Справа № 275/51/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2020 року смт.Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області у складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_3

потерпілої - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Брусилів Житомирської області кримінальне провадження № 0000007 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Осівці Брусилівського району Житомирської області, з повною середньою освітою, не працюючого, згідно ст.89 КК України раніше не судимого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

13 січня 2020 року близько обідньої пори, точний час під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 прийшов до будинку свого знайомого ОСОБА_6 , що розташований по АДРЕСА_2 , де вже на той час знаходилась ОСОБА_4 . Після чого ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 вживали спиртні напої до пізньої пори та з дозволу ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 залишилися ночувати у будинку ОСОБА_6 ..

Близько 3-ої години 14.01.2020 року ОСОБА_5 прокинувся та вирішив піти додому до села Нові Озеряни Брусилівського району Житомирської області. В кімнаті, де ОСОБА_5 прокинувся, не було увімкнене світло та було темно, останній почув, що під диваном, який знаходився в цій самій кімнаті, увімкнена музика на мобільному телефоні. Діставши мобільний телефон з-під дивану, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, а саме мобільним телефоном.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 скориставшись можливістю, що за його діями ніхто не спостерігає, так як на той момент всі в будинку спали, та було вимкнуте світло, таємно умисно викрав мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 4х» вартістю 800 гривень з сім карткою мобільного оператора Київстар, вартістю 25 гривень, на рахунку якої було 144 гривні, чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 969 гривні.

По дорозі додому, що за вищевказаною адресою, ОСОБА_5 аби приховати сліди вчиненого кримінального правопорушення, дістав та викинув сім картку, з вищевказаного мобільного телефону та сховав його під деревом біля с. Н.Озеряни Брусилівського району Житомирської області.

Діїї ОСОБА_5 органом досудового слідства кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України- як таємне викрадення чужого майна ( крадіжка).

16 січня 2020 року між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 укладено по даному кримінальному провадженню угоду про примирення, згідно якої потерпіла ОСОБА_4 з одного боку та підозрюваний ОСОБА_5 з іншого боку дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій обвинуваченого за частиною 1 статті 185 КК України. Також сторонами угоди узгоджене покарання у вигляді 150 (ста п`ятдесяти) годин громадських робіт та надана згода сторін на призначення покарання у вигляді громадських робіт. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному ОСОБА_5 .

Розглядаючи в порядку ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

В суді обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України, повідомив про добровільність своєї позиції при укладенні угоди про примирення, про те, що йому роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер обвинувачення та вид покарання, який буде застосований до нього у разі затвердження угоди про примирення судом, просив угоду про примирення затвердити і призначити узгоджену міру покарання.

Потерпіла ОСОБА_4 в суді просила затвердити угоду про примирення та повідомила, що вона розуміє наслідки затвердження угоди, які полягають в обмеженні права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Прокурор в суді не заперечував проти затвердження судом угоди про примирення.

Відповідно до вимог ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Так, згідно вимог ч. 1, 3, 5 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Узгоджена угодою міра покарання та згода сторін на її призначення для обвинуваченого ОСОБА_5 встановлена в межах санкції частини 1 статті 185 КК України з урахуванням даних, які характеризують особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують його його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 має постійне місце проживання, де характеризується посередньо, на обліку в психоневрологічному та в наркологічному диспансерах не перебуває, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілою угоди про примирення, цілком розуміє свої права, а також наслідки затвердження даної угоди та наслідки її не виконання.

Оскільки умови угоди про примирення повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про примирення не було добровільним або сторони не примирилися, а також відсутня неможливість виконання обвинуваченим ОСОБА_5 взятих на себе за угодою зобов`язань, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди про примирення, а також призначення обвинуваченому ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання у вигляді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт.

При цьому суд вважає, що саме таке покарання, призначене судом обвинуваченому ОСОБА_5 буде найбільше відповідати принципам та цілям призначення покарання, та є найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 373, 374, 468, 469, 471, 474, 475 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 16 січня 2020 року, укладену між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України та призначити покарання у вигляді 150( ста п`ятдесяти) годин громадських робіт.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Житомирського апеляційного суду через Брусилівський районний суд Житомирської області, з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СуддяОСОБА_1