Справа № 399/222/20
Провадження № 1-кп/399/29/2020
В И Р О К
Іменем України

17 квітня 2020 року селище Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в селищі Онуфріївка кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вишнівці Онуфріївського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта базова загальна середня, не працюючого, не одруженого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого, до адміністративної відповідальності не притягувався, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

встановив:
Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна, повторне таємне викрадення чужого майна та незакінчений замах на повторне таємне викрадення чужого майна за наступних обставин.

02 лютого 2020 року, близько 16 години 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_3 разом із ОСОБА_5 , який був введений в оману останнім та не усвідомлював протиправності дій ОСОБА_3 , з метою вчинення крадіжки чужого майна шляхом вільного доступу пройшов на неогороджену та не забезпечену від стороннього доступу територію молочнотоварного комплексу належного сільськогосподарському кооперативу «Україна», що розташований по вул. Лесі Українки в с. Млинок Онуфріївського району Кіровоградської області. Знаходячись на території вказаного комплексу ОСОБА_3 підійшов до будівлі вигульного літнього загону під інвентарним номером 674 з метою вчинення крадіжки шиферу з покрівлі будівлі вказаного вигульного літнього загону та шляхом вільного доступу виліз на покрівлю будівлі вигульного літнього загону та із застосуванням заздалегідь принесених із собою пасатижів, шляхом демонтажу таємно викрав належні СК «Україна» 10 листів шиферу вартістю з урахуванням зносу 70 гривень за одну шиферину на суму 700 гривень, після чого з викраденим зник з місця вчинення злочину та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд.

Він же, 16 лютого 2020 року, близько 17.00 години разом із ОСОБА_5 , який був введений в оману останнім та не усвідомлював протиправності дій ОСОБА_3 , з метою вчинення крадіжки чужого майна шляхом вільного доступу пройшов на неогороджену та не забезпечену від стороннього доступу територію молочно-товарного комплексу належного сільськогосподарському кооперативу «Україна», що розташований по вул. Лесі Українки в с. Млинок Онуфріївського району Кіровоградської області. Знаходячись на території вказаного комплексу ОСОБА_3 підійшов до будівлі вигульного літнього загону під інвентарним номером 674 з метою вчинення крадіжки шиферу з покрівлі будівлі вказаного вигульного літнього загону. Реалізовуючи свій умисел, направлений на таємне викрадення майна, належного СК «Україна» ОСОБА_3 шляхом вільного доступу виліз на покрівлю будівлі вигульного літнього загону та із застосуванням заздалегідь принесених із собою пасатижів, шляхом демонтажу повторно таємно викрав належні СК «Україна» 10 листів шиферу вартістю з урахуванням зносу 70 гривень за одну шиферину на суму 700 гривень, після чого з викраденим зник з місця вчинення злочину та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд.

Крім того, 06 березня 2020 року, близько 17.00 години обвинувачений ОСОБА_6 разом із ОСОБА_5 , який був введений в оману останнім та не усвідомлював протиправності дій ОСОБА_3 , з метою вчинення крадіжки чужого майна шляхом вільного доступу пройшов на неогороджену та не забезпечену від стороннього доступу територію молочно-товарного комплексу належного сільськогосподарському кооперативу «Україна», що розташований по вул. Лесі Українки в с. Млинок Онуфріївського району Кіровоградської області, потім підійшов до будівлі вигульного літнього загону під інвентарним номером 674 з метою вчинення крадіжки шиферу з покрівлі будівлі вказаного вигульного літнього загону. Реалізовуючи свій умисел, направлений на таємне викрадення майна, належного СК «Україна» ОСОБА_3 шляхом вільного доступу виліз на покрівлю будівлі вигульного літнього загону та із застосуванням заздалегідь принесених із собою пасатижів, шляхом демонтажу від`єднав 30 листів шиферу від каркасу покрівлі будівлі загону, які склав на землі біля будівлі вказаного вигульного літнього загону, після чого намагався повторно таємно викрасти 30 листів шиферу вартістю з урахуванням зносу 70 гривень за одну шиферину на суму 2 100 гривень, проте не довів вчинюваний ним злочин до кінця із причин, що не залежали від його волі, так як його протиправні дії були виявлені та припинені ОСОБА_7 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, запевнив, що подібного більше не повториться. Суду пояснив, що 02.02.2020 року та 16.02.2020 року пройшов на неогороджену та не забезпечену від стороннього доступу територію молочно-товарного комплексу належного сільськогосподарському кооперативу «Україна» звідки з покрівлі будівлі вигульного літнього загону шляхом демонтажу викрав по 10 шиферин, а звідти ж, 06.03.20 року намагався викрасти 30 листів шиферу проте був зупинений громадянином ОСОБА_7 . З приводу вчиненого розкаявся та критично висловився з приводу своїх вчинків.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 повністю відповідають обставинам справи, тому об`єму обвинувачення, який встановлений судом, та підтверджуються сукупністю досліджених судом доказів, які не суперечать одне одному, допустимі за способом збирання та відповідають об`єктивній істині.

Обвинуваченому ОСОБА_3 та іншим учасникам судового провадження правильно зрозумілі суть обвинувачення та обставини кримінального провадження. ОСОБА_3 судовому засіданні дав покази правдиво та добровільно, оскільки повністю визнає провину у вчиненні злочину. У зв`язку з цим після роз`яснення всім учасникам судового провадження наслідків, передбачених ч. 3 ст. 349 КПК України, та за їх згодою при дослідженні доказів у кримінальному провадженні суд обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , так як немає жодного сумніву в добросовісності та істинності його позиції, а також усі учасники судового провадження згодні та не оспорюють обставини вчинення злочинів, їх кваліфікацію, вказану в обвинувальному акті у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи та оцінюючи усі зібрані у кримінальному провадженні та досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, допустимість, належність та достовірність яких не викликає жодних сумнівів, проводячи судовий розгляд у межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд вважає із достовірністю встановленою та доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні таємного викрадення чужого майна, повторого таємного викрадення чужого майна та незакінченому замаху на повторне таємне викрадення чужого майна, а тому його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 1185 та ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання про вид і розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує відповідно до ст.ст. 50, 65 - 67 КК України, ступінь тяжкості вчинених злочинів, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.

Пом`якшуючими покарання обставинами відповідно до ст. 66 КК України для обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та визнання вини.

У відповідності зі ст. 67 КК України, обтяжуючих обставин для обвинуваченого ОСОБА_3 не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_3 на диспансерному обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує всі обставини провадження та характеризуючі дані про особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я.

Суд приймає до уваги досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, складену відповідно до вимог ст. 314-1 КПК України.

Зважаючи на вимоги ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

За таких умов, за глибоким переконанням суду, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, ставлення обвинуваченого до скоєного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі з урахуванням особливостей призначення покарання за ч. 3 ст. 15 КК України. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупність злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим слід визначити покарання у виді позбавлення волі. При цьому суд вважає необхідним врахувати і те, що відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність, а повинно служити запобіганням до вчинення нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому ОСОБА_3 необхідно звільнити на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Вказане покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Потерпілими у даному кримінальному провадженні цивільний позов про відшкодування шкоди не заявлявся. Судові витрати відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 органом досудового розслідування не обирався, відсутні також підстави і для обрання запобіжного заходу судом.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373-374 КПК України, суд -

ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;

за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на сторк 1 (один) рік та 6 (шість) місяців;

за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупність злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік та 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази - 40 листів шестихвильового шиферу, які знаходяться на зберіганні у представника потерпілого СК «Україна» ОСОБА_9 залишити у розпорядженні СК «Україна».

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1