20.03.2020 Провадження по справі № 1-кп/940/20/20
Справа № 940/1740/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2020 року Тетіївський районний суд Київської області у складі :

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі : ОСОБА_2

з участю прокурора : ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

потерпілого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві кримінальне провадження № 0000353 від 01.12.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, невійськовозобов?язаного, судимого вироком Володарського районного суду Київської області від 30.09.2019 року за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 80 годин,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком Володарського районного суду Київської області від 30.09.2019 року за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 80 годин, на шлях виправлення та перевиховання не став, а повторно вчинив умисний злочин за наступних обставин.

Так, 30.11.2019 року близько 18 год. в с. Клюки Тетіївського району Київської області ОСОБА_4 прийшов на огороджену територію домоволодіння ОСОБА_7 , де фактично проживає ОСОБА_5 , що по АДРЕСА_2 , де переслідуючи мету повторного, таємного викрадення чужого майна та привласнення його з корисливих мотивів, повторно, незаконно, таємно, протиправно, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, шляхом відкриття вхідних дверей ключем, який знаходився навпроти вхідних дверей над вікном проник до будинку, звідки здійснив крадіжку грошових коштів в сумі 10 000 гривень, які знаходилися у гаманці ОСОБА_5 .

В подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину визнав повністю, ствердивши обставини, зазначені у обвинувальному акті. Пояснив, що він, достовірно знаючи, що ОСОБА_5 напередодні продав кукурудзу і в нього є гроші, дійсно 30.11.2019 року близько 18 год. в с. Клюки Тетіївського району Київської області прийшов до його будинку, що по АДРЕСА_2 , де, шляхом відкриття вхідних дверей ключем, який знаходився навпроти вхідних дверей над вікном, про що йому теж було відомо, проник до будинку, звідки здійснив крадіжку грошових коштів в сумі 10 000 гривень, які знаходилися у гаманці ОСОБА_5 . Вказав, суду що викрадені кошти він повернув потерпілому, розкаюється у вчиненому та просив його суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що обвинувачений його сусід, який часто приходив до нього додому, та знав де знаходиться ключ від будинку. 30.09.2019 року близько 18 год. його не було вдома і в той момент обвинувачений проник до його будинку та викрав 10 000 гривень. На даний час грошові кошти обвинуваченим повернуті, тому він не має до нього претензій ні матеріального, ні морального характеру та не на наполягає на призначенні суворого покарання.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини вчиненого злочину і судом з?ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз? яснивши їм положення ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов?язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У своєму рішенні «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Таким чином, суд вважає доведеною поза розумним сумнівом винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і його дії кваліфікує за ч.3 ст. 185 КК України, як умисні дії, що виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, який повторно вчинив умисний корисливий злочин, негативно характеризується за місцем проживання, одружений, не працюючий, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра Тетіївської ЦРЛ, повернув викрадене, розкаюється у вчиненому, висновок органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк, позицію потерпілого, а також обставини, що пом?якшують і обтяжують покарання.

Як пом`якшуючі його вину обставини, суд враховує визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання суд не встановив.

Враховуючи всі обставини по справі, а також те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе в умовах не пов?язаних з ізоляцією від суспільства із застосуванням статті ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з іспитовим строком, та поклавши на нього обов?язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з?являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. 373-376 Кримінального процесуального кодексу України суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк 2 (два) роки.

Згідно ч. 1 п.п 1, 2 та ч. 2 п. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов?язки: періодично з?являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речові докази по кримінальному провадженні: гаманець коричневого кольору, грошові кошти купюрами 10 рублів та 5 рублів, 7 банківських карток, грошові кошти купюрами по 500 гривень в кількості 17 штук, загальною сумою 8500 (вісім тисяч п?ятсот ) гривень, передані під розписку потерпілому ОСОБА_5 - повернути у його розпорядження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1