Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/767/19
Провадження № 1-кп/935/99/20
У Х В А Л А
Іменем України
06 лютого 2020 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Коростишеві обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000260 відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Коростишівського районного суду перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
В судовому засіданні прокурором Коростишівської місцевої прокуратури заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначив, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, продовжують існувати і на даний час: обвинувачений вчинив умисний тяжкий злочин групою осіб, що спричинило смерть потерпілого, міра покарання передбачає позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Отже, ступінь суспільної небезпечності злочину, що інкримінується обвинуваченому, який стійких соціальних зв`язків не має, оскільки непрацюючий, неодружений, утриманців не має, на думку прокурора, дають обґрунтовані підстави вважати, що в разі обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, існують ризики переховування останнього від суду, незаконного впливу на потерпілого, свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Обвинувачений ОСОБА_4 , його захисник покладаються на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора, просить обрати більш м`який запобіжний захід.

Захисник ОСОБА_6 заперечувала проти клопотання прокурора, зазначила, що обвинувачений в ДУ`Житомирська Установа виконання покарань (№8) був 13.11.2019 оглянутий лікарем терапевтом та рекомендовано планове до обстеження та лікування у лікаря хірурга, а тому просить застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід .

Заслухавши думку прокурора, обвинувачених, захисників, вивчивши матеріали клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд дійшов наступного висновку.

Згідно положень ч.ч.1,2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається у порядку, передбаченому главою 18 КПК України.
Згідно ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Судом враховуються положення ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», у відповідності до яких, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права. Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Єчюс проти Литви», справі«Нечипорук і Йонкало проти України»), продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи інший справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу. У своєму рішенні у справі «Москаленко проти України» від 20.05.2010 (п.36) Суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.
Відповідно до правової позиції викладеної у п.80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Однак, розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 альтернативних запобіжних заходів, враховуючи тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, суворість покарання за кримінальне правопорушення, яке обґрунтовано інкримінується останньому, його можливість переховуватись від суду, враховуючи, що обвинувачений міцних соціальних зв`язків не має, оскільки не одружений, утриманців не має, офіційно не працевлаштований, впливати на свідків та потерпілого, враховуючи, що судове слідство триває, а також дані про обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, суд дійшов висновку про неможливість на даний час застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 іншого /альтернативного/ запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки саме такий запобіжний захід може на даному етапі забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Крім того, будь-яких відомостей щодо незадовільного стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_5 та обґрунтованої неможливості його подальшого тримання під вартою до суду не надходило.

Отже, суд дійшов висновку про відсутність передумов у застосуванні щодо обвинуваченого ОСОБА_5 менш суворого виду запобіжного заходу, наявність ризиків,передбачених ст.177 КПК України, на які вказує прокурор, тому зазначене виправдовує застосування до обвинуваченого виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, з огляду на положення ст.29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 183, 194,331 КПК України, ст.ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики ЄСПЛ, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід продовжити строк тримання під вартою.

На підставі викладеного, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Коростишівської місцевої прокуратури задовольнити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід відмовити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 05 квітня 2020 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1