Справа № 991/504/20
Провадження1-кс/991/512/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 на бездіяльність детективів Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
ВСТАНОВИВ:
17.01.2020 до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_2 із вимогами про зобов`язання детектива Національного антикорупційного бюро України:
- внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про корупційні кримінальні злочини, вчинені її колишнім чоловіком ОСОБА_3 та слідчими Києво-Святошинського відділу поліції ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 369 КК України за її заявами від 08(07).11.2019 та 17.12.2019;
- надати два витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань до колишнього чоловіка ОСОБА_3 за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 369 КК України та службових осіб Слідчого відділення та керівника поліції ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 369 КК України;
- надати їй пам`ятку про визнання її потерпілою.
Згідно з протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 17.01.2020 для розгляду скарги визначено слідчого суддю ОСОБА_1 .
Перевіривши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов таких висновків.
Виходячи із змісту ст. 304 КПК України при вирішенні питання про відкриття провадження за скаргою слідчому судді серед іншого належить встановити чи: 1) оскаржується рішення, дія чи бездіяльність слідчого, яка підлягає оскарженню, що визначені у ч. 1 ст. 303 КПК України; 2) скарга була подана особою, що має право подавати скаргу; 3) підлягає скарга розгляду у Вищому антикорупційному суді.

1) Із змісту скарги вбачається, що ОСОБА_2 оскаржується бездіяльність детективів Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Отже слідчий суддя дійшов висновку, що бездіяльність, яка оскаржується ОСОБА_2 підлягає оскарженню на досудовому провадженні.

2) Правом на оскарження бездіяльності, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України наділений заявник.
У скарзі ОСОБА_2 порушується питання про зобов`язання уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальні правопорушення за заявами від 08(07).11.2019 та від 17.12.2019.
Разом з цим до скарги додано лише заяву про кримінальне про кримінальне правопорушення від 07.11.2019 та заява від 24.10.2019. Копію заяви про кримінальне правопорушення від 17.12.2019 матеріали скарги не містять, у зв`язку із чим слідчий суддя позбавлений можливості встановити чи мав факт звернення до Національного антикорупційного бюро України із такою заявою, та відповідно чи є в такому разі ОСОБА_2 заявницею, та чи наділена вона правом оскаржувати бездіяльність слідчого, прокурора яка полягає у невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Слід також наголосити, що обставини, викладені у заяві про кримінальне правопорушення від 07.11.2019, коло осіб, які вчиняли дії, які за твердженням заявника, є кримінально караними відрізняються від обставин, про які ОСОБА_2 зазначається у скарзі.

3) Вирішуючи питання про те, чи підлягає скарга розгляду у Вищому антикорупційному суді слідчий суддя виходить із такого.
Частиною 1 ст. 33-1 КПК України передбачено, що Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, передбачених в примітці статті 45 КК України (злочини, передбачені ст. ст. 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410 КК України у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також злочини, передбачені ст. 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 КК України), статтями 206-2, 209, 211, 366-1 КК України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України.
Слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті (ч. 2 ст. 33-1 КПК України).
Так дійсно злочини передбачені ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 369 КК України відноситься до корупційних злочинів.
Разом з цим скарга не відповідає жодній із умов, визначеній у пп. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України.
За змістом п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України скарга підсудна Вищому антикорупційному суду в разі якщо злочин, визначений у ч. 1 ст. 33-1 КПК України вчинено певним суб`єктом, а саме: Президентом України, повноваження якого припинено, народним депутатом України, Прем`єр-міністром України, членом Кабінету Міністрів України, першим заступником та заступником міністра, членом Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Антимонопольного комітету України, Головою Державного комітету телебачення і радіомовлення України, Головою Фонду державного майна України, його першим заступником та заступником, членом Центральної виборчої комісії, Головою Національного банку України, його першим заступником та заступником, Головою Національного агентства з питань запобігання корупції, його заступником, членом Ради Національного банку України, Секретарем Ради національної безпеки і оборони України, його першим заступником та заступником, Постійним Представником Президента України в Автономній Республіці Крим, його першим заступником та заступником, радником або помічником Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України; державним службовцем, посада якого належить до категорії «А»; депутатом Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутатом обласної ради, міської ради міст Києва та Севастополя, посадовою особою місцевого самоврядування, посаду якої віднесено до першої та другої категорій посад; суддею (крім суддів Вищого антикорупційного суду), суддею Конституційного Суду України, присяжним (під час виконання ним обов`язків у суді), Головою, заступником Голови, членом, інспектором Вищої ради правосуддя, Головою, заступником Голови, членом, інспектором Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; прокурорами органів прокуратури, зазначеними у пунктах 1-4, 5-11 частини першої статті 15 Закону України «Про прокуратуру»; особою вищого начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, органів та підрозділів цивільного захисту, вищого складу Національної поліції, посадовою особою митної служби, якій присвоєно спеціальне звання державного радника податкової та митної справи III рангу і вище, посадовою особою органів державної податкової служби, якій присвоєно спеціальне звання державного радника податкової та митної справи III рангу і вище; військовослужбовцем вищого офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Національної гвардії України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України; керівником суб`єкта великого підприємництва, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків.
У скарзі викладено обставини щодо можливого вчинення злочинів колишнім чоловіком ОСОБА_2 ОСОБА_3 та керівником і слідчими слідчого відділу Києво-Святошинського відділу поліції.
Проте жодна із цих осіб не відповідає вимогам до суб`єкта злочину, визначеного у п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України.
Також слідчий суддя встановив невідповідність і критеріям, визначеним у п. 2 ч. 5 ст. 216 КПК України, оскільки цей пункт містить умову щодо розміру предмета злочину або завданої шкоди, яка має в п`ятсот і більше разів перевищувати розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому злочин має бути вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків.
Натомість ані скарга ані заява про кримінальне правопорушення від 07.11.2019 про кримінальне правопорушення не містить жодної інформації, яка хоча б в загальних рисах свідчила про відповідність вказаним умовам. Ні у заяві про кримінальне правопорушення, ні у скарзі про розмір завданої шкоди не зазначено.
Хоча у скарзі йдеться про вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 369 КК України, проте такий злочин вчинено не щодо службової особи визначеної у частині четвертій статті 18 Кримінального кодексу України або у пункті 1 ч. 5 ст. 216 КПК України. Таким чином скарга не відповідає і умові, визначеній у п. 3 ч. 5 ст. 216 КПК України.
Таким чином дослідивши подану ОСОБА_2 скаргу та додані до неї документи, слідчий суддя встановив, що описані у ній факти не свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст. 33-1 КПК України, підсудне Вищому антикорупційному суду, а тому вона не підлягає розгляду у цьому суді.

Підстави для повернення скарги визначені у ч. 2 ст. 304 КПК України. Скарга, зокрема, повертається у разі якщо вона подана особою, яка не має права подавати скаргу; скарга не підлягає розгляду в цьому суді.
За наведених вище підстав, у зв`язку із невідповідністю скарги ч. 2 ст. 304 КПК України, її належить повернути заявнику.
Керуючись ст. ст. 304, 309, 372 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність детективів Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань повернути заявнику.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1