Справа № 513/6/20
Провадження № 1-кп/513/24/20
Саратський районний суд Одеської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2020 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Сарата кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000414 від 29.10.2018 року стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вилкове Кілійського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за контрактом, старшого навідника 2 гранатометного взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , солдата, не одруженого, раніше не судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Указом Президента України від 17.03.2014 №1126-У11 № 303/2014, затвердженого Законом України від 17.03.2014 № 1126-У11 "Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" в Україні оголошено про мобілізацію.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це час, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно ст. 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Таким чином, з 17.03.2014 року по теперішній час в Україні діє особливий період.

31.07.2018 року ОСОБА_4 укладено з Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового та сержантського складу.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.07.2018 №154, солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та він вважається таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою старшого навідника 2 гранатометного взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 .

Будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом солдат ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст. ст. 9, 11, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Проте, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді старшого навідника 2 гранатометного взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», близько 08 годині 30 хвилин 17 жовтня 2018 року, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, в порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, не з`явився вчасно без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та ухилявся від проходження військової служби до 20 грудня 2019 року, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Зазначеними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Суд з`ясував, що обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин, суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

У зв`язку з чим, за згодою прокурора та обвинуваченого, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, та допитав обвинуваченого і дослідив документи щодо його характеристики.

Будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_4 вину визнав повністю, щиро розкаявся, не оспорював фактичні обставини справи та кваліфікацію вчиненого злочину.

Дослідивши та оцінивши докази, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними, а сукупність зібраних доказів достатньою для визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, тобто нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого період, крім воєнного стану.

При призначенні покарання суд відповідно до положень ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, обвинувачений вперше вчинив тяжкий злочин, повністю визнав вину та щиро розкаявся, задовільно характеризується за місцем служби, за період проходження військової служби до дисциплінарної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем постійного проживання, не знаходиться на диспансерному обліку у психіатра та нарколога.

Відповідно до ст. 66 КК України щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину є обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Судом не встановлено обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого.

Згідно досудової доповіді Саратського районного сектору з питань пробації від 13 квітня 2020 року, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінюються як середні. Виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб). Виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень (а.с.29-40).

З урахуванням зазначених обставин, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання і вважає за необхідне звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покласти на нього в період іспитового строку обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

На переконання суду саме таке покарання є необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не застосовувався.

Керуючись ст.ст.368-371, 373- 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 під час іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк обчислювати з дня проголошення вироку.

Вирок може бути оскаржений учасниками судового провадження до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Саратський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1