279/1315/20
1-кс/279/229/20
іменем України
23 березня 2020 року
В С Т А Н О В И В:
Слідчий Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області звернувся з клопотанням про арешт майна в якому вказав, що 16.03.2020року близько 15:30, в ході проведення огляду житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , в одній із кімнат будинку, на столі, було виявлено та вилучено суху подрібнену рослинну масу, зеленого кольору, за зовнішніми ознаками схожу на наркотичний засіб, яку останній незаконно зберігав без мети збуту.
16.03.2020 року в період час з 15:57 по 16:10, в ході проведення огляду місця події, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в одній із кімнат, на столі, було виявлено та вилучено чотири паперові згортки із сухою рослинною масою, зеленого кольору, яку було поміщено до поліетиленового спец пакету №ЕХР0210777 та опечатано. Також на вищевказаному столі було виявлено та вилучено суху рослинну масу, зеленого кольору, яку було поміщено до спец пакету №ЕХР0210778 та опечатано.
Враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що вилучені предмети на яких збереглись сліди злочину у випадку не накладення на них арешту можуть бути знищені, а також з метою встановлення істини у кримінальному провадженні та збереження речей, які можуть бути речовими доказами слідчий клопотав про накладення арешту на вищевказане майно.
Відповідно до ст.171 ч.5 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Порушення строків подання клопотання до суду не встановлено.
При цьому, враховуючи об`єкт, на який слідчий просить накласти арешт слід зазначити наступне.
У відповідності до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної
особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
Згідно ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.
Слід зазначити, що вільний обіг наркотичних засобів заборонено, тому наркотичні засоби не мають ознак майна, не можуть мати законного власника чи володільця, а отже особа, яка може бути позбавлена за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, зокрема наркотичним засобом, відсутня.
При цьому, до клопотання доказів того, що вилучена рослинна речовина є наркотичним засобом, тобто предметом злочину, передбаченого ст.309 ч.1 КК України , не подано.
Накладення арешту в даному випадку з метою підтвердження, що вказана речовина є наркотичним засобом суперечить вимогам кримінально-процесуального закону, оскільки у випадку відсутності такого висновку виникають сумніви у кримінально-правовій кваліфікації та наявності в діях особи складу вказаного кримінального правопорушення.
Визнання певних речей чи предметів речовими доказами не вимагає безумовного накладення на такі речі арешту.
При цьому, слідчим не доведена така мета забезпечення арешту, як збереження речових доказів, для запобігання їх приховування, пошкодження, втрати, знищення, використання або перетворення, оскільки таке майно на даний час вже визнано речовим доказом, та відповідно до Постанови КМУ від 19 листопада 2012 року №1104 «Про затвердження Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», перебуває на відповідному зберіганні в камері зберігання речових доказів при ГУНП в Житомирській області, що виключає можливість такого майна бути прихованим, пошкодженим, втраченим, знищеним, використаним або перетвореним.
Відповідно до ст.173 КПК України слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим не доведено необхідність арешту зазначеного в клопотанні майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, тому воно задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 167, 170-173 КПК України,
П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання про накладення арешту на чотири паперові згортки із сухою рослинною масою, зеленого кольору, яку було поміщено до поліетиленового спец пакету №ЕХР0210777 та опечатано та суху рослинну масу, зеленого кольору, яку було поміщено до спец пакету №ЕХР0210778 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Слідчий суддя : ОСОБА_1