ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/956/19 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/425/20 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області на вирок Харківського районного суду Харківської області від 18 липня 2019 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хролі Харківського району Харківської області, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
-25.10.2002 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;
-08.08.2005 року за ч. 2 ст. 289, ст. 69, ст. 71 КК України до 4 років шести місяців позбавлення волі, звільнений 07.07.2006 на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.06.2006 умовно достроково на невідбутий строк 01 рік 04 місяці 21 день;
-25.03.2009 року за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 317 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;
-27.02.2012 року за ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 185, ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 09.09.2015 на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 01.09.2015 умовно достроково на невідбутий строк 01 рік 07 місяців 07 днів;
визнано винним та засуджено:

за ч.2 ст.15 ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;
за ч.3 ст.15 ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі;
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст..76 КК України, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Згідно вироку, ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 12.11.2018 року, точну годину під час судового розгляду встановити не надалось можливим, таємно, умисно, з корисливих мотивів, повторно, маючи намір, направлений на таємне протиправне викрадення чужого майна, проник на територію домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , та яке огороджене парканом, переліз через нього, пройшовши по подвір`ю, підійшов до будинку, шляхом віджиму віконної рами, проник в середину будинка, звідки викрав сталевий колісний диск радіусом 20 дюймів, шириною 7 дюймів, від автомобілю «КАМАЗ», вартість якого складає 597,00 гривень.
Після чого, заволодівши вищевказаним майном, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, таким чином, в результаті вчиненого злочину потерпілій ОСОБА_8 спричинено матеріальну шкоду на суму 597,00 гривень.
Крім того, в період з 10.11.2018 по 16.11.2018, точну дату під час судового розгляду встановити не надалось можливим, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, таємно з корисливих мотивів, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переліз через паркан, підійшов до будинку та шляхом віджиму вікна, проник до будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав електронасос «Струмок-1», вартістю 720,00 гривень.
Після чого, заволодівши викраденим майном, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину втік та розпорядився викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 720,00 гривень.
Крім того, 04.12.2018, близько 14 години, ОСОБА_7 , діючи повторно, умисно, таємно, з корисливих мотивів, маючи намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, проник на територію філії «Кросс-п/ф «Зоря» ПАТ «Агрохолдинг Авангард», що розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Хролі, вул. Миколаївська, 25/8, підійшов до вентиляційної шахти біля одного з приміщень філії, біля якої побачив металеві решітки, після чого намагався таємно викрасти дві решітки вентиляційної будівлі пташника А-28, розмірами: одна решітка 1x1 метр, товщина металу 0,9 см, вартість якої 440,00 гривень, які належать «Кросс-п/ф «Зоря» ПАТ «Агрохолдинг Авангард». Однак, ОСОБА_7 не зміг довести свій злочинний намір до кінця, з причин, які не залежали від його волі, у зв`язку з тим, що був затриманий охороною підприємства поза територією філії.
Крім того, 06.04.2019 приблизно в 10:00 годину ОСОБА_7 за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, прийшли за адресою: АДРЕСА_4 , де розташоване Державне підприємство «Зоря», та, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, переконавшись, що за їх діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, перелізли через огорожу та проникли на територію ДП «Зоря», після чого, пересуваючись по території підприємства, підійшли до будівлі забійного цеху, де під навісом зберігалися металеві вироби, а саме: труби ВГП ДУ 25x2,8 зальною довжиною 25 метрів та труби ел. зв; прямо шов. 89x3,0, загальною довжиною 2 метра, та, побачивши їх, ОСОБА_7 разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, заздалегідь обговоривши свої дії, перенесли дані металеві вироби до огорожі, перекинули їх за територію підприємства. Але в цей час їх побачили охоронці підприємства та, усвідомлюючи те, що вони можуть бути затримані, з місця вчинення злочину втекли, залишивши викрадене майно. Таким чином не вчинивши усіх дій, які вважали необхідним для доведення злочину до кінця. Вартість труб, які намагався викрасти ОСОБА_7 , становить: труби ВГП ДУ 25x2,8 - 688,50 гривень, труби ел. зв. прямо шов. 89x3,0 - 277,20 гривень.
В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржуваний вирок стосовно ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання з подальшим звільненням від його відбування з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню, через безпідставне та неправильне звільнення ОСОБА_7 на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання; невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість; Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 5 років позбавлення волі; Виключити з мотивувальної частини вироку вказівки суду «щире каяття, сприяння розкриттю злочину», як на обставини, які, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_7 ; В іншій частині вирок залишити без змін. В обгрунтування доводів посилається на те, що суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі та звільняючи його на підставі ст. 75 КК України від призначеного покарання з іспитовим строком, не врахував в повній мірі значущість суспільних відносин, які охороняються вказаною нормою закону, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого. До того ж, Акуліч є молодим здоровим чоловіком, однак не одружений, ніде не працює, не навчається, не займається будь-якою суспільно-корисною працею, утриманців не має, умисні тяжкі злочини вчинив з корисливих мотивів, повторно, поєднані з проникненням у сховище/житло, неодноразово раніше судимий, в тому числі за однорідні корисливі тяжкі злочини. Визнана судом обставина "щирого каяття" носить лише формальний характер. Тоді як саме лише визнання власної винуватості під тиском зібраних доказів і підтвердження інформації, вже встановленої компетентними органами з інших джерел, не є активним сприянням у розкритті злочину.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку обвинуваченого, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.
Висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє. Клопотань про повторне дослідження обставин, встановлених під час судового провадження в суді першої інстанції, або дослідження нових доказів від учасників процесу не надходило.
Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, тяжкість вчиненого злочину, особа винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання враховуються судом при призначенні покарання.
Призначаючи вид та розмір покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину; дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий; обставини, що пом`якшують покарання у виді щирого каяття та сприяння розкриттю злочину; обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
При цьому суд першої інстанції зробив висновок про можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з застосуванням ст.75 КК України, враховуючи особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, щире каяття у вчиненому.
Тобто суд врахував одні і ті ж самі обставини при призначенні покарання, як для визначення його виду та розміру, так і для вирішення питання про необхідність звільнення від його відбування з випробуванням. Зазначене свідчить про неналежну вмотивованість рішення суду першої інстанції щодо можливості звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням.
Колегія суддів не може погодитись з зазначеними висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Так ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий та відбував покарання в місцях позбавлення волі за скоєння злочинів у сфері обігу наркотичних засобів та за скоєння крадіжок, але належних висновків для себе не робить, не бажає ставати на шлях виправлення, і знову вчиняє крадіжки, за яким його засуджено цим вироком, що свідчить про кримінальну спрямованість поведінки обвинуваченого.
Отже вказані районним судом підстави для застосування щодо обвинуваченого вимог ст.75 КК України, з врахуванням даних про особу обвинуваченого його відношенню до вчиненого кримінального правопорушення, навіть за умови щирого каяття, не є достатньою підставою для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
Тому, доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставного звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст.75 КК України є обґрунтованими.
Як встановлено, викрадене майно повернуто потерпілим, цивільні позови у справі відсутні. Під час досудового розслідування та протягом розгляду справи обвинувачений повністю визнавав свою вину, сприяв розкриттю злочину та розгляду справи судом, розповівши про обставини вчинення злочинів, щиро каявся, про що також зазначено в обвинувальному акті. За таких обставин доводи прокурора щодо виключення з мотивувальної частини вироку вказівки суду "щире каяття, сприяння розкриттю злочину", як на обставини, які, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом*якшують покарання ОСОБА_7 є непереконливими.
Згідно ч. 1 ст. 420 КПК України неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання є підставою для скасування апеляційним судом вироку суду першої інстанції та ухвалення свого вироку.
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, не працює, неодружений, характеризується посередньо.
З урахуванням поведінки обвинуваченого на досудовому розслідуванні та суді першої інстанції, а саме повне визнання ним своєї вини, щире каяття, суд відповідно до ст.66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , визнає його щире каяття та сприяння розкриттю злочину, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
Призначаючи покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, наведені вище дані про особу обвинуваченого, обставини які пом`якшують покарання і вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження скоєння ним нових злочинів, покарання у виді позбавлення волі.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 420, 371, 373, 374 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області задовольнити частково.
Вирок Харківського районного суду Харківської області від 18 липня 2019 року у відношенні ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.
Призначити ОСОБА_7 покарання:
- за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки;
- за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки;
- за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 рахувати з дня фактичного затримання в порядку виконання вироку.
В іншій частині вирок Харківського районного суду Харківської області від 18 липня 2019 року залишити без змін.
Вирок набирає чинності з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.
Головуючий
Судді :