ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4 ОСОБА_5
прокурораОСОБА_6 , ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

власника майна ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 грудня 2019 року про арешт майна,

в с т а н о в и л а :

Прокурор Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_6 23.12.2019 року звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні №0000182 від 06.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

В обґрунтування клопотання вказав, що за результатами моніторингу Інформаційних систем, зокрема: Публічної кадастрової карти України, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і їх обтяжень встановлено, що посадовими особами Свидівоцької сільської ради Черкаського району в порушення вимог п. 4 ч. 3 ст. 186-1 Земельного кодексу України щодо обов`язкового погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лісогосподарського призначення з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, на підставі рішення сесії Свидівоцької сільської ради Черкаського району № 70-22 від 09.10.2019 відведено у приватну власність громадянам земельні ділянки загальною площею 0,6га за кадастровими номерами: :03:001:0389, :03:001:0390, :03:001:0391, :03:001:0392, :03:001:0393, :03:001:0394, які розташовані в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району, за рахунок земