Справа № 390/200/20
Провадження № 1-кп/390/223/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" лютого 2020 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у місті Кропивницький обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 000983 відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кіровоград, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченогоч.2 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:
04.02.2020 року до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000983 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України.

Ухвалою суду від 05.02.2020 року призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просила призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта. Крім того, прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний період доби на строк 60 днів.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_5 підтримав думку прокурора щодо призначення справи до судового розгляду та клопотання щодо продовження дії запобіжного заходу, а також просив долучити до справи цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.

Крім того, представником потерпілої заявлено клопотання про арешт майна обвинуваченого, в якому потерпіла та її представник просять з метою забезпечення цивільного позову накласти арешт на майно, що належить обвинуваченому ОСОБА_7 на праві власності, а саме: на земельну ділянку площею 14,244 га, кадастровий номер :02:000:0985, а також на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Клопотання обґрунтовують тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у спричиненні ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, які спричинили її смерть. ОСОБА_4 , яка є потерпілою у даному кримінальному провадженні, заявлено цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у розмірі 271 981,00 грн. Проте, 30.01.2020 року обвинуваченим здійснено реалізацію належного йому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на користь свого сина ОСОБА_9 , що свідчить про намагання обвинуваченого уникнути можливе відшкодування завданої ним шкоди, тому потерпіла та її представник вважають, що ОСОБА_9 не є добросовісним набувачем майна обвинуваченого. З урахуванням шкоди, завданої злочином, розмір якої визначено у цивільному позові, просять накласти арешт на вищевказане майно, з метою його забезпечення. До клопотання долучили інформаційні довідки з відповідного державного реєстру та оцінку нерухомого майна.

Потерпіла ОСОБА_4 підтримала позицію та клопотання свого представника в повному обсязі.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 не заперечував проти призначення справи до судового розгляду, продовження запобіжного заходу та прийняття цивільного позову потерпілої. Заперечив проти задоволення клопотання про арешт майна обвинуваченого, просив надати час для підготовки і надання обґрунтованих заперечень проти цього клопотання.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника в повному обсязі.

Прокурор не заперечувала проти долучення цивільного позову та надання часу стороні захисту для підготовки і надання обґрунтованих заперечень проти клопотання про арешт майна обвинуваченого.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши обвинувальний акт з додатками, суд вважає, що кримінальне провадження можливо призначити до судового розгляду, виходячи з таких підстав.

Під час досудового розслідування угоди у кримінальному провадженні не укладались, а тому підстави для його повернення прокурору для продовження досудового розслідування, в порядку, передбаченому ст.ст.468-475 КПК України, відсутні. Обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України. Підстави для закриття кримінального провадження, які передбачені п.4-8 ч.1 або ч.2 ст.284 КПК України, відсутні. Дана справа підсудна Кіровоградському районному суду Кіровоградської області, згідно ст.ст.32, 33 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні судом вирішено, що розгляд необхідно провести у відкритому судовому засіданні, вирішено питання щодо дати, часу та місця проведення судового розгляду, складу осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Поданий потерпілою цивільний позов за формою і змістом відповідає вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються в порядку цивільного судочинства, тому суд вважає необхідним прийняти його до розгляду.

З огляду на приписи ст.172 КПК України, яка регламентує строк та порядок розгляду клопотання про арешт майна, суд вважає можливим його розглянути клопотання про арешт майна обвинуваченого у даному судовому засіданні та, вирішуючи його по суті, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно підлягає можливої конфіскації майна у обвинуваченого, для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.6 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається, зокрема на майно обвинуваченого за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.

Приписами ч.11 ст.170 КПК України передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 192521136 від 11.12.2019 року ОСОБА_7 на праві приватної власності належав житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

30.01.2020 року на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу вказаний житловий будинок був відчужений і на даний час право власності на вказане нерухоме майно зареєстроване за ОСОБА_9 , про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 199426982 від 07.02.2020 року.

Відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 199421005 від 07.02.2020 року ОСОБА_7 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0985, площею 14,244 га, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно договору оренди землі від 07.06.2018 року, укладеному між ОСОБА_7 та ФГ ОСОБА_10 зазначена земельна ділянка передана в оренду останньому до 31.12.2032 року. Право оренди земельної ділянки внесено до державного реєстру речових прав, згідно запису № 27948152 від 10.09.2018 року.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до переконання, що в цілях запобігання можливості відчуження об`єктів нерухомості, а саме: земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0985, що належить на праві власності обвинуваченому ОСОБА_7 , враховуючи, що в рамках кримінального провадження потерпілою заявлено цивільний позов на загальну суму 271 981,00 грн., зважаючи на необхідність його забезпечення, а також беручи до уваги правове обґрунтування заявленого клопотання, яке підтверджено відповідними доказами, суд вважає, що клопотання про накладення арешту майна підлягає задоволенню в частині накладення арешту на земельну ділянку. Обираючи спосіб арешту майна, суд вважає, що встановлення заборони відчужувати вказану земельну ділянку, є найменш обтяжливим для власника та відповідає вимогам розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно приписів абз.2 ч.10 ст.170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Оскільки потерпілою та її представником не доведено недобросовісність ОСОБА_9 під час набуття у власність квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , клопотання в частині накладення арешту на зазначену квартиру задоволенню не підлягає.

Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування ОСОБА_7 ухвалою слідчого судді від 15.01.2020 року обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби з покладанням окремих обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України №1-р/2017 від 23.11.2017 року запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження, зокрема під час підготовчого судового засідання, лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Вирішуючи питання щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому у виді домашнього арешту, в певний період доби, суд вважає необхідним зазначене клопотання задовольнити, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі до десяти років, що дає суду підстави вважати, що обвинувачений може зникнути від суду з метою уникнення покарання. Крім того, розгляд кримінального провадження по суті не розпочато, учасники судового розгляду судом не допитані. За таких обставин, суд вважає, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів ніж домашній арешт в певний період доби з покладанням обов`язків, передбачених ст.ст. 181, 194 КПК України, на даній стадії судового процесу не забезпечить його належної процесуальної поведінки та попередження ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Таким чином, судом вирішено всі питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, які передбачено ст.315 КПК України, а тому відповідно ч.1 ст.316 КПК України, суд вважає за можливе призначити судовий розгляд.

Керуючись ст.ст.170-173, 175, 177, 181, 194, 314-316, 372, 376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИЛА:
Призначити судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, на підставі обвинувального акта на 11.00 год. 19.02.2020 року.

Судовий розгляд провести суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

Викликати в судове засідання: прокурора, обвинуваченого, його захисника, потерпілу та її представника.

Прийняти до розгляду цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої вчиненням кримінального правопорушення та допусти до участі у справі в якості представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 .

Клопотання потерпілої ОСОБА_4 , її представника адвоката ОСОБА_5 про арешт майна обвинуваченого, - задовольнити частково.

Накласти арешт, шляхом заборони відчуження нерухомого майна, а саме: на земельну ділянку площею 14,244 га, кадастровий номер :02:000:0985, що належить на праві власності обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення цивільного позову ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні.

В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Клопотання прокурора - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби на строк шістдесят днів з 12.00 год. 10 лютого 2020 року по 12.00 год. 09 квітня 2020 року з покладанням на нього таких обов`язків:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- заборонити залишати місце постійного проживання: домоволодіння АДРЕСА_1 в період з 21.00 год. до 09.00 год. наступної доби;

- не відлучатись за межі с.Олено-Косогорівка, Кропивницького району Кіровоградської області, без дозволу суду;

- надавати можливість працівникам органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого з`являтись за місцем його проживання в домоволодіння АДРЕСА_1 та вимагати від нього пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань;

- утримуватися від спілкування з потерпілою, свідками, експертами у даному кримінальному провадженні, за винятком їх участі в процесуальних діях;

- при слідуванні за викликом суду і поверненні під домашній арешт не відвідувати магазини, кіоски, громадські розважальні заклади.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід.

Контроль за виконанням ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків покласти на Кропивницький РВП Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області.

Копію ухвали вручити учасникам судового розгляду та направити для виконання до Кіровоградської місцевої прокуратури, а також до Кіровоградського РВП Кропивницького ВП ГУНП для здійснення контролю за обвинуваченим.

Ухвала може бути оскаржена щодо арешту майна протягом семи днів з дня її оголошення до Кропивницького апеляційного суду через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 14.02.2020 року.

Суддя