Справа № 159/6749/19 Провадження №11-кп/802/126/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: запобіжний західДоповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001898 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2019 року задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 07 лютого 2020 року включно.
Своє рішення суддя мотивував тим, що прокурором доведено, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України щодо обвинуваченого не зменшились з часу обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому дійшов висновку про неможливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати щодо нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Просить врахувати характеризуючі його особу дані.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який просив залишити ухвалу слідчого судді без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підставами для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою стали наявність обґрунтованої підозри, а метою запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що з моменту взяття ОСОБА_7 під варту та до моменту вирішення клопотання прокурора, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.
Так, наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на час ухвалення оскаржуваного судового рішення не змінилися.
ОСОБА_7 раніше був неодноразово судимим, в тому числі й за вчинення корисливих злочинів; обвинувачується у вчиненні аналогічного злочину, не працює, не має постійного джерела доходів.
Дані про особу ОСОБА_7 , на які посилається останній у своїй апеляційній скарзі, не зменшують ризики у кримінальному провадженні та не впливають на правильність висновку місцевого суду щодо необхідності застосування до обвинуваченого саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, є недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано продовжив ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування оскаржуваної ухвали і постановлення нової ухвали з мотивів, наведених в апеляційній скарзі обвинуваченого, апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ст. ст. 197, 199, 376, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: