Справа № 502/2339/19
УХВАЛА

13 січня 2020 року м. Кілія

Слідчий суддя Кілійського районного суду Одеської області ОСОБА_1
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання

слідчого СВ Кілійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 ,

погоджене з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_6

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кілія Одеської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 22.09.2005 р. Кілійським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, 20.02.2012 р. звільненого умовно-достроково на підставі ст. 81 КК України;

- стосовно якого: 22.02.2019 р. скеровано до суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0007450 від 04.08.2019 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України; 20.08.2019 р. скеровано до суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 00007746 від 04.08.2019 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України

підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному 11.11.2019 року

до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000606

за ознаками кримінальних правопорушень,

передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді Кілійського районного суду Одеської області з клопотанням в якому зазначено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, за які передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, вчинених після повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, що свідчить про можливість ним в подальшому вчиняти нові злочини. Крім того, він не працює, характеризується негативно та веде жебрацький спосіб життя; в нього відсутні міцні соціальні зв`язки. З метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання можливості підозрюваному в зв`язку з вищезазначеним переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки існує реальна загроза призначення покарання у виді позбавлення волі, а також вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню шляхом впливу на свідків, слідчий клопоче про застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний в судовому засіданні підтвердив обґрунтованість повідомленої йому підозри та просив застосувати до нього менш суворий запобіжний захід, зазначаючи що він не ухилятиметься від органів досудового розслідування та суду і більше не вчинятиме кримінальних правопорушень. Відповідаючи на питання пояснив, що наразі проживає у матері в с. Фурманівка Кілійського району.

Вивчивши клопотання із долученими до нього додатками та заслухавши учасників розгляду, слідчий суддя встановив наступне:

Подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Як вбачається з протоколів допиту потерпілих та свідків, даних з протоколів огляду, пред`явлення особи для впізнання та документів, також з протоколів проведення слідчого експерименту, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у тому, що:

-09.11.2019 р. він, перебуваючи за запрошенням ОСОБА_7 в квартирі АДРЕСА_3 , скориставшись тим, що його дії не будуть помічені, шляхом вільного доступу, зняв з вказівного пальця руки сплячої ОСОБА_8 золотий перстень загальною вагою 6,6828 г, вартістю 7825,36 гривень та з вушних мочок пару золотих сережок загальною вагою 4,2118 г, вартістю 5058,42 гривень, після чого місце злочину залишив та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на суму 12 833,78 гривень;

-відомості про відповідне кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР 11.11.2019 р. за № 0000606 з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 185 КК України.

- 20.12.2019 р. ОСОБА_4 слідчим повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно.

-27.11.2019 р. приблизно о 09:00 ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер вчинюваних ним дій, таємно, з корисливих мотивів, шляхом перестрибування через паркан проник до будинку АДРЕСА_4 , звідки таємно викрав насос ножний та одну пару весел без кріплення, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 252,50 гривень;

-відомості про відповідне кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР за № 0000634 з правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 185 КК України.

- 27.12.2019 р. ОСОБА_4 слідчим повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна, вчиненого з проникненням у житло повторно.

-09.12.2019 р. приблизно об 11:00 ОСОБА_4 маючи намір на незаконне заволодіння чужим майном, відкрито, з корисливих мотивів, в присутності продавця магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , ОСОБА_10 , відкрито заволодів пляшкою горілки «Nemiroff» об`ємом 0,7 л, вартістю 125,77 гривень, алкогольним напоєм «Revo Energy» об`ємом 0,5 л в пластиковій банці, вартістю 29,68 гривень, холодним чаєм у пляшці «Ліптон», вартістю 11 гривень, печивом «Бісквіт зі згущеним молоком», вартістю 33 гривні та залишив магазин, чим спричинив ФОП « ОСОБА_11 » матеріальну шкоду на суму 199,45 гривень.

-відомості про відповідне кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР за № 0000648 з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 186 КК України.

-27.12.2019 р. ОСОБА_4 слідчим повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна, вчиненого повторно.

-09.12.2019 р. приблизно о 21:40 ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно викрав з прилавку магазину «Копійка № 46», розташованого за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Тургенєва, 33, продовольчі товари, а саме віскі марки «White Horse» об`ємом 0,35 л, вартістю 264,66 гривень та пляшку коньяку марки «Bolgrad» об`ємом 0,5 л, вартістю 140,61 гривню, які поклав до внутрішньої кишені куртки та не розрахувавшись пройшов повз касову зону магазину, чим спричинив ТОВ «Модерн-Трейд» матеріальну шкоду на загальну суму 405,27 гривень

-відомості про відповідне кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР за № 0000651 з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 185 КК України.

-27.12.2019 р. ОСОБА_4 слідчим повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно.

Будучи допитаним в якості підозрюваного ОСОБА_4 дав визнавальні показання у вчиненні відповідних злочинів.

28.12.2019 р. прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури винесено постанову про об`єднання вказаних кримінальних проваджень під номером 0000606.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

В свою чергу, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що підозрюваний є раніше судимим за особливо тяжкий злочин проти власності, пов`язаний з застосуванням насильства до особи; обґрунтовано підозрюється у вчиненні відповідних кримінальних правопорушень, за які передбачено найсуворіше покарання виключно у виді позбавлення волі на строк до шести років.

Підозрюваний офіційно не працевлаштований, має негативну репутацію та не має міцних соціальних зв`язків та постійного місця проживання. Крім того, раніше він повідомлявся про підозру у вчиненні інших кримінальних правопорушень, пов`язаних з посяганням на чужу власність та відповідні кримінальні провадження стосовно нього перебувають на розгляді в суді.

Встановлені під час розгляду відповідного клопотання обставини свідчать про існування ризиків, передбачених п. п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду з огляду на тяжкість покарання, а також вчинити інше кримінальне правопорушення в разі, якщо підозрюваний перебуватиме на волі.

Оцінивши обставини визначені ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та вважає необхідним застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки виходячи зі встановлених обставин та відомостей про особу підозрюваного, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищенаведеним ризикам, а застосування відповідного запобіжного заходу не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Строк дії відповідного запобіжного заходу слід визначити в межах строку досудового розслідування даного кримінального провадження, а не тривалістю 60 днів, як просить сторона обвинувачення, таким чином задовольнивши клопотання частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, становить від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Визначаючи розмір застави, слідчий суддя виходить з вимог ст. ст. 178, 182 КПК України, враховує матеріальне становище обвинуваченого, дані про його особу, тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється, та з урахуванням Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який з 1 січня 2020 року становить 2102 гривні, вважає за необхідне визначити заставу у 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193,194, 196, 197, 205, 219 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :
Клопотання слідчого - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 38 днів, тобто до 20.02.2020 р. включно.

Строк тримання ОСОБА_4 під вартою обчислювати з 13.01.2020 р.

Ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 припиняє свою дію після 20.02.2020 р.

Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, визначених КПК України.

Визначити заставу у розмірі 126 120 гривень, що становить 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня поточного року, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою у даному кримінальному провадженні; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити в два місяці з моменту внесення застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення негайно має здійснити розпорядження про звільнення підозрюваного та повідомити про це прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та слідчого Кілійського ВП ОСОБА_5 .

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити підозрюваному.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Кілійського районного суду ОСОБА_1