ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/543/20 Справа № 216/1856/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 квітня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, громадянина України, який не має освіти, офіційно не працевлаштований, в зареєстрованому шлюбі не перебуває, утриманців не має, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 16.03.2018 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Застосовано до ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням у Державній установі «Криворізька установа виконання покарань № 3».
Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено до закінчення 60 (шістдесяти) днів з моменту звернення ухвали до виконання, тобто з 02 квітня 2020 року до двадцять четвертої години 31 травня 2020 року включно.
Визначено для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 обов`язків, передбачених цим Кодексом, заставу в розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 168 160 (ста шістдесят восьми тисячам ста шістдесяти) грн. 00 коп.
Покладено на ОСОБА_7 у разі внесення застави наступні обов`язки строком на два місяці з моменту внесення застави: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; 4) утримуватись від спілкування з потерпілим та свідками у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 000144 від 18.01.2020 року.
У випадку невиконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених обов`язків, застава буде звернута в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України й використана у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Рішення суду обґрунтовано тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину. Згідно даних, що характеризують його особу, підозрюваний офіційно не працевлаштований, не перебуває у зареєстрованому шлюбі та не має утриманців, також не має міцних соціальних зв`язків за місцем мешкання та постійного законного джерела доходів, разом з тим підозрюваний раніше судимий та на даний час перебуває в розшуку, у зв`язку з чим слідчий суддя прийшов до висновку, що підозрюваний може як переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, так і вчинити інше кримінальне правопорушення, що в свою чергу свідчить про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Слідчий суддя також врахував відомості про вік підозрюваного, стан його здоров`я, а також матеріальне положення та вважав за необхідне, що лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою, може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної особи та створити необхідні умови для встановлення істини у вказаній кримінальній справі. При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд згідно з вимогам ст. 178 КПК України також врахував тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , його сімейний стан, рід занять.
З урахуванням того, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, який за правилами ст. 12 Кримінального кодексу України є тяжким злочином, а також враховуючи майновий стан підозрюваного, розмір можливих процесуальних витрат, суд вважав за можливим визначити розмір застави на рівні вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 1 січня 2020 року згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» складає 2 102 грн.
В апеляційній скарзі:
- адвокат ОСОБА_8 просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_3 .

Вважає, що прийняте слідчим суддею рішення передчасне, не обґрунтоване і підлягає скасуванню, як таке що порушує принцип верховенства права та засади розумності, добросовісності і справедливості.

На думку апелянта, слідчим суддею не в повному обсязі перевірені, зазначені у клопотанні слідчого про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, факти відповідно до яких йому необхідно було застосувати саме таку міру запобіжного заходу.

На думку адвоката, слідчий суддя прийшов до помилкового висновку, що більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання спробам підозрюваного ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Також апелянт вважає, що слідчим суддею не надана відповідна оцінка наявності у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків, оскільки слідчим суддею не врахований той факт, що ОСОБА_7 перебуває у цивільному шлюбі та мешкає разом з цивільною дружиною та дітьми.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, яка просила ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду в межах апеляційної скарги.
Вирішуючи питання законності судового рішення, ухваленого щодо підозрюваного ОСОБА_7 суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону ним були дотримані у повному обсязі.
Колегія суддів зазначає, що дослідивши матеріали клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства.
Обґрунтованими є висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема того, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до 6 років; можевчинити інше кримінальне правопорушення.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що зазначені ризики мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, і їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_7 будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, зокрема у вигляді домашнього арешту, на якому наполягали підозрюваний та його захисник, оскільки інші запобіжні заходи, не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях підозрюваного, не можуть їм запобігти.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає доводи сторони захисту про необхідність обрання у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
На переконання колегії судів, ухвалюючи рішення, слідчий суддя з достатньою повнотою врахував всі обставини, які відповідно до ст. ст. 177, 178, 184 КПК України могли вплинути на його висновки.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема те, що у розумінні практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Апеляційний суд також враховує визначення судом першої інстанції альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, що в повній мірі відповідає і узгоджується з положеннями ст. ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України. Даних і обставин, які б слугували підставою для зменшення розміру застави стороною захисту не надано і апеляційним судом не встановлено, а тому підстав для зменшення розміру застави, колегія суддів на даному етапі судового розгляду не знаходить.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів, вважає обґрунтованим висновок слідчого судді першої інстанції про необхідність продовження строку щодо підозрюваного зазначеного виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

Порушень вимог чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді або її зміни, апеляційним переглядом не встановлено.
Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм кримінального процесуального закону з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження сторони захисту, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали суду, - без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 квітня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4