішила викрасти цей телефон. ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, користуючись вигідною для себе обстановкою: тим, що за її діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, таємно, викрала з поверхні сушарки для рук мобільний телефон марки «Meizu» моделі «M3s» вартістю 967 грн. в силіконовому чохлі коричневого кольору вартістю 47 грн., із сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» вартістю 35 грн. з грошовими коштами на ній в сумі 27,75 грн., картою пам`яті марки «Verico» моделі «micro SDHC 32GB» вартістю 130 грн. та готівковими грошовими коштами в сумі 259 грн., що знаходились між чохлом та корпусом мобільного телефону. Викрадене заховала у праву передню кишеню своїх штанів, в які була одягнута. В подальшому ОСОБА_3 вийшла з приміщення громадського туалету, а викраденим розпорядилась на власний розсуд. Своїми діями спричинила потерпілій ОСОБА_5 матеріальні збитки на суму 1465,75 грн.

Обвинувачена повністю визнала вину у вчиненні крадіжки при обставинах, зазначених в обвинувальному акті та вважає недоцільним дослідження доказів, які ніким не оспорюються.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, з`ясувавши, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, які вказані в обвинувальному акті, чи добровільною є їх позиція, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд, визначивши обсяг доказів, які будуть досліджуватись, здійснив допити потерпілої, обвинуваченої, та дослідив дані, які характеризують особу останньої.

Допитана в судовому засіданні в присутності її законного представника потерпіла ОСОБА_5 показала, що в один з днів у кінці серпня 2019 р. вона приїхала в м. Городенка на заняття з англійської мови. Біля 9.30 год. вона зайшла в приміщення вбиральні в м. Городенка під міською радою. Перебуваючи там, тимчасово залишила свій мобільний телефон марки «Meizu» на сушарці для рук в коридорі. Коли вийшла з туалету, виявила відсутність телефону. Звернулась до жінки, яка була в приміщенні (на даний час ця жінка є обвинуваченою), чи не бачила вона її мобільного телефону, однак та відповіла, що не бачила. Так як інших людей в коридорі вбиральні не було, вирішила піти в тому ж напрямку, куди направилась ця незнайома жінка, вийшовши з приміщення вбиральні. Повторно перепитала жінку про свій телефон на вулиці. Отримавши заперечну відповідь, повернулась до туалету, щоб ще раз пошукати там телефон. В приміщенні була жінка, яку попросила зателефонувати на свій телефонний номер, щоб таким чином виявити телефон, але дзвінка не було. Та жінка сказала, що вона бачила, як з туалету виходила інша жінка, яка разом з нею їхала в автобусі з с. Семаківці, тому телефон могла взяти саме вона. Після того потерпіла пішла в поліцію і повідомила про викрадення телефону. В даний час вона не має претензій до обвинуваченої, так як телефон їй повернуто, збитки відшкодовано.

Законний представник неповнолітньої потерпілої, її мама ОСОБА_6 , ствердила, що претензій до обвинуваченої потерпіла не має, та просить суворо не карати обвинувачену.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 надала показання, які підтверджують обставини вчинення нею кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті. ОСОБА_3 суду показала, що в понеділок, 26.08.2019 вона приїхала в м. Городенка. Близько 10 години зайшла в приміщення громадського туалету в м. Городенка. Коли виходила з туалету, побачила зверху на сушарці для рук мобільний телефон, який поклала собі в кишеню. Ствердила, що потерпіла запитувала її, чи не бачила вона мобільного телефону, але вона сказала, що не бачила. З туалету пішла на базар, звідки пішла до магазину «Александрія», щоб в подальшому поїхати до себе додому в с. Семаківці. Там зустрілась з своїм зятем ОСОБА_7 , якому передала викрадений телефон, повідомивши останньому, що телефон знайшла неподалік магазину «Рукавичка» в м. Городенка, а готівкові грошові кошти, що були в чохлі телефону, - залишила собі. Того ж дня до неї додому приїхали працівники, з якими вона поїхала до відділення поліції, де розказала про крадіжку. Її зять, дізнавшись, що телефон був нею викрадений, надав цей телефон працівникам поліції. Обвинувачена щиро розкаюється у вчиненому, просить застосувати покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі. Запевнила суд, що більше не буде вчиняти злочини.

Таким чином, суд встановив, що вина обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні таємного викрадення чужого майна - доведена повністю. Її дії за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України кваліфіковані правильно.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує тяжкість вчиненого злочину, його суспільну небезпеку, обставини вчинення, дані про особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують покарання, так як обставин що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Вчинений ОСОБА_3 злочин відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України відноситься до злочинів середньої тяжкості. До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття обвинуваченої, повне визнання нею вини, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність претензій зі сторони потерпілої.

Вивченням даних про особу обвинуваченої встановлено, що вона має постійне місце проживання, разом з сім`єю проживає в с. Семаківці, раніше не судима, не перебуває на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах Городенківської ЦРЛ; на утриманні має неповнолітню дочку; за місцем проживання характеризується позитивно.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, визначає ч. 2 ст. 65 Кримінального кодексу України. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

З огляду на встановлені судом обставини кримінального провадження та дані про особу обвинуваченої, враховуючи досудову доповідь Городенківського районного сектору з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області з якої слідує, що виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства можливе, вона не становить високої небезпеки для суспільства чи окремих осіб, тому, приймаючи до уваги позицію прокурора, який вважає, що до обвинуваченої слід застосувати покарання у виді штрафу, суд приходить до переконання, що ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції ч. 1ст.185 КК України, у виді штрафу. Таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів, для реалізації принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, судові витрати, пов`язані із проведенням судової товарознавчої експертизи у кримінальному провадженні № 0000160 в розмірі 942,06 грн. слід покласти на обвинувачену ОСОБА_3 .

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 394, 395 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Meizu» із сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» та картою пам`яті моделі «micro SDHC 32GB», переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_5 , залишити їй, як власнику.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь держави 942,06 грн. - витрат за проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/109/28-568ТВ/19 від 29.08.2019.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, крім оскарження з підстав, визначених ч.2 ст. 394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя: ОСОБА_1