Справа № 344/839/20
Провадження № 1-в/344/28/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

заявника ОСОБА_5 ,

особи, щодо якої вирішується питання

про припинення примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Івано-Франківську заяву лікаря-психіатра КНП Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я ОСОБА_5 про припинення застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Лікар-психіатр КНП Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я ОСОБА_5 звернулась до суду із заявою про припинення застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку щодо ОСОБА_6 , мотивуючи свою заяву тим, що протягом останніх двох років та безпосередньо в період з 12 серпня 2019 року по даний час, його стан є стабільним, він продовжує приймати підтримуючу терапію, повністю підпорядкований режиму АППД, критично оцінює свій стан, має намір працевлаштуватися, підтримує теплі відносини в сім`ї, своєчасно звертається на прийом до лікаря-психіатра, приймає призначене лікування, висловлює реальні плани на майбутнє, а тому, враховуючи що його стан покращився, на даний час відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру.

В судовому засіданні заявник лікар-психіатр Івано-Франківської обласної психоневрологічної лікарні №3 ОСОБА_5 заяву підтримала із викладених у ній підстав. Пояснила, що стан хворого на даний час покращився, він продовжує приймати призначене лікування та усвідомлює свій стан.

ОСОБА_6 в судовому засіданні просив про припинення застосування примусових заходів медичного характеру щодо нього, оскільки він бажає влаштуватися на роботу, буде продовжувати приймати ліки самостійно.

Захисник підтримав заяву лікаря-психіатра та просив про припинення застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_6 .

Прокурор проти задоволення заяви заперечив, вважає, що висновок лікарів-психіатрів не обґрунтовує видужання ОСОБА_6 , а тому він потребує подальшого застосування примусових заходів медичного характеру.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26.01.2010 року, у зв`язку з вчиненням суспільно небезпечних діянь, передбачених ч.1 ст.289, ч.1 ст.185 та ч.2 ст.307 КК України, до ОСОБА_6 застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді стаціонарного лікування у психіатричній лікарні з посиленим наглядом.

Постановою Ківерцівського районного суду Волинської області від 12.10.2012 року замінено примусові заходи медичного характеру з примусового лікування у відділенні посиленого нагляду на продовження примусового лікування в умовах звичайного нагляду у психіатричній лікарні по місцю проживання.

Згідно з ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17.11.2014 року замінено застосування ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру з примусового лікування в умовах звичайного нагляду на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Ухвалами Івано-Франківського міського суду від 27.05.2015 року, 14.12.2015 року,

31.08.2016 року, від 27.02.2017 року, 05.09.2017 року, 21.02.2018 року, 21.08.2018 року, 21.02.2019 року та 12.08.2019 року продовжено примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру №97 від 17.01.2020 року, комісія лікарів-психіатрів прийшла до висновку про те, що психічний стан ОСОБА_6 на даний час є таким, що не потребує застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.514 КПК України зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, коли особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння в стані неосудності, видужала або коли в результаті змін в стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру. Розгляд питання про продовження, зміну або припинення застосування примусових заходів здійснюється за поданням представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається особа, до подання додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

У відповідності до ст.95 КК України та ст.19 Закону України Про психіатричну допомогу продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якого додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Підставою для припинення чи зміни примусових заходів медичного характеру є видужання особи або значне поліпшення її психічного стану, коли це виключає суспільну небезпеку хворого.

За змістом положень КК України, Закону України Про психіатричну допомогу, а також Закону України Основи законодавства України про охорону здоров`я" метою застосування примусових заходів медичного характеру і примусового лікування є: вилікування чи поліпшення стану здоров`я особи та запобігання вчиненню цією особою нових суспільно небезпечних діянь (злочинів), відповідальність за які передбачена нормами КК України. При цьому, основною підставою для припинення застосування примусових заходів медичного характеру є зміна стану здоров`я хворого, внаслідок чого він стає менш суспільно небезпечним, ніж раніше.

Із досліджених в ході розгляду справи доказів, в тому числі висновку комісії лікарів-психіатрів, вбачається, що ОСОБА_6 продовжує приймати підтримуючу терапію, висловлює реальні плани на майбутнє, його психічний стан є стабільним. Однак, у вказаних матеріалах справи не міститься жодного обгрунтування того, що його психічний стан на стільки поліпшився, що виключає його суспільно небезпечну поведінку.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, судом не встановлено обгрунтованої необхідності припинення примусових заходів медичного характеру в амбулаторних умовах щодо ОСОБА_6 .

За вказаних підстав заява лікаря-психіатра Івано-Франківської обласної психоневрологічної лікарні №3 ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.19, 22 Закону України Про психіатричну допомогу, ст.ст. 92-95 КК України, ст.ст.512-514 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви лікаря-психіатра КНП Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я ОСОБА_5 про припинення застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку щодо ОСОБА_6 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 27 лютого 2020 року.

Суддя ОСОБА_1