ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1592/20 Справа № 176/2243/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 30 січня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області,

про зарахування у строк покарання строку попереднього увязнення, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 30 січня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування у строк покарання строку попереднього увязнення.
Обгрунтовуючи свої висновки суд першої інстанції зазначив, що період з 26 листопада 2018 року по 06 вересня 2019 року перебування засудженого в слідчому ізоляторі для допиту як потерпілого в іншому кримінальному провадженні, ніж по якому він відбуває покарання - не є попереднім ув`язненням в розумінні Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року, а також відомості про кримінальне правопорушення, в якому ОСОБА_7 був визнаний потерпілим було внесено до ЄРДР 18 жовтня 2018 року, слідчі дії проведились з 26 листопада 2018 року по 06 вересня 2019 року, тобто в період часу, коли норми Закону №838 від 26 листопада 2015 року вже були скасовані, а саме кримінальне провадження закрито. Таким чином, суд прийшов до висновку, що клопотання засудженого задоволенню не підлягає.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та задовольнити його клопотання.
Обгрунтовуючи апеляційну скаргу зазначає, що він засуджений за вчинення особливо тяжкого злочину, а тому участь захисника є обов`язковою. Вважає, що суд мав зарахувати йому у строк покарання строк його знаходження у слідчому ізоляторі з 26 листопада 2018 року по 06 вересня 2019 року.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу засудженого та наполягали на її задоволенні за викладених в ній підстав.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу суду першої інстанції без зміни.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, відповідно до протоколів № 1, 2,4,7 та 11 до Конвенції» говорить, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував у своїх рішеннях, що право на захист є фундаментальним правом особи, що гарантується ст. 59 Конституції України та п. 3 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод і порушення цього права є несумісним з гарантіями, передбаченими даною статтею Конвенції.
В силу положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, правозастосовної практики Європейського суду з прав людини, законодавчих приписів ст. 20 КПК України суд повинен забезпечити реалізацію конституційного права засудженого на захист.
Цих вимог закону суд першої інстанції не дотримався.
З матеріалів провадження встановлено, що ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2018 року, яким його засуджено, зокрема, за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, що відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.
З оскаржуваної ухвали, журналу та технічного запису судового засідання слідує, що суд першої інстанції розглянув клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування у строк покарання строку попереднього увязнення, не забезпечивши участь захисника у провадженні.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, положення ст. 52 КПК України, яка передбачає обов`язкову участь захисника у кримінальному провадженні, апеляційний суд приходить до висновку, що у цьому кримінальному провадженні було допущено порушення права засудженого на захист, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, та є безумовною підставою для скасування судового рішення.
В силу ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності захисника, участь якого є обов`язковою.
Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо: встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу.
Отже, перевіривши матеріали провадження та надавши їм належну оцінку, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції не дотримано вимог кримінального процесуального закону, а ухвалене ним рішення підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
Скасовуючи ухвалу у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону апеляційний суд не входить в обговорення доводів, викладених в апеляційній скарзі засудженого, не досліджує їх та вважає, що вони підлягають ретельній перевірці під час нового судового розгляду.
При новому розгляді провадження суду необхідно усунути зазначені порушення кримінального процесуального закону, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини, перевірити доводи, які викладені в апеляційній скарзі, та прийняти законне, обгрунтоване і вмотивоване судове рішення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 30 січня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування у строк покарання строку попереднього увязнення скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4