Справа № 373/619/20
УХВАЛА

22 травня 2020 року Слідчий суддя Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду
Київської області ОСОБА_1
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
слідчого ОСОБА_3 ,
представника власника майна адвоката ОСОБА_4 ,
розглянувши в судовому засіданні клопотання слідчого СВ Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області, капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Переяслав-Хмельницького відділу Бориспільської прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні, ЄРДР № 0000228 від 30.03.2020,

в с т а н о в и в:
20.05.2020 до слідчого судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання слідчого погоджене прокурором, в якому він просить накласти арешт на майно, а саме: автомобіль КАМАЗ, номерний знак НОМЕР_1 ; трактор МТЗ, номерний знак НОМЕР_2 , , власником якого є ОСОБА_6 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , з метою встановлення заборони ОСОБА_6 та будь-яким іншим особам розпоряджатися, користуватися даним майном, окрім уповноваженим особам в рамках кримінального провадження № 0000228 для проведення слідчих дій. Зобов`язати ОСОБА_6 , відповідального зберігати ввірені йому речові докази, а саме: КАМАЗ, номерний знак НОМЕР_1 , трактор МТЗ, номерний знак НОМЕР_2 .
Клопотання обґрунтоване тим, що вищевказане майно було тимчасово вилучене під час огляду місця події 30.03.2020 на земельній ділянці за адресою: вул. Гайдамацька, 85, м. Переяслав. яка належить ОСОБА_7 , в той час як громадянин ОСОБА_6 за допомогою трактора знімав верхній шар ґрунту на навантажував його на автомобіль КАМАЗ. В ході огляду виявлено та вилучено автомобіль КАМАЗ, номерний знак НОМЕР_1 ; трактор МТЗ, номерний знак НОМЕР_2 , червоного кольору.
В клопотанні слідчий зазначає, що 30.03.2020 вилучені речі, а саме: автомобіль КАМАЗ, номерний знак НОМЕР_1 ; трактор МТЗ, номерний знак НОМЕР_2 , визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні та передані на зберігання ОСОБА_6 .
За даним фактом 30.03.2020 внесено відомості до ЄРДР №0000228 та розпочато досудове розслідування за ч.1 ст. 185 КК України.
Необхідність накладення арешту на тимчасово вилучене майно в клопотанні зазначається збереження речових доказів та використання їх у слідчих (процесуальних) діях.
Огляд місця події проводився невідкладно, в порядку ч.3 ст. 214 КПК України за повідомленням зі служби 102.
В судовому засіданні слідчий на обґрунтування клопотання зазначив, що у слідства є достатні підстави вважати, що вилучений автомобіль КАМАЗ та трактор були знаряддям вчинення правопорушення під час таємного викрадення майна. Вилучення майна є тимчасовим та здійснено в порядку ст.ст. 167, 168 КПК України. Вилучені речі, а саме: автомобіль КАМАЗ, номерний знак НОМЕР_1 ; трактор МТЗ, номерний знак НОМЕР_2 , визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, та передано на зберігання ОСОБА_6 в порядку ст. 100 КПК України.
Представник власника майна ОСОБА_4 заперечив проти накладення арешту на автомобіль та трактор, оскільки з клопотанням слідчий звернувся більш як через місяць після вилучення, а тому воно повинно бути повернуте власнику у вільне володіння. Крім цього слідчий, безпідставно діє упереджено та в інтересах потерпілого, вказуючи, що останній подав цивільний позов на певну суму. При цьому, ОСОБА_7 не може бути цивільним позивачем до повідомлення про підозру конкретній особі. Будь-яких ризиків того, що майно може бути знищене, відчужене чи перетворене його власником слідчий не наводить. Причетність ОСОБА_6 до кримінального правопорушення слідством не встановлена, останній не допитувався жодного разу, хоч міг би повідомити відомості, які свідчать про наклеп. Грунт він перевозив з дозволу власника земельної ділянки, за плату.

