Справа № 521/5784/20
Номер провадження:1-м/521/51/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року м.Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання керівника Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту), відносно:

ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бітліс Республіки Туреччина, громадянина Республіки Туреччина, без реєстраційного обліку на території України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за участю сторін:

прокурора - ОСОБА_6 ,

перекладача - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

особи, відносно

якої подане клопотання - ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси із клопотанням, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту), відносно ОСОБА_10 .

Клопотання обґрунтовує тим, що в міжнародному пункті пропуску через державний кордон для повітряного сполучення «Одеса-аеропорт» 07.03.2020 о 14:20, співробітниками ВПС «Одеса-Аеропорт» встановлений та затриманий громадянин Турецької Республіки ОСОБА_9 , який розшукується на міжнародному рівні компетентними органами Туреччини для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст.142/1-b, 61, 168, 2, 53/1, 62, 116/1, 119/1-с, 62, 53/1 КК Республіки Туреччина (крадіжка).

Оперуповноваженим ВКП Малиновського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області 07.03.2020 складений протокол про затримання ОСОБА_9 в порядку ст. ст. 208, 582 КПК України.

За ініціативою компетентних органів Туреччини 23.10.2016 до міжнародної бази Інтерпол внесені відповідні відомості щодо розшуку ОСОБА_10 .

Підставою для затримання ОСОБА_9 та застосування у подальшому відносно нього тимчасового арешту є документи, що містять дані про вчинення особою злочину на території іноземної держави та обрання щодо неї запобіжного заходу компетентним органом іноземної держави у вигляді тримання під вартою.

Постановою 2-го кримінального суду першої інстанції м. Афйонкарахісар від 02.05.2016 засудженому ОСОБА_9 призначено остаточне покарання за сукупністю вироків у вигляді позбавлення волі строком на 10 років 52 місяці 15 днів.

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 10.03.2020 відносно ОСОБА_9 застосований тимчасовий арешт строком на 30 діб.

До Міністерства юстиції України 20.03.2020 надійшла нота Посольства Турецької Республіки в Україні з проханням застосувати відносно ОСОБА_9 тимчасовий арешт строком на 40 діб. При цьому, компетентний орган Туреччини зазначив про намір направляти запит про видачу ОСОБА_9 у строки, передбачені діючим міжнародним договором.

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 03.04.2020 продовжено застосування відносно ОСОБА_9 тимчасового арешту до 40 діб.

До Міністерства юстиції України надійшов запит компетентного органу Турецької Республіки про видачу ОСОБА_9 для виконання покарання у вигляді позбавлення волі на території Турецької Республіки.

З матеріалів запиту вбачається наступне.

ОСОБА_11 в. 30.05.2013 шляхом зламу замка вхідної двері квартири, вчинив крадіжку наручного годинника та срібного кільця потерпілого. Вироком 1-го Кримінального суду першої інстанції м. Афйонкарахісар від 30.05.2013 № 2013/269 ОСОБА_9 засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць за ч. 1 ст. 142 КК Турецької Республіки (крадіжка вчинена щодо предметів, які зберігаються в будівлі) та позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць за ч. 1 ст. 116 КК Турецької Республіки (порушення недоторканості житла).

Крім цього, ОСОБА_9 , 20.03.2013 шляхом зламу замка вхідної двері квартири, викрав з приміщення 10-15 сережок. Вироком 2-го Кримінального суду першої інстанції м. Афйонкарахісар від 01.10.2013 № 2013/462 ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні вищевказаного злочину та засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців за ч. 1 ст. 142 КК Турецької Республіки (крадіжка вчинена щодо предметів, які зберігаються в будівлі), позбавлення волі строком на 1 рік 8 місяців за ч. 1 ст. 116 КК Турецької Республіки (порушення недоторканості житла) та позбавлення волі строком на 10 місяців за ч. 1 ст. 151 КК Турецької Республіки (заподіяння майнової шкоди).

Крім цього, ОСОБА_9 20.03.2013 шляхом проникнення до житла, викрав із квартири 2 ноутбуки. Вироком 2-го Кримінального суду першої інстанції м. Афйонкарахісар від 01.10.2013 № 2013/464 ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні вищевказаного злочину та засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 11 місяців за ч. 1 ст. 142 КК Турецької Республіки (крадіжка вчинена щодо предметів, які зберігаються в будівлі), позбавлення волі строком на 1 рік 8 місяців за ч. 1 ст. 116 КК Турецької Республіки (порушення недоторканості житла, вчинене групою осіб).

Крім цього, ОСОБА_9 0.03.2013 намагався відчинити двері заявника з використанням сили та завдав вхідним дверям шкоди. Вироком 1-го Кримінального суду першої інстанції м. Афйонкарахісар від 14.04.2016 № 2016/229 ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні вищевказаного злочину та засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 місяців 15 днів за ч. 1 ст. 151 КК Турецької Республіки (заподіяння майнової шкоди).

Злочини, вчинення яких інкримінується ОСОБА_9 на території Республіки Туреччина відповідають злочинам, передбаченим ч. 3 ст. 185 та ч. 1 ст. 194 КК України та є екстрадиційними, оскільки передбачають покарання у вигляді позбавлення волі більше ніж на 1 рік.

Строки давності виконання вироку, передбачені ст. 80 КК України не спливли.

У матеріалах запиту міститься інформація стосовно обставин притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності. Так, ОСОБА_9 з 20.03.2013 (день затримання) по 21.03.2013 був затриманий, а у період з 31.03.2013 по 31.05.2013 перебував під вартою. Під час проведення судових засідань за всіма 4-ма справами, ОСОБА_9 був присутній, свою вину визнав та пояснив що вчинив злочини у стані наркотичного сп`яніння та з метою здобуття наркотичних засобів. Під час винесення вироків, ОСОБА_9 був присутній лише під час першого провадження, решта вироків проголошені за його відсутності, у присутності захисника. З 29.11.2018 правоохоронні органи Туреччини здійснювали розшук засудженого ОСОБА_10 .

Таким чином, прокурор вважає, що на теперішній час існує ризик того, що в разі звільнення ОСОБА_9 з-під варти, останній почне переховуватись від компетентних органів України з метою уникнення видачі до Туреччини а також, враховуючи його особистість, буде вчиняти нові злочини, з метою отримання коштів для придбання наркотичних засобів.

Особу затриманого встановлено паспортом громадянина Республіки Туреччина № НОМЕР_1 від 08.03.2014 , який дійсний до 08.03.2024.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав у ньому наведених.

Захисник ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на те, що застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зможе забезпечити його видачу компетентним органам Турецької Республіки. При цьому, звернув увагу на те, що він має місце проживання на території України, за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того, зазначив, що він одружений.

ОСОБА_9 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту).

Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 584 КПК України після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.

У свою чергу, частиною 1 та 2 статті 585 КПК України встановлено, що за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом).

При вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя обов`язково враховує:

1) відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень;

2) тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики;

3) вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується;

4) міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.

У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (рішення у справі "Боротюк проти України" п. 62).

Так, перевіряючи наявність підстав для тримання особи під вартою, слідчий суддя звертає увагу на дані про особу ОСОБА_9 , який прибув до України законним шляхом, з наданих суду документів не вбачається, що ОСОБА_9 притягувався на території України до кримінальної чи адміністративної відповідальності, також суд враховує, що він одружений та винаймає квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , про що свідчить копія договору оренди приміщення, від 14 квітня 2020 року. Дані обставини дають суду достатні підстави вважати, що ОСОБА_9 має можливість постійно проживати за вказаною адресою для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків. У той же час, жодних переконливих доказів, які б спростовували позицію захисту та свідчили б про те, що останній буде переховуватися від правоохоронних органів з метою запобігання фактичної передачі (екстрадиції) компетентним органам Республіки Туреччина матеріали справи не містять та прокурором не доведені.

За таких обставин, слідчий суддя не вбачає наявності підстав для тримання під вартою (екстрадиційного арешту) громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_9 , оскільки ст. 585 КПК України передбачено можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, для забезпечення видачі особи на запит іноземної держави та вважає, що застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для запобігання можливим спробам останнього переховуватися з метою уникнення передачі компетентним органам Республіки Туреччина. При цьому, слідчий суддя звертає увагу на тяжкість покарання, що загрожує йому.

Злочин, вчинення яких інкримінуються ОСОБА_9 на території Республіки Туреччина відповідає злочинам, передбаченим ч. 3 ст. 185 та ч. 1 ст. 194 КК України.

Зазначені вище обставини у своїй сукупності свідчать про недоведеність прокурором виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права ОСОБА_9 на свободу.

Разом з тим, розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про переведення єдиної державної системи цивільного захисту у режим надзвичайної ситуації» від 25.03.2020 р. № 338-р, з урахуванням поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, висновків Всесвітньої організації охорони здоров`я щодо визнання розповсюдження COVID-19 у країнах світу пандемією, з метою ліквідації наслідків медико-біологічної надзвичайної ситуації природного характеру державного рівня, забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення та відповідно до ст. 14 та ч. 2 ст. 78 Кодексу цивільного захисту України установити для єдиної державної системи цивільного захисту на всій території України режим надзвичайної ситуації до 24 квітня 2020 року.

З урахуванням вищевказаного, слідчий суддя приходить до висновку про можливість застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу не пов`язаного із тримання під вартою (екстрадиційним арештом), застосувавши до останнього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, що в сукупності із встановленими конкретними обставинами відповідає практиці Європейського суду з прав людини та статті 5 Конвенції, положення якої вказують, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої Законом. Та з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусуCOVID-19», Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникнення і поширення коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Водночас, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_9 , слідчий суддя на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України вважає за необхідне покласти на нього наступні обов`язки: негайно прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 ; прибувати до прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із м. Одеси без дозволу прокурора або суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Враховуючи викладене, а також те, що при розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу, керуючись Європейською конвенцією «Про видачу правопорушників» від 13 грудня 1957 року, ст.ст. 181, 194, 376, 584, 585 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В :

Клопотання керівника Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту), відносно ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , процесуальні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- негайно прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 ;

- прибувати до прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися із м. Одеси без дозволу прокурора або суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю;

Строк дії ухвали про застосування до ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та обов`язків покладених судом, визначити до 15.06.2020 року, включно.

ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), звільнити з-під варти в залі суду.

Роз`яснити ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), що у разі не виконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Одеську місцеву прокуратуру №2, а її виконання на орган Національної поліції України за місцем перебування ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), під домашнім арештом.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою з дня вручення її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1