Справа № 481/233/19
Провадж.№ 1-кс/481/118/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2020 року Слідчий суддя Новобузького районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новий Буг Миколаївської області скаргу представника потерпілого ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , на постанову слідчого СВ Новобузького ВП ГУНП у Миколаївської області від 05 травня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0000157 від 27 березня 2017 року та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
26.05.2020 року представник потерпілого ОСОБА_3 , адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області зі скаргою про скасування постанови слідчого СВ Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 5.05.2020 року про відмову в задоволенні клопотання про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0000157 від 27 березня 2017 року та зобов`язання перекваліфікувати кримінальне правопорушення.

Заявник вважає постанову слідчого необгрунтованою, передчасною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки слідчим в ході проведення досудового розслідування допущено істотні порушення кримінально-процесуального закону. Винесена слідчим постанова від 05.05.2020 року про відмову в задоволенні клопотання не містить відомостей проведення повного, всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин даного кримінального провадження та її зміст не відповідає вимогам ст.110 КПК України.

Також заявник вважає, що з доказів зібраних на досудовому розслідуванні вбачається в діях ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 прямий умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_3 , з хуліганських мотивів, однак смертельний наслідок не настав через обставини, які не залежали від їх волі, у зв`язку з чим, на думку ОСОБА_4 слідчий зобов`язаний змінити правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Крім того, заявник вказав, що ним не пропущений строк для оскарження рішення слідчого, оскільки його він отримав 25.05.2020 року.

Скарга розподілена судді ОСОБА_1 01.06.2020 року та призначена до судового розгляду на 03.06.2020 року.
Заявник ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про те, що з`явитись не може та просить проводити судовий розгляд в його відсутність, скаргу підтримує у повному обсязі.
Слідчий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, а тому слідчий суддя, виходить з приписів ст.306 КПК України та п. 15 ч. 1 ст.7 КПК України при розгляді скарги.
За відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється, відповідно до вимог ст.107 КПК України.
Дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження № 0000157 приходжу до наступного.
27.03.2017 року за заявою ОСОБА_3 . Веселинівським ВП Вознесенського ВП ГУНП Миколаївської області внесена інформація до ЄРДР про кримінальне правопорушення за №0000157 за ч.1 ст.125 КК України.

Відповідно до фабули вищезазначеного витягу, 27 березня 2017 року до чергової частини Веселинівського ВП Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області надійшла заява від представника ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , про те, що 24.03.2017 року, приблизно о 16:00 на території дитячого табору «Веселинка», розташованого за адресою: вулиця Лісна,1 села Варюшине, Веселинівського району Миколаївської області, ОСОБА_3 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді колото-рваної рани фаланги великого пальця лівої кисті.

За час досудового розслідування, проведено ряд слідчих дій та прийнято необхідні процесуальні рішення, в тому числі змінено правову кваліфікацію злочину у кримінальному провадженні № 0000157 від 27.03.2017 р. з ч. 1 ст. 125 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України, а кримінальне провадження передане до Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області для здійснення досудового розслідування.
23 квітня 2020 року представник потерпілого ОСОБА_3 , адвокат ОСОБА_4 , звернувся до слідчого Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області з клопотанням, в порядку ст.220 КПК України, про здійснення перекваліфікації кримінального правопорушення за кримінальним провадженням №0000157 внесеним до ЄРДР від 27 березня 2017 року з ч.2 ст.125 КК України на ч.2 ст.15 КК України, п.7 ч.2 ст.115 КК України та ч.4 ст.296 КК України, як закінчений замах на умисне вбивство, що супроводжувався хуліганством, в зв`язку з наявними ознаками у діях ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 прямого умислу на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_3 , однак смертельний наслідок не настав через обставини, які не залежали від їхньої волі.

Постановою від 05 травня 2020 року слідчий СВ Новобузького ВП ГУНП у Миколаївській області ОСОБА_5 у задоволенні вказаного клопотання відмовив.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 7 КПК України встановлені загальні засади кримінального провадження, одною із яких є законність.
З частини 2 статті 9 КПК України, яка регламентує цю засаду кримінального провадження, вбачається, що слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ч.4 ст.38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Кваліфікація злочинів є одним із найбільш важливих і відповідальних етапів застосування норм закону про кримінальну відповідальність. Правильна кваліфікація злочинів виступає необхідною умовою реалізації конституційного принципу законності у кримінальному судочинстві, досконалого та юридично виваженого досудового розслідування і розгляду кримінальних проваджень у судах, призначення особам, визнаним винними за вироком суду, справедливого й обґрунтованого покарання чи звільнення їх від кримінальної відповідальності або від покарання.

Термін «кваліфікація злочинів» використовується як у кримінальному (статті 9, 29, 33, 35, 66, 67 КК України), так і у кримінальному процесуальному законодавстві(п. 5 ч. 5 ст. 214, п. 5 ч. 1 ст. 277, п. 5 ч. 2 ст. 291 та ін. КПК України ).

У теорії та практиці кримінального права поняття «кваліфікація злочинів» визначають як встановлення і юридичне закріплення точної відповідності ознак учиненого діяння і ознак складу злочину, передбаченого кримінально-правовою нормою.

Якщо під час досудового розслідування чи судового розгляду при встановлені нових фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, є можливість змінити кваліфікацію злочину, склавши нову підозру, змінивши раніше повідомлену підозру, змінивши обвинувачення (правову кваліфікацію та/або обсяг обвинувачення).

Відповідно до висновків Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ від 12.01.2017 року «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», згідно з ч. 5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку забороняється. Таким чином, при розгляді скарг на відмову в задоволенні клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій слідчим суддям необхідно співвідносити вимоги ст.220 КПК України з іншими процесуальними вимогами щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадження, зокрема встановленими ст.40 КПК України. Саме тому необхідно брати до уваги те, що процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи - передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

Згідно з ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Згідно з ч.1 ст.223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Глави 20, 21 КПК дають визначення, перелік та порядок здійснення слідчих (розшукових) дій, серед яких, з урахуванням аналізу ч.1 ст.223 КПК України, не вбачається такої слідчої (розшукової) дії, як зміна правової кваліфікації.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Вищевказані правові норми вказують на недотриманням заявником вимог КПК України при зверненні як до слідчого, в порядку ст.220 КПК України так і до слідчого судді в порядку ст.303 КПК України, оскільки розглядувана скарга подана на постанову слідчого, яка не підлягає оскарженню в розумінні п.7 ч.1 ст.303 КПК України, що у своїй сукупності й у контексті наведенних норм закону, виходить за межі законодавчо-сформованого порядку оскарження дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування, що з урахуванням стадії, на якій слідчий суддя прийшов до відповідного висновку, є підставою для відмови у задоволенні скарги.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 303-307, 309, 369-372 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні скарги представника потерпілого ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Новобузького ВП ГУНП у Миколаївської області від 05 травня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0000157 від 27 березня 2017 року та зобов`язання вчинити певні дії, відмовити.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Ухвала в повному обсязі буде проголошена 08.06.2020 року о 11 годині 50 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1