УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 січня 2020 року м. Запоріжжя
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.05.2019 року, скаргу ОСОБА_3 було залишено без задоволення.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 06.08.2019 року, ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.05.2019 року, було скасовано та призначено новий розгляд за скаргою у суді першої інстанції.
Згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 27.08.2019 року, вищезазначена скарга передана на розгляд судді ОСОБА_6 .
28.08.2019 року слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_6 заявлено самовідвід у вищезазначеній справі, який за ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.08.2019 року був задоволений.
Згідно протоколу повторного автоматичного визначення слідчого судді від 02.09.2019 року, скаргу ОСОБА_3 передано на розгляд судді ОСОБА_1 .
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.09.2019 року, слідчим суддею ОСОБА_1 скаргу ОСОБА_3 було прийнято до розгляду та призначено її розгляд.
ОСОБА_3 вказує, що протягом більш ніж чотирьох років досудове розслідування зазначеного кримінального провадження не проводилось. 09.10.2018 року постановою прокуратури Запорізької області за вищезазначеним кримінальним провадженням визначено групу прокурорів. Він вважає, що підозра, яка була вручена йому 11.10.2018 року є незаконною, необґрунтованою, передчасною та такою, що підлягає скасуванню та закриттю кримінального провадження в цій частині, оскільки відповідно до ст. 214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Однак, відомості, що зазначені у підозрі від 11.10.2018 року за ч. 2 ст. 364 КК України не внесені. Жодні відомості щодо МКП «Основаніє» та ТОВ «МКС» у наданому витягу відсутні, також відсутні відомості щодо договорів у наданому витягу, що на думку заявника свідчить про незаконне досудове розслідування, недопустимість зібраних доказів, та необґрунтованості підозри.
Крім того, ОСОБА_3 вважає, що тривалість проведення досудового розслідування прокуратурою Запорізької області порушено строки вручення підозри, які передбачені ст. 219 КПК України, яка була йому вручена 11.10.2018 року, тобто після спливу 55 місяців після внесення повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.
На думку заявника пред`явлена йому підозра є необґрунтованою і з тих підстав, що відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 216, ч. 5 ст. 36 КПК України кримінальне провадження відносно нього незаконно розслідується не уповноваженим на те органом, а саме прокуратурою Запорізької області. При цьому, він вважає, що згідно вимог ч. 5 ст. 36 КПК України забороняється доручати здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, іншому органу досудового розслідування. Цю норми він вважає прямої дії, яка не може бути порушена прокурором, а тому повідомлення про підозру на його думку складено, підписано та вручено йому не уповноваженою особою, отже підозра є необґрунтованою.
Окрім того, ОСОБА_3 послався на відсутність в його діях складу злочину, який йому інкримінується, що дає йому підстави вважати, що повідомлення про підозру від 11.10.2018 року не відповідає вимогам закону і порушує охоронювані законом його права та інтереси.
Прокурор відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_5 будучи присутньою у судовому засіданні заперечила проти задоволення заявлених у скарзі вимог. Крім того, зауважила, що досудове розслідування кримінального провадження в межах якого було повідомлено ОСОБА_3 про підозру завершено, обвинувальний акт направлено до суду, а тому просила провадження по скарзі закрити.
Заслухавши думку заявника, адвоката та прокурора, дослідивши скаргу та матеріали, якими обґрунтовується скарга, слідчий суддя прийшов до висновку, що у задоволенні заявлених у скарзі вимог слід відмовити, з наступних підстав.
Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
В офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.
Відповідно до ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
За змістом ст. 24 КПК України, реалізація права на оскарження забезпечується в порядку, передбаченому цим Кодексом.
11.04.2019 року у даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 повідомлено про нову підозру за ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 206 КК України та у цей же день досудове розслідування у кримінальному провадженні було завершено. Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 206 КК України 05.06.2019 року направлено до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя.
Під час підготовчого судового засідання Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя 16.08.2019 року було винесено ухвалу про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків, а саме доручення розписки про вручення обвинувального акту ОСОБА_3 .
Однак прокуратурою Запорізької області 23.08.2019 року внесено апеляційну скаргу, яку апеляційним судом 02.09.2019 рок у повернуто, у зв`язку з тим, що вона подана неналежним прокурором.
01.11.2019 року прокуратурою Запорізької області внесено касаційну скаргу. Ухвалою Верховного суду від 11.11.2019 року відмовлено у відкритті касаційного провадження.
Як встановлено в ході судового розгляду, з даних відображених в автоматизованій системі документообігу суду «Д-3», кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_3 надійшло до суду 23.12.2019 року, призначено до підготовчого розгляду на 15.01.2020 року.
Статтею 2 КПК України встановлено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).
Слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України).
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
У відповідності до ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Як передбачено п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Відтак, з огляду на вищевикладене приходжу до висновку, що у задоволенні заявленої та підтриманої в судовому засіданні вимоги про скасування повідомлення про підозру на даному етапі кримінального провадження слід відмовити, оскільки до вимог ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Разом з тим, вважаю роз`яснити заявнику та його захиснику того, що така відмова не позбавляє права повторного звернення до суду у порядку передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України зі скаргою визначеною ч. 2 ст. 303 цього Кодексу безпосередньо під час проведення підготовчого судового засідання.
Керуючись ст.ст. 2, 3, 303, 306 КПК України, ч. 2 ст. 376 КПК України слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
Повний текст виготовлений 11.01.2020 року.
Копію ухвали надати заінтересованим особам.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду.
Слідчий суддя ОСОБА_1