Провадження № 1-кс/742/545/20
Єдиний унікальний № 742/1386/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року м. Прилуки

Слідчий суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , за участі ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Прилуки скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення,
в с т а н о в и в :
У травні 2020 року до слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення.
Скарга аргументована тим, що скаржник звернувся до Прилуцького ВП ГУНП з заявою про вчинення державним виконавцем Прилуцького міськрайонного ВДВС Північно-Східного міжрегіонального МЮУ ОСОБА_4 злочинів передбачених ст.367та 382 КК України, а саме що державний виконавець жодного разу не перерахувала їй кошти з місця роботи ОСОБА_5 підприємства «Егрітек» .
Скаржник у судове засіданні просив задовольнити скаргу.
Уповноважена осіба Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області в судове засідання не з`явився, але повідомлений про час і місце розгляду справи.
Заслухавши пояснення скаржника та дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов такого висновку.
Слідчим суддею встановлено, що 25.05.2020 року ОСОБА_3 звернувся до Прилуцького ВП ГУНП із заявою в якій зазначає, що державним виконавцем Прилуцького міськрайонного ВДВС Північно-Східного міжрегіонального МЮУ ОСОБА_4 вчинила злочини передбачені ст.367 та 382 КК України, а саме що державний виконавець жодного разу не перерахувала їй кошти з місця роботи ОСОБА_5 підприємства «Егрітек» .
Відповідно до витягу з ЄРДР від 01.06.2020 року № 0000640 слідчим Прилуцького ВП ГУНП ОСОБА_6 внесенно до ЄРДР відомості про те, що 01.06.2020 року надійшов рапорт дільничного офіцера Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області, що під час розгляду заяви ОСОБА_3 котра надійшла до Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області 12.05.2020 року та зареєстрована за №І-382 абачаються ознаки кримінального правопорушення, а саме службової недбалості виконавця ОСОБА_4 .
Відповідно до ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.
Відповідно до ст.2 КПК України - завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частиною 1 ст.214 КПК України визначено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Частиною 4 цієї статті передбачено, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
Відповідно до п.п. 4, 5 ч.5 ст.214 КПК України та пункту 1 глави 2 розділу I Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 06.04.2016 року, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, його попередню правову кваліфікацію із зазначенням статті (частин статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Системний аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що слугувати підставою внесення до ЄРДР та початку досудового розслідування можуть не будь-які заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, а лише ті, у яких зазначені фактичні обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Такий висновок слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Слід також зазначити, що відповідно до ч.2 ст.214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Слід зазачити, що відповідно до п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява № 70767/01) від 6 вересня 2005 року право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява N 37437/97).
Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
При цьому відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Іванов проти України» (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 7 грудня 2006 року) сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.
Так, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до ЄРДР щодо конкретної особи за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.
Положеннями ст.214 КПК України передбачено загальну процедуру внесення відомостей про злочин до ЄРДР.
Проте при вирішенні такого питання необхідно також застосовувати положення ч.1 ст.9 КПК України, відповідно до якої під час кримінального провадження прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватись вимог Конституції України, Кримінального процесуального кодексу України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
В силу ч.4 ст.9 КПК у разі, якщо норми КПК суперечать міжнародному договору, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України.
Окрім наведеного, вважаю необхідним зазначити, що завдання і функція слідчого судді, прийняття ним рішення, в тому числі при вирішенні скарг на бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей в ЄРДР, не може зводитись до формальної перевірки факту внесення чи невнесення в ЄРДР відповідних відомостей, а слідчий суддя згідно вимог ст.94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Надаючи оцінку заяві з якою скаржник звернувся до Прилуцького ВП ГУНП, приходжу до висновку, що звернення ОСОБА_7 до Прилуцького ВП ГУНП з заявою про вчинення державним виконавцем ОСОБА_4 зводиться до незгоди скаржника з діями виконавця під час вчинення дій у виконавчому провадженні АСВП №0965495 , а тому на переконання слідчого судді заява ОСОБА_3 не містить жодної об`єктивної інформації про наявність в діях державного виконавця ознаки кримінального правопорушення передбаченого ст..382 КК України .
Крім того, слідчим суддею встановлено, що відомості по заяві ОСОБА_3 про вчинення злочину державним виконавцем ОСОБА_4 за ст.367 КК України внесені до ЄРДР слідчим Прилуцького ВП ГУНП 01.06.2020 року.
Також, слід зазначити, що відповідно до ст.214 КПК України відомості про особу та попередню кваліфікацію її дій вносяться до ЄРДР слідчим або прокурором. Отже, скаржнику не належить право на реєстрацію повідомлення про злочин за бажаною ним кваліфікацією дій особи за диспозицією КК України та право вимагати викладу суті правопорушення у формі , яка зазначена в його заяві, оскільки право на кримінально-правове переслідування конкретної третьої особи із обраною самостійно кваліфікацією скаржнику не гарантується положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини.
Аналіз наведених положень міжнародного та національного права, встановлених обставин, дослідження доводів скарги та документів у даному провадженні дає підстави слідчому судді дійти висновку, що невнесення відомостей заяви ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення за ст..382 КК України не є протиправним, а відомості за ст..367 КК України внесені до ЄРДР, тому вимоги скарги про зобов`язання внести відомості до ЄРДР, з підстав зазначених у ній, задоволенню не підлягають.
Щодо вимоги скарги про визнання бездіяльності посадових осіб Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР , приходжу до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст.307 КК України за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора зостановлюється ухвала слідчого судді про скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язати припинити дію; зобов`язати вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
За таких обставин, слідчий суддя за результатами розгляду справи не наділений повноваженнями щодо визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора, а лише приймає одне з рішень визначених ст..307 КПК України, а отже вимога про визнання бездіяльності уповноважених осіб Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області осіб не підлягає задоволенню.
Також не підлягає задоволенню вимога про визнання скаржниці постраждалою в даному кримінальному провадженні, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.303 КПК України оскарженню підлягає рішення чи бездіяльність слідчого або прокурора про відмову у визнанні потерпілим.

Виходячи з вище викладеного , з урахуванням того , що статтею 303 КПК України, визначений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, який підлягає оскарженню на досудовому провадженні, а вимога про визнання скаржника потерпілою в кримінальному провадженні не входять до переліку визначеного вище зазначеною статтею то дана вимога також не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1