Ухвала
іменем України
9 червня 2020 року
м. Київ
справа № 163/941/20
провадження № 51-2671впс20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_4 про направлення з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів кримінального провадження № 0000047 від 19 липня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК,
встановив:
До Верховного Суду надійшло клопотання в порядку ст. 34 КПК про направлення вищезазначеного провадження з Любомльського районного суду Волинської області до Святошинського районного суду м. Києва, а саме за місцем вчинення кримінального правопорушення, відповідно до положень ч. 1 ст. 32 цього Кодексу.
Учасникам судового провадження було повідомлено про час та місце розгляду клопотання, проте в судове засідання вони не з`явилися, що не перешкоджає його розгляду. Заперечень та клопотань про відкладення дати розгляду клопотання

не надійшло.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені у клопотанні доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 32 КПК кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі, якщо було вчинено декілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю суд,

у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 34 цього Кодексу передбачено передачу кримінального провадження на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 34 КПК питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів вирішується колегією суддів Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого.
З обвинувального акта встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК. Досудове розслідування закінчено слідчим управлінням фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області (Київський майдан, 4, м. Луцьк), а матеріали кримінального провадження надіслано до Любомльського районного суду Волинської області для розгляду по суті.
Згідно зі змістом обвинувального акта ОСОБА_5 вчинив інкриміновані йому діяння біля пункту пропуску «Яготин» Волинської митниці ДФС у с. Старовойтове Любомльського району Волинської області, де отримав завідомо підроблені для нього інвойси з реквізитами підприємств-нерезидентів «StewartExport Ltd» та «Euroenergy Kft. Llp», що містили ідентифікуючі дані й завідомо неправдиві відомості про справжню вартість товару. Ці інвойси умисно протиправно були подані обвинуваченим до Волинської митниці ДФС митному брокеру

ОСОБА_6 , якому не було відомо про злочинні наміри ОСОБА_5 .

Останній указував вносити брокеру показники вартості імпортованого товару до митних декларацій при їх складанні під час проведення митних процедур. Складені за таких обставин митні декларації № 100250003/2016/140749 від 12 вересня

2016 року, № 100250003/2016/141555 від 27 вересня 2016 року, № 100250003/2016/144806 від 2 грудня 2016 року, № 100250003/2016/280701

від 17 лютого 2017 року, № UA 100010/2017/260700 від 6 квітня 2017 року містили неправдиві відомості щодо вартості товару і в період з вересня 2016 року по квітень 2017 року були подані митним брокером до регіональних митниць ДФС Київської області.

Посилання захисника на те, що визначальним для встановлення місця вчинення інкримінованого ОСОБА_5 злочину є подана до відділу митного оформлення № 1 митного поста «Західний» (вул. М. Краснова, 27, м. Київ) митна декларація

№ UA 100010/2017/260700 від 6 квітня 2017 року, не грунтується на положеннях закону України про кримінальну відповідальність.

Так злочин, передбачений ст. 366 КК, вважається закінченим з моменту підроблення завідомо неправдивого документа незалежно від подальшого його використання, а при видачі документа з моменту його випуску або надання заінтересованій особі.
Згідно з обвинувальним актом, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, а також внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей відбулися у с. Старовойтове Любомльського району Волинської області, тобто за територіальною підсудністю Любомльського районного суду Волинської області. А тому підстави для задоволення клопотання захисника про направлення кримінального провадження № 0000047 від 19 липня 2017 року з Любомльського районного суду Волинської області до Святошинського районного суду м. Києва відсутні.

На підставі викладеного та керуючись статтями 32, 34 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про направлення з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів кримінального провадження № 0000047 від 19 липня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3