В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.04.2020 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області:

у складі: головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 міста Біла Церква Київської області, кримінальне провадження № 0002767 від 21.09.2019 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області: ОСОБА_4 ,

обвинувачений: ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Судом визнано доведеним, що 20.09.2019 приблизно о 00 год. 45 хв. ОСОБА_3 перебуваючи на території АЗС «WOG», за адресою: м. Біла Церква, вул. Сквирське шосе, 272, на одній із заправних колонок вказаної АЗС помітив гаманець червоного кольору, який у вказаному місці з власної необережності залишила потерпіла ОСОБА_5 . Підібравши вказаний вище гаманець та оглянувши його вміст, ОСОБА_3 серед інших речей виявив пластикову картку № НОМЕР_1 , виготовлену для доступу до банківського рахунку в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що належить потерпілій ОСОБА_5 . В цей час у ОСОБА_3 виник умисел на таємне заволодіння грошовими коштами, що перебували на балансі банківського рахунку потерпілої ОСОБА_5 ..

Реалізуючи свій злочинний намір спрямований на таємне заволодіння чужим майном, 20.09.2019, приблизно о 03.00 год., перебуваючи біля банкомату АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що розташований в будинку №11 по вул. Турчанінова в м. Біла Церква Київської області, ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом підбору PIN коду до вказаної банківської картки, користуючись вказаним вище банкоматом, отримав доступ до коштів, що перебували на балансі банківського рахунку в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» що належить потерпілій ОСОБА_5 , звідки незаконно зняв грошові кошти в сумі 3000 гривень, після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденими коштами на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 3000 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка).

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням показань обвинуваченого, який будучи допитаним в судовому засіданні свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, зазначивши час, місце, спосіб і мету його вчинення. Зокрема ОСОБА_3 показав, що він 20.09.2019 вночі, точний час не пам`ятає у зв`язку зі спливом часу, знайшов на території АЗС «WOG», по вул. Сквирське шосе у м. Біла Церква Київської області, гаманець червоного кольору, в якому знайшов банківську картку АТ КБ «ПриватБанк», після чого у ОСОБА_3 виник умисел на заволодіння грошима з зазначеної картки, у зв`язку з чим, приблизно о 03.00 год. в ту же ніч, з банкомата АТ КБ «ПриватБанк», який розташований в житловому будинку по вул. Турчанінова в м. Біла Церква Київської області, шляхом підбору пін-коду до банківській картки, яку знайшов, зняв грошові кошти в розмірі 3000 гривень. В скоєному розкаюється, просив суворо не карати, наполягав на можливості сплатити штраф.
Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення цього злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.
Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумніві суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні вважала, що обвинувачений заслуговує на суворе покарання.
Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального провадження, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України.
Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.1 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.
Мотиви призначення відповідного покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, керуючись вимогами статей 65 - 67 КК України та враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Так, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому є визнання вини та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Також суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований, але на життя заробляє стихійними заробітками та має постійний дохід, не одружений, утриманців не має, однак має постійне місце проживання та реєстрацію, а також обставини, що пом`якшують покарання, а саме визнання вини, добровільне відшкодування завданого збитку, враховуючи позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; позицію потерпілої, яка вважала, що обвинуваченого слід суворо покарати з урахуванням вимог закону; відношення обвинуваченого до вчиненого, який під час судового засідання каявся, а також останній в судовому засіданні підкреслив, що злочини вчинять не буде, зробив висновки належні, став на шлях виправлення, враховуючи поведінку обвинуваченого під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України.
З урахуванням вищевикладених обставин, суд приходить до висновку що перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства.
Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі із застосуванням іспитового строку є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Адже, Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.
Дане покарання (мінімальний штраф) відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007).
Таким чином, суд вважає, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України дане покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 під час досудового слідства не обирався.

Отже, встановлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні. Цивільний позов по справі не заявлений.

Доля речових доказів по справі вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 368, 371, ч. 2 ст. 373, 374, 376КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази по справі, а саме посвідчення водія НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 29.09.2017 на автомобіль марки «Ford Ecosport» державний номерний знак НОМЕР_4 , належний ТОВ «Крамп», пластикову кредитну картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , повернути потерпілій ОСОБА_5 , як власнику майна.

Мобільний телефон марки «Huaweii», переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 , залишити у останній, як у власника майна.

Виписку по банківському рахунку АТ КБ «Приват Банк» на ім`я ОСОБА_5 , яка зберігається при матеріалах кримінального провадження № 0002767 від 21.09.2019, залишити зберігати у вказаному кримінальному провадженні, яке зберігається у прокурора ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя: ОСОБА_1