Вислухавши аргументи слідчого та представника власника майна, дослідивши подані до клопотання документи, встановлено наступне.
Відповідно до рапорту старшого інспектора-чергового Переяслав-Хмельницького ВП 30.05.2020 о 14:16 год. надійшло повідомлення зі служби 102 за заявою ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_9 незаконно возить землю із земельної ділянки.
Результат відпрацювання: рапорт передано СОГ, проведено огляд місця події.
Відповідно до рапорту старшого інспектора-чергового Переяслав-Хмельницького ВП 30.05.2020 о 17:44 год. надійшло повідомлення зі служби 102 за заявою ОСОБА_7 про те, що 30.03.2020 за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить останньому, невідомі особи здійснювали крадіжку верхнього родючого шару грунту. Про дану подію було повідомлено до Переяслав-Хмельницького ВП та наряд поліції приїздив на місце пригоди. На даний момент заявник скаржиться, що працівники поліції не вилучили транспортний засіб КАМАЗ, номерний знак НОМЕР_1 , та трактор, яким вантажили та вивозили землю.
30.03.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000228 внесено відомості про те, що 30.03.2020 о 14:16 год. заявник ОСОБА_8 виявив на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_7 , громадянина ОСОБА_6 , який за допомогою трактора, номерний знак НОМЕР_2 , знімав верхній шар грунту, який навантажував на автомобіль КАМАЗ, номерний знак НОМЕР_1 , та вивозив за межі ділянки. Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.1 ст. 185 КК України.
Відповідно до протоколу огляду місця події, складеного слідчим ОСОБА_3 30.03.2020, в період часу з 15:00 год. 15:50 год. оглянута територія за адресою: вул. Гайдамацька, 35, м. Переяслав, де виявлено та вилучено автомобіль КАМАЗ, номерний знак НОМЕР_1 ; трактор МТЗ, номерний знак НОМЕР_2 , червоного кольору. На ковші трактора маються залишки грунту. На всій території земельної ділянки, яка не огороджена, маються сліди протектора шин, схожих на протектори шин трактора.
Згідно протоколу тимчасового вилучення майна від 30.03.2020 з місця події було вилучено автомобіль КАМАЗ, номерний знак НОМЕР_1 ; трактор МТЗ, номерний знак НОМЕР_2 , червоного кольору.
Постановою слідчого від 30.03.2020 вилучене під час огляду місця події майно визнано речовими доказами та передано на зберігання ОСОБА_6 під розписку у відповідності до ч.2 ст. 100 КПК України.
Транспортний засіб КАМАЗ, номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, 1987 року випуску, належить ОСОБА_6 , адреса: АДРЕСА_1 , що вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.
Земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель загальною площею 0,1000 га, що розташована по АДРЕСА_3 , належить ОСОБА_7 , що підтверджується копією договору дарування земельної ділянки від 31.03.2004 та копією державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯЖ 666438 від 16.01.2009.
З письмових пояснень ОСОБА_7 від 30.03.2020 вбачається, що він нікому не надавав дозволу на зняття родючого ґрунту з його земельної ділянки, яку він використовував під городництво. Вважає , що ОСОБА_6 своїми неправомірними діями спричинив йому матеріальну шкоду в розмірі 80000,00 грн (вартість земельної ділянки), оскільки земельна ділянка стала не придатна для користування.
З письмових пояснень ОСОБА_8 від 30.03.2020 вбачається, що він зі своїм знайомим ОСОБА_10 проїжджали по АДРЕСА_1 . В цей час до них підійшов ОСОБА_11 зі своєю співмешканкою та попросили зателефонувати до поліції і повідомити, що ОСОБА_6 здійснює крадіжку землі з їхньої земельної ділянки.
З письмових пояснень ОСОБА_12 від 30.03.2020 вбачається, що 30.03.2020 о 10:00 год. він був вдома по АДРЕСА_4 та в цей час по вулиці проїжджав транспортний засіб КАМАЗ, водій якого продав йому землю за 1000,00 грн.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою дієвості цього провадження.
Відповідно до абзацу 2 частини. 1 статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушення чи стягнення з юридичної особи, отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України увипадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті (ст. 98 КПК України).

Відповідно до вимог ч.2 ст. 171 КПК України уклопотанні слідчого, прокурора про арешт майна серед іншого має бути обґрунтування необхідності арешту майна.

Згідно вимог ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (абзац 2 ч.1 ст. 170 КПК України).

Згідно вимог пунктів 1 3, 5, 6 ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони …. використані як засоби вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч.5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, те що з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна слідчий звернувся з порушенням строків, визначених в ч.5 ст. 171 КПК, та не довів наявності ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, яке передане на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , суд вважає, що підстав для застосування арешту на майно у спосіб, визначений в клопотанні, немає.

Вилучене майно хоч і має ознаки матеріальних об`єктів, визначених в ч. 1 ст. 98 цього Кодексу, однак слідчий не вказує, які саме сліди кримінального правопорушення мають на собі ці об`єкти, що не були зняті під час огляду місця події.

Відповідно до пункту 12 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затв. Наказом від 27.08.2010 N 51/401/649/471/23/125, Під час зберігання і передачі речових доказів, цінностей, документів та іншого майна вживаються заходи для забезпечення належного зберігання у вилучених об`єктів ознак і якостей, які визначають їх значення як речових доказів у кримінальних справах і які є на них, а також зберігання самих речових доказів, ознак і якостей з метою можливості їх подальшого цільового використання (якщо вони не можуть бути передані на зберігання потерпілим, їх родичам або іншим особам, а також організаціям).

Пунктом 13 вищезазначеної Інструкції передбачено, що речові докази зберігаються при справі, за винятком громіздких предметів, які зберігаються в органах дізнання, досудового слідства і в суді або передаються для зберігання відповідному підприємству, установі чи організації, про що складається протокол.

Таким чином, нормами вищезазначеної Інструкції встановлені порядок передачі, зокрема транспортних засобів як речових доказів, на зберігання, оформлення такої передачі відповідними письмовими документами та можливість переважної передачі речових доказів, в тому числі і транспортних засобів, на відповідальне зберігання його власникам. Крім того, така можливість передбачена і в ч. 2, ч.6 ст. 100 КПК України.

З врахуванням, вищевикладеного та того, що автомобіль та трактор, які були вилучені під час огляду місця події, передані на зберігання власнику під розписку, суд вважає, що клопотання слідчого про арешт майна підлягає частковому задоволенню: шляхом зобов`язання ОСОБА_6 зберігати передане йому майно за місцем свого проживання без зміни зовнішнього вигляду, для забезпечення використання майна у кримінальному провадженні для проведення слідчих (процесуальних) дій.
Таке обмеження (обтяження) права користуватись майном особою, якій воно ввірене, є необхідним та достатнім заходом для забезпечення збереження речових доказів та відповідатиме цілям кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 170-173 КПК України, слідчий суддя

постановив:
Клопотання слідчого СВ Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області, капітана поліції ОСОБА_3 , про арешт майна задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_6 зберігати вилучені слідчим під час огляду місця події 30.03.2020 та передані йому під розписку, транспортні засоби: автомобіль КАМАЗ, номерний знак НОМЕР_1 ; трактор МТЗ, номерний знак НОМЕР_2 , власником яких є ОСОБА_6 за місцем проживання останнього: АДРЕСА_1 , у стані придатному для використання у кримінальному провадженні для проведення слідчих дій (без зміни зовнішніх ознак та властивостей цих транспортних засобів).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 16:30 год. 27.05.2020.

Слідчий суддя ОСОБА_1