ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №: 11-кп/818/2207/19 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ч.ч.1,2 ст.185 КК України
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_7 , яка взяла захист своїх інтересів на себе, без участі представника потерпілої юридичної особи, належним чином повідомленої про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою прокурора на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2019 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Зміст оскарженого судового рішення суду першої інстанції.

Вищевказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку смт. Покотилівка Харківського району, Харківської області, громадянку України, із середньою спеціальною освітою, незаміжню, тимчасово не працюючу, маючу на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстровану та мешкаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,
визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік та ч.2 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
В силу ст. 70 КК України остаточно призначено покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
В силу ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з встановленням іспитового строку 1 (один) рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь товариства з обмеженою відповідальністю Руш (, адреса: м. Дніпро, пр. Кірова, 104-а) майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням у розмірі 2 454,96 грн.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати в розмірі 1 144,00 грн. за проведення судової товарознавчої експертизи № 21692.

Вищевказаним вироком встановлено, що 10.06.2018 о 16:20 обвинувачена перебувала в торговому залі магазину Єва, розташованому по площі Павлівській, 1/3, в м. Харкові, де в неї виник раптовий умисел на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який остання, упевнившись та скориставшись тим, що за нею нixтo не спостерігає та не зможе ій завадити, пересуваючись по торгівельному залу вищезазначеного магазину, підійшла до стелажу, звідки взяла пудру в кульках ТМ «Колор Ми» вартістю 285,00 грн., лак для нігтів ТМ Ноготок вартістю 24,99 грн., олівець для брів ТМ «Колор Ми» вартістю 295,00 грн., шкарпетки сліди ТМ «Дюна» вартістю 49,98 грн. за 2 шт., набір для гри вартістю 24,99 грн., кушон для губ ТМ «Максфактор» еліксир вартістю 250,00 грн., тональний крем ТМ Лореаль вартістю 269,00 грн., сховала викрадений товар у сумку, що знаходилась на дитячий колясці, та, не маючи наміру розраховуватись за товар, покинула приміщеня магазину. Викраденим майном обвинувачена розпорядилась на власний розсуд. Загальна вартість викрадених товарів згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 21692 від 25.09.2018 складає 1 193,96 грн.
Вказані дії ОСОБА_7 кваліфіковано судом за ч.1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Крім того, обвинувачена 17.06.2018 о 15:35 перебувала в торговому залі магазину Єва, розташованому по площі Павлівській, 1/3, в м. Харкові, де в неї виник раптовий умисел на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який остання, упевнившись та скориставшись тим, що за нею нixтo не спостерігає та не зможе їй завадити, пересуваючись по торгівельному залу вищезазначеного магазину, підійшла до стелажу, звідки повторно взяла компактну пудру в кульках ТМ Лореаль вартістю 299,00 грн., блиск для губ ТМ Лореаль Глем шайн стійкий вартістю 215,00 грн., туш ТМ Лореаль Філайна вартістю 269,00 грн., помада для губ матова ТМ Лореаль Колор Річ Матт вартістю 309,00 грн., губна помада ТМ Нінель вартістю 169,00 грн., сховала викрадений товар у сумку, що знаходилась на дитячий колясці, та, не маючи наміру розраховуватись за товар, покинула приміщення магазину. Викраденим майном обвинувачена розпорядилась на власний розсуд. Загальна вартість викрадених товарів згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 21692 від 25.09.2018 складає 1 261,00 грн.
Вказані дії ОСОБА_7 кваліфіковано судом за ч.2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить вирок суду першої інстанції у відношенні ОСОБА_7 скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 185 КК України у виді одного року позбавлення волі та за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 роки позбавлення волі та на підставі ч.1 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання у виді 2 років позбавлення волі, застосувавши при цьому ст.ст. 75,76 КК України з призначенням іспитового строку у виді 1 (одного) року.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд при призначенні покарання безпідставно застосував такий його вид як обмеження волі, не врахувавши наявність у ОСОБА_7 на утриманні двох малолітніх дітей віком до 14 років.

Позиції учасників судового апеляційного провадження.

Прокурор підтримав доводи апеляційної скарги та вважав її такою, що підлягає задоволенню.

Обвинувачена ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, думку обвинуваченої, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Фактичні обставини справи, кваліфікація дій обвинуваченої та її винуватість у вчиненні злочину ніким не оспорюються, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції у відповідності до ст.404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Колегія суддів погоджується з обвинуваченням ОСОБА_7 та правильністю кваліфікації її дій за ч.ч.1,2 ст.185 КК України, які у апеляційній скарзі не оспорюються.

Що стосується апеляційних вимог прокурора, то колегія суддів вважає, що його твердження про недотримання судом при призначенні покарання вимог частини 3 статті 61 КК України ґрунтуються на законі та матеріалах справи, у зв`язку з чим вирок районного суду підлягає скасуванню саме в цій частині через невідповідність призначеного покарання.

Відповідно до ст.409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Так, частиною 3 статті 61 КК України передбачено, що обмеження волі не застосовується до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.

Як встановлено судом першої інстанції, обвинувачена ОСОБА_7 має на утриманні двох неповнолітніх дітей доньку ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто віком до 14 років.

Отже, твердження прокурора щодо безпідставності призначення районним судом ОСОБА_7 такого виду покарання як обмеження волі не позбавлене правових підстав та підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_7 допустив порушення, передбачене п.1 ч.1 ст.413 КПК України тобто не застосував закон передбачений ч.3 ст.61 КК України, який підлягає застосуванню, що відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування вироку.

Крім того, відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно вироку, призначаючи покарання суд першої інстанції врахував, ступінь тяжкості вчинених злочинів, сукупність усіх обставин, що їх характеризують (форма вини, мотив, спосіб і характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винної й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, дослідженням даних про особу обвинуваченої ОСОБА_7 встановлено, що вона є особою раніше не судимою, вперше вчинила злочини, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, має на утриманні малолітніх дітей.

Крім того, відповідно до ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, районний суд визнав щире каяття, за відсутністю обставини, що обтяжують покарання.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» судам належить обговорювати питання про призначення менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину тощо.

Згідно ст.75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження або позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 необхідно призначити покарання, яке передбачено санкціями ч.ч.1,2 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України, зі звільненням її від відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за її поведінкою і виконанням покладених на неї обов`язків в період іспитового строку, оскільки таке покарання відповідатиме характеру і ступеню тяжкості вчинених нею злочинів, і є необхідним для її виправлення та попередження нових злочинів, як це передбачено ст.65 КК України.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 404, 405, 407,409, 420, ч.3 ст.439 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2019 року по справі щодо ОСОБА_7 , в частині призначеного покарання, скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого остаточно призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді

___________ ____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4