Справа № 317/659/20
Провадження № 1-в/317/78/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
захисника засудженого, адвоката ОСОБА_5 ,
представника адміністрації колонії ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференцзв`язку клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області, громадянина України, не одруженого, який зареєстрований та до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджений 03.12.2018 Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 187, ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі. Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано строк тримання під вартою з 05.07.2017 по 03.12.2018 з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 26.03.2019, зараховано в строк покарання у виді позбавлення волі термін тримання під вартою з 04.12.2018 по 26.03.2019 з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив суд розглянути можливість застосування до нього пільгу, передбачену ст. 81 КК України, у вигляді умовно-дострокового звільнення. Зазначив, що він своєю хорошою поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.
У судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 клопотання підтримали, просили його задовольнити. Захисник засудженого зауважив, що ОСОБА_4 за час відбування покарання стягнень не мав, на виробництві не працевлаштований, але щодня виконує роботу у їдальні установи на безоплатній основі.
Прокурор ОСОБА_3 висловив думку про необхідність відмови у задоволенні клопотання, посилаючись на те, що засуджений не довів своє виправлення.
Представник адміністрації ДУ «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» у судовому засіданні зазначив, що засуджений ОСОБА_4 не довів свого виправлення. Заперечував проти задоволення клопотання.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений 03.12.2018 Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 187, ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі. Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано строк тримання під вартою з 05.07.2017 по 03.12.2018 з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 26.03.2019, зараховано в строк покарання у виді позбавлення волі термін тримання під вартою з 04.12.2018 по 26.03.2019 з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку: 05.07.2017 року Кінець строку: 14.10.2020 року.

З наданої адміністрацією виправної колонії характеристики вбачається, що засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 07.07.2017.

Під час тримання у Запорізькому слідчому ізоляторі характеризувався негативно, за порушення вимог режиму тримання мав 1 стягнення від начальника установи, яке погашено у встановленому законом порядку, заохочень не мав.

З 07.05.2019 відбуває покарання у ДУ «Біленьківська виправна колонія (№ 99)», характеризується посередньо, порушень режиму відбування покарання не допускає, стягнень не має. За виконання покладених вимог та дотримання правил поведінки 1 раз заохочувався правами начальника колонії.

Безоплатно, на добровільній основі виконує обов`язки різноробочого в їдальні для засуджених. На даний час до роботи ставиться посередньо. Вказану роботу виконує самостійно, але під наглядом представників адміністрації. Ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, посереднє. Ініціативи до виконання робіт із благоустрою установи не проявляє. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Підтримує стосунки із засудженими, як позитивної так і негативної спрямованості. Дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд.

На даний час участі у програмах диференційованого-виховного впливу та у секціях самодіяльної організації не приймає, бажання не виявляє. На заходи індивідуально-виховного характеру реагує посередньо. Бібліотеку в установі не відвідує. Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування, побачень, отримує від них посилки та передачі. За характером спокійний та врівноважений, у відношенні до засуджених не конфліктний. Дотримується вимоги санітарії та гігієни. На профілактичному обліку не перебуває.

У скоєному злочині вину свою визнає, розкаюється. За вироком суду позову не має.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови. Змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність. А ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Вислухавши думку прокурора, засудженого та представника адміністрації установи, дослідивши матеріали особової справи ОСОБА_4 , беручи до уваги, що засуджений на добровільній основі щодня виконує роботу у їдальні для засуджених, має 1 заохочення, не знятих чи не погашених стягнень не має, суд вважає, що засуджений став на шлях виправлення і до нього можливо застосувати заохочувальну норму у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, а клопотання засудженого підлягає задоволенню.
Керуючись ст.81 КК України, ст.ст. 336, 369-372, 392-393, 395, 537, 539 КПК України, ст.ст. 153, 154 КВК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.
Звільнити умовно-достроково ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на весь залишений строк.
Зарахувати в строк відбутого покарання час знаходження в місцях позбавлення волі до моменту фактичного звільнення.
Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

У разі подання апеляції прокурором, виконання ухвали зупиняється.

Повний текст ухвали складено 05.05.2020.

Суддя ОСОБА_1