Справа № 526/123/20
Провадження № 1-кс/526/388/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2020 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Гадяч заяву судді Гадяцького районного суду ОСОБА_4 про самовідвід при розгляді кримінального провадження № 0000771 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (справа № 526/123/20 провадження № 1-кп/526/83/2020),

в с т а н о в и в :

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.06.2020, до провадження судді ОСОБА_4 передано кримінальне провадження № 0000771 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (справа № 526/123/20 провадження № 1-кп/526/83/2020).

25 червня 2020 року суддя ОСОБА_4 звернулася із заявою про самовідвід, вказуючи, що потерпілим у даному кримінальному провадженні є ОСОБА_6 , дружина якого ОСОБА_7 є прокурором Гадяцького відділу Миргородської місцевої прокуратури. Оскільки ОСОБА_7 , як прокурор бере участь у розгляді кримінальних проваджень, у зв`язку з цим їх пов`язують службові відносини. Дана обставина виключає участь як судді у даній справі, тому на підставі ст. 75 КПК України та відповідно до ст. 80 КПК України заявлено самовідвід.

Суддя ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином.

Прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 віднесли розгляд даного питання на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників процесу суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 являється прокурором Гадяцького відділу Миргородської місцевої прокуратури та є дружиною потерпілого ОСОБА_8 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

У відповідності до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У відповідності з п. 66 Рішення ЄСПЛ (Справа «Мироненко і Мартенко проти України, заява № 4785/02») безсторонність судді за усталеною практикою Суду для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Відповідно до об`єктивного критерію, визначається серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. З огляду на те, що зовнішні прояви можуть мати певну важливість, ЄСПЛ у справі «De Cubber v. Belgium» зазначив, що «правосуддя має не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться». Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві («Wettstein v. Switzerland», «Castillo Algar v. Spain», «Білуха проти України»)

Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя суддею.

Відповідно до п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

Наведені аргументи про самовідвід хоча і не впливають на розгляд справи, проте загалом, можуть викликати суб`єктивне сприйняття учасниками справи даних обставин та негативно вплинути на довіру до суду і викликати сам сумнів в неупередженості судді та відповідно сумнів щодо загалом існування та дію справедливого суду в Україні, а тому відповідно заява про самовідвід судді підлягає задоволенню, бо "правосуддя має не тільки чинитися, але й повинно бути видно, що воно чиниться справедливим та неупередженим судом", що є одним з найважливіших принципів функціонування судової системи в цілому.

Враховуючи вищевикладене, а також з метою запобігання виникненню сумнівів при розгляді кримінального провадження суддею ОСОБА_4 у сторін процесу щодо її неупередженості та для забезпечення права сторін на справедливий суд під час розгляду справи, вважаю, що заява про самовідвід підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 75, 80, 81, 372 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву судді Гадяцького районного суду ОСОБА_4 про самовідвід при розгляді кримінального провадження № 0000771 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (справа № 526/123/20 провадження № 1-кп/526/83/2020)- задовольнити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_1