ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1360/20 Номер провадження 11-сс/814/556/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8 ,
законного представника ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області майора поліції ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Клепачі, Хорольського району, Полтавської області, з початковою середньою освітою, учня 9 класу Полтавської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 25, Полтавської міської ради, з 04 березня 2020 року вихованець КЗ «Центр Соціально психіатричної реабілітації дітей» Полтавської обласної ради», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судомиго
за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 15, п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України
за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого Київського районного суду м. Полтави від 11 червня 2020 року,-
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 11 червня 2020 року задоволено клопотання старшого слідчого відділення поліції № 1 Полтавського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_11 про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 у виді тримання під вартою.

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів. Визначено термін дії ухвали - до 9 серпня 2020 року.

Рішення місцевого суду мотивовано тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 3. 3 ст. 15, п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, який згідно з кваліфікацією злочинів залежно від ступеня тяжкості відноситься до категорії особливо тяжких, та менш суворий запобіжний захід не є достатнім для запобігання зазначеним ризикам.
Не погодившись із рішенням слідчої судді, адвокатом ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 11 червня 2020 та постановити нову якою частково задовольнити клопотання сторони обвинувачення про обрання запобіжного заходу, а саме застосувати до неповнолітнього ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді передання його під нагляд батьків. Зобов`язати останніх забезпечити прибуття неповнолітнього підозрюваного (обвинуваченого) до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а також його належну поведінку, яка полягає у дотриманні обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України: не відлучатися за межі с. Клепачі Хорольського району Полтавської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілим, свідками, іншим підозрюваним. На підставі ч.ч.3, 5 ст.493 КПК України, попередити законних представників неповнолітнього підозрюваного - ОСОБА_7 , що у разі порушення ним взятого на себе зобов`язання, на них може бути накладено грошове стягнення від двох до п`яти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, але вони мають право відмовитися від подальшого виконання цього зобов`язання, заздалегідь про це повідомивши слідчого, прокурора або суд.

З рішенням районного суду не погоджується, так як останнє прийняте з порушенням норм кримінально процесуального законодавства є необґрунтованим та незаконним.
Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що сторона обвинувачення не довела актуальності визначених нею ризиків, які стали підставою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відзначив, що обґрунтованість наміру вбити малолітнього ОСОБА_12 у повідомленні про підозру не розкрита, а тому відповідальність повинна наставати за тяжке тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння шкоди.
Заслухавши доповідача, позицію захисника, який просив скасувати ухвалу слідчого судді, прокурора, який просив залишити ухвалу слідчого судді без змін та відмовити у задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.
Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Так, згідно з ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбаченихст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.
Норми ст.177КПК України передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно з ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Як вбачається з матеріалів провадження, у провадженні відділення №1 Полтавського відділу поліції ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування №0000723 від 22 березня 2020 за підозрою ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 3 ст. 15 п. 2 ч. 2 ст.115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.03.2020 близько 01 год. 00 хв. у спальні для хлопців будівлі КЗ «Центр Соціально - психологічної реабілітації дітей» Полтавської обласної ради» (м. Полтава, вул. Степана Халтуріна, 5) вихованець даного закладу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи настання таких, реалізуючи заздалегідь виниклий на ґрунті особистих неприязних стосунків умисел, керуючись мотивом помсти за те, що напередодні ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 розповів вихователю про побиття ним іншого вихованця ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з метою протиправного насильницького позбавлення життя іншої людини, підійшов до ліжка сплячого ОСОБА_14 , та змусив його піднятися з ліжка та розвернутися до нього спиною. Відразу, ОСОБА_7 наніс удар ногою в ділянку спини ОСОБА_14 , від якого той впав обличчям на підлогу, сів на нього зверху та почав наносити удари кулаками по голові та тулубу. В цей час, інший вихованець закладу ОСОБА_16 , який проживав в одній кімнаті та спостерігав за ними, не будучи обізнаним з намірами ОСОБА_7 , приєднався до нього та почав також наносити удари кулаками та ногами по тулубу та голові ОСОБА_14 . Після чого, ОСОБА_7 підняв ОСОБА_14 з підлоги, обхопив його позаду рукою за шию, почав її стискувати, а потім передав потерпілого ОСОБА_16 , який діючи без попередньої домовленості з ОСОБА_7 та не будучи обізнаним з його намірами, але усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи настання таких, реалізуючи раптово виниклий на ґрунті особистих неприязних стосунків умисел, керуючись мотивом помсти за нібито висловлені потерпілим на його адресу образи нецензурною лайкою, з метою протиправного насильницького позбавлення життя іншої людини та потрапляння в такий спосіб до КГТ «Полтавська обласна клінічна психіатрична лікарня ім. О.Ф.Мальцева», повалив ОСОБА_14 на підлогу, заходився його душити шляхом стискання шиї рушником, а потім витягнутою з цією метою ОСОБА_7 та наданої йому з приліжкової тумби дерев`яною полицею, припинивши вчинення суспільно небезпечного діяння лише в зв`язку з прибуттям на здійнятий шум персоналу закладу, спробувавши прикинутися сплячим на своєму ліжку. Внаслідок зазначеного посягання потерпілого ОСОБА_14 без свідомості доставлено до реанімаційного відділення КП «Полтавська обласна дитяча клінічна лікарня Полтавської обласної ради» з діагнозом: синдром жорстокого поводження з дитиною, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій грудної клітини, закрита травма живота, стан після механічної асфіксії, множинні садна голови, тулуба, кінцівок. Відповідно до висновку експерта №552 від 04.06.2020, у малолітньої ОСОБА_12 виявлено тілесні ушкодження у вигляді дифузне ішемічне ураження підкіркових ядер та пре центральних звивин: спонтанний тетрапарез, судомний синдром з петехіями та ціанозом шкіри обличчя, садна шкіри обличчя, шиї, які призвели до механічної асфікції в результаті здавлення дихальних шляхів, кваліфікуються лише в своїй сукупності, як тяжкі тілесні ушкодження, по ознаці небезпеці для життя. До другої групи віднояться закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, гематоми, синці та садна шкіри голови, які кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. До третьої групи відносяться синці та садна шкіри тулубу, кінцівок, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

