Справа № 159/1403/19
Провадження № 1-кп/159/192/19
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 грудня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням:
судді ОСОБА_1 ,
за участі секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6
потерпілих - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
представника потерпілої ОСОБА_8 ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ковелі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002641 від 18 грудня 2018 року стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ковель Волинської області, українця, громадянина України, неодруженого, тимчасово безробітного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 ККУкраїни,
в с т а н о в и в :

обвинувачений ОСОБА_5 , 18 грудня 2018 року, близько 9 години 15 хвилин, керуючи технічно-справним автомобілем марки «Фольксваген Пассат» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по автомобільній дорозі зі сполученням «Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече» в смт. Голоби Ковельського району Волинської області в напрямку м. Луцька Волинської області зі сторони м. Ковеля Волинської області. Так, на 103 км вказаної дороги, проявивши безпечність і неуважність, не врахувавши дорожню обстановку, з метою виконання обгону транспортних засобів, що рухались в попутному з ним напрямку, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки та виїхав на зустрічну смугу руху, не переконавшись у безпечності здійснення такого виїзду, внаслідок чого, допустив зіткнення з автомобілем марки «ЗАЗ Ланос» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався попереду в зустрічному напрямку.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «ЗАЗ Ланос» р.н. НОМЕР_2 - ОСОБА_7 , згідно висновку судово-медичного експерта № 26 від 26 лютого 2019 року, отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Пасажир автомобіля марки «ЗАЗ Ланос» р.н. НОМЕР_2 - ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно висновку судово-медичного експерта № 27 від 19 лютого 2019 року, отримала тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

У прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, знаходиться грубе порушення водієм ОСОБА_5 вимог п. 2.3 б), п. 11.3 та п. 14.2 в) Правил дорожнього руху України.

Так, у відповідності до вимог п. 2.3 б) Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

У відповідності до вимог п. 11.3 Правил дорожнього руху України, на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.

У відповідності до вимог п. 14.2 в) Правил дорожнього руху України, перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження.

Будучи допитаним у ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе у вчиненні інкримінованому йому злочину визнав повністю, у вчиненому щиро кається і прохає суворо не карати, підтвердивши вказані у обвинувачення фактичні обставини і додатково пояснивши, що в результаті складної дорожньої обстановки допустив необачність та скоїв дорожньо-транспортну пригоду із вказаними наслідками. Показав також, що заподіяну майнову шкоду потерпілим визнає повністю, а суму зазначеної на відшкодування моральної шкоди вважає завищеною.

Крім повного визнання своє винуватості вина обвинуваченого у вчиненні вказаного кримінального правопорушення (злочину) доведена зібраними та дослідженими в судовому засіданні об`єктивними доказами, які суд в їх сукупності відносить до належних і допустимих.

Так в судовому засіданні потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 показали, що 18 грудня 2018 року після 09 год. ранку були пасажирами в автомобілі «ЗАЗ Ланос» яким керував ОСОБА_10 , слідуючи по автодорозі в смт.Голоби Ковельського району обвинувачений на власному автомобілі виїхав на їх смугу руху, в результаті чого допустив зіткнення з їхнім автомобілем, в результаті чого вони отримали відповідно, середньої тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження.

Вважають дії обвинуваченого такими, що не свідчать про його щире каяття, оскільки останній протягом року фактично не цікавився їх станом здоров`я, не відшкодував в повній мірі як матеріальну так і моральну шкоду, не заперечуючи при цьому часткове відшкодування моральної шкоди яке на їх переконання є мізерним та не покриває понесених ними фізичних та душевних страждань. З цих підстав вважають, що обвинуваченому слід призначити реальне покарання в межах санкції закону за яким той притягується до відповідальності, а також задовольнити заявлені ними позови по відшкодуванню моральної шкоди в повному обсязі з врахуванням сум які сплачені обвинуваченим добровільно. Що стосується заявлених вимог по відшкодування майнової шкоди то ці вимоги просять залишити без розгляду у зв`язку з їх зверненням з такою вимогою до страховика, тобто до Страхової компанії ПЗУ «Україна».

Крім зазначених вище показань, винуватість обвинуваченого доводиться також наступними доказами:

- витягом з ЄРДР від 18.12.2018 року підтверджено факт початку досудового розслідування за ч.2 ст.286 КК України з підстав скоєння ОСОБА_5 дорожньо-транспортної пригоди 18.12.2018 року з тяжкими наслідками;

-із протоколу огляду місця події, схеми та фототаблиці до нього слідує, що дорожньо-транспортна пригода сталась у зазначений вище час та період на автодорозі в смт.Голоби Ковельського району в результаті виїзду автомобіля під управлінням обвинуваченого на зустрічну смугу руху по якій рухався інший транспортний засіб, пасажирами якого були обоє потерпілих;

-про отримання автомобілями марки «Фольксваген Пасат» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та «ЗАЗ Ланос» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 значних механічних пошкоджень свідчить відповідний Протокол огляду речей від 19.12.2018 року та фототаблиця до нього;

За висновками судово-медичних експертиз потерпілий ОСОБА_7 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого відламкового через виросткового перелому правої плечової кістки зі зміщенням з розвитком післятравматичної невропатії ліктівого нерва справа, закритої черепно-мозкової травми з струсом головного мозку, осадження лобної ділянки та обох гомілок, підшкірна гематома лівої повіки правого ока, забою грудного відділу хребта, а потерпіла ОСОБА_8 - тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя у вигляді закритого кураєвого перелому тіла четвертого шийного хребця зі зміщенням, закритого перелому дужки та поперечних відростків двобічно сьомого шийного хребця без зміщення, закритої черепно-мозкової травми з струсом головного мозку, рваної рани підборіддя забійної рани носо-губної ділянки та травматичної екстракції 11 зуба, множинних саден обличчя.

Таким чином на підставі аналізу зібраних та досліджених в судовому засіданні доказів в їх сукупності суд приходить до висновку про доведеність факту скоєння обвинуваченим ОСОБА_5 кримінального правопорушення ( злочину) , передбаченого ч.2 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом що причинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, та вірність кваліфікації дій обвинуваченого на досудовому слідстві за вказаним законом.

Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, обставини справи та особу винного у їх сукупності.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд відносить щире каяття, скоєння обвинуваченим злочину вперше, повне визнання своєї винуватості як на досудовому слідстві так і в ході судового розгляду, повне добровільне відшкодування витрат понесених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілих від злочину, часткове відшкодування моральної шкоди обом потерпілим

Обтяжуючих покарання обставин обвинуваченому ОСОБА_5 суд не вбачає.

У відповідності до ч. 1.ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі , встановленої в санкції статті Особливої частини цього кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання , не зазначено в санкції статті Особливої частини цього кодексу за цей злочин.

Враховуючи наведену вище сукупність пом`якшуючих покарання обставин та враховуючи інші дані про особу обвинуваченого, обставини при яких було скоєно злочин, суд приходить до глибокого переконання про законність та можливість призначення обвинуваченому покарання із застосуванням вказаного вище Закону.

Визначаючи саме таке покарання суд бере до уваги складні погодні умови в час скоєння дорожньо-транспортної пригоди обвинуваченим, те що злочин вчинено з необережності, позитивну характеристику з місця проживання, його вік та сімейний стан, а також ставлення до вчиненого.

Разом з тим призначаючи реальне покарання у виді обмеження волі суд бере до уваги тяжкість заподіяних наслідків, те що обвинувачений немає постійного місця роботи, ним відшкодовано лише частково моральну шкоду потерпілим фактично лише перед ухваленням судового рішення. Судом враховується і та обставина, що обвинувачений в такому випадку матиме можливість і буде зобов`язаним відшкодувати визначену судом для потерпілим моральну шкоду.

Обговорюючи питання про призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом, суд його не застосовує з підстав викладених вище, при цьому враховуючи складні погодні умови в час скоєння ДТП, перебування обвинуваченого в тверезому стані.

Саме таке покарання на переконання суду буде справедливим, достатнім та виваженим і відповідатиме фактично скоєному, а також вимогам ст.65 КК України, тобто загальним засадам призначення покарання у відповідності з якими особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження новим злочинів.

До початку судового розгляду потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_7 заявлені цивільні позови до обвинуваченого про відшкодування моральної та матеріальної шкоди.
Зокрема, потерпілою ОСОБА_8 заявлено по відшкодуванні матеріальної шкоди в розмірі 64746,10 грн., моральної шкоди 450000 грн.та 6000 грн. витрат на правничу допомогу, а потерпілим ОСОБА_7 матеріальної шкоди в розмірі 17177,09 грн. та 70000 грн. моральної шкоди.
У ході розгляду справи потерпілою ОСОБА_8 подано заяву про залишення цивільного позову в частині відшкодування матеріальної шкоди без розгляду, аналогічна позиція висловлена і в клопотанні ОСОБА_7 .
Подана потерпілим зазначена заява не суперечить вимогам Закону і не порушує чи їх- не будь інтересів та відповідає вимогам ст.257 ЦПК України, а тому суд залишає позовну заяву у вищевказаній частині без розгляду.
Заявлені позовні вимоги в іншій частині, підлягають частковому задоволенню.
Так, по справі потерпілими заявлено цивільні позови по відшкодування моральної шкоди, на вищевказану суму, з врахуванням добровільно сплаченої суми обвинуваченим потерпілим ОСОБА_11 - 3000грн., та Спіріній-140000грн.

Враховуючи фізичний біль, душевні страждання, моральні переживання, порушення нормальних життєвих зв`язків , інших пов`язаних з цим негативних наслідків для кожного із потерпілих від злочину, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог при цьому приймає до уваги також майновий стан обвинуваченого та його можливість повідшкодування такої суми.

Зазначене на переконання суду буде відповідати як вимогам ст.ст.23, 1167 ЦК України, Постанові Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування матеріальної (немайнової) шкоди» від 31.05.1995 року, так і прецедентній практиці Європейського суду з прав людини у відповідності з якими сума відшкодування моральної шкоди повинна бути співмірною із скоєним та відповідати вимогам розумності і справедливості.

З цих підстав суд приходить до висновку про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілих, без врахування добровільно сплачених ОСОБА_5 на їх користь моральної шкоди, а саме ОСОБА_7 в розмірі 35000 грн. та потерпілій ОСОБА_8 в розмірі 90000 грн.
Крім цього, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_8 і витрати на правничу допомогу в сумі 6000 грн., які є обґрунтованими та документально підтвердженими.

Підстав для заміни чи скасування запобіжного заходу суд не вбачає.

Процесуальні витрати за проведення експертизи відсутні.
Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.
Згідно ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373-375 КПК України, суд

ухвалив :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України, призначивши покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців обмеження волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Початок відбування покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, задовольнити частково.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 35000 (тридцять п`ять тисяч) грн.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 , на користь потерпілої ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 90000 ( дев`яносто тисяч) грн. та понесені нею витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 (шість тисяч) гривень.

Речові докази у справі, а саме: автомобіль марки «Фольксваген Пасат» р.н.з. НОМЕР_1 , який знаходиться на майданчику Ковельського ВП ГУНП у Волинській області повернути ОСОБА_5 , скасувавши накладений арешт відповідно до ухвали Ковельського міськрайонного суду від 21.12.2018 року.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому, захиснику обвинуваченого, потерпілим, представника потерпілим та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1