За вказаними фактами 11 червня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 3 ст. 15, п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме у незакінченому замаху на умисне вбивство малолітньої дитини, вчинене групою осіб.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні вищевказаних злочинів, на даному етапі провадження підтверджується зібраними по кримінальному провадженню в їх сукупності доказами, а саме протоколами огляду місця події від 22 березня 2020 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 22 березня 2020 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 22 березня 2020 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 22 березня 2020 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_20 від 22 березня 2020 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_21 від 22 березня 2020 року та його додаткового допиту ; протоколом допиту свідка ОСОБА_22 ; протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_22 ; протоколом затримання ОСОБА_16 у вчиненні злочину від 22 березня 2020 року; протоколом обшуку затриманого ОСОБА_16 від 22 березня 2020 року; повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_16 від 22 березня 2020 року; допитом потерпілого ОСОБА_14 , який вказав на ОСОБА_7 який наніс йому тілесні ушкодження, а в подальшому він та ОСОБА_16 , намагалися його задушити та наносили разом тілесні ушкодження; протоколом допиту свідка ОСОБА_23 від 22 березня 2020 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 22 березня 2020; протоколом допиту свідка ОСОБА_20 від 22 березня 2020 року; протоколом затримання ОСОБА_16 у вчиненні злочину від 22 березня 2020 року; повідомленням про підозру ОСОБА_7 від 11 червня 2020 року, ОСОБА_16 від 22 березня 2020 року; слідчим експериментом проведеного за участю потерпілого ОСОБА_14 ,який конкретно відтворив дії ОСОБА_7 та ОСОБА_16 ; висновком додаткової судово-медичної експертизи від 04 червня 2020 року та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Отже, перевіряючи доводи та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор у клопотанні, колегією суддів з`ясовано, що наведені у клопотанні обставини свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 3 ст. 15, п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного з вчиненими інкримінованими злочинами підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого злочину є обґрунтованою, що дає підстави для застосування щодо нього одного з запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою здійснення подальшого розслідування.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Перевіряючи доведеність ризиків передбачених ст. 177 КК України колегія суддів вважає, що слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні достатнім чином обґрунтовано ризики передбачені ст. 177 КПК України. Оскільки підозрюваний ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавленні волі на строк від 10 до 15 років, що здатне спонукати підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Крім того, підозрюваний ОСОБА_7 після подій, що сталися з потерпілим ОСОБА_14 , намагався втекти двічі з КЗ «Центр Соціально-психологічної реабілітації дітей» Полтавської обласної ради», що свідчить про спробу уникнення від слідства. Інкриміноване ОСОБА_7 діяння вчинено групою осіб щодо семирічної дитини у кімнаті будівлі КЗ «Центр Соціально-психологічної реабілітації дітей» Полтавської обласної ради» в якій знаходилися інші вихованці, які також є малолітніми. Під час його вчинення підозрюваний ігнорував небезпеку бути викритим у злочині, крім того змусив інших малолітніх свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 давати неправдиві покази, погрожуючи їм фізичною розправою. Дані обставини характеризують особу підозрюваного як таку, що має підвищений рівень суспільної небезпечності за відсутності стримуючих морально-психологічних факторів. З врахуванням викладеного ОСОБА_7 , який разом із потерпілим та іншими свідками по провадженню є вихованцем КЗ «Центр Соціально-психологічної реабілітації дітей» Полтавської обласної ради» проживає в одній кімнаті із свідками по провадженню, враховуючи зухвалість його дій при вчиненні розслідуваного діяння, та об`єктивно знаючи малолітній вік свідків та неспроможність їх захищатися здатний незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, залякуючи їх з метою зміни ними показань під час досудового розслідування та в судовому засіданні.

Отже, з огляду на зазначені ризики, та з урахуванням обставин ст. 178 КПК України слідчий суддя своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді відповідає вище вказаним вимогам, і що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Даних, які б унеможливлювали перебування підозрюваної під вартою, матеріали судового провадження не містять.
Що стосується доводів апеляційних скарг про те, що оскаржувана ухвала є незаконною і підлягає скасуванню, оскільки висновки викладені в ухвалі не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, то вони є безпідставними. На думку колегії суддів, суддя при розгляді клопотання дослідив усі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного обґрунтованого та вмотивованого рішення відповідно до вимог ст. 370 КПК України.
Посилань апелянта на те, що слідчим суддею не наведено обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає їх непереконливими, оскільки наявність існуючих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України підтверджуються матеріалами досудового провадження, які були предметом дослідження суду першої інстанції.
Вимога захисника, про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді передання його під нагляд батьків, є нікчемною, та не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до матеріалів клопотання, підозрюваний ОСОБА_7 становить суспільну-небезпеку для вихованців та працівників КЗ «Центр Соціально-психологічної реабілітації дітей» Полтавської обласної ради», після вчинення злочину, намагався два рази втекти, що підтверджується матеріалами клопотання. Відповідно до характеристик виданих Виконавчим комітетом Клепачівської міської ради Хорольського району Полтавської області від 04 березня 2020 та 10 червня 2020 року, ОСОБА_7 перебуваючи вдома допомагав батькам по господарству, має друзів, в громадських місцях поводить себе скромно, заяв та скарг на нього в сільську раду не надходило, але неодноразово ігнорував правила поведінки, навчальний в школі, міг піти з дому без відома батьків на декілька днів, відвідував бар в нічний та вечірній час. Батьки ОСОБА_7 не здійснюють позитивний виховний вплив на нього, не приділяються належної уваги у вихованні їх дитини та не користуються авторитетом у неповнолітнього сина. Також, необхідно зазначити, що ОСОБА_7 поміщений до реабілітаційного центру саме за його особистою заявою, у зв`язку з вчиненням батьками, щодо нього протиправних дій. Отже, з огляду на вказані обставини, батьки неповнолітнього ОСОБА_7 не можуть належно здійснити нагляд за своєю неповнолітньою дитино.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не виявлено і не вбачаються такі зі змісту апеляційної скарги.
Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , та даних про її особу в їх сукупності, застосував запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з одночасним визначенням застави, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, в зв`язку з чим її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. ст.405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 11 червня 2020 року без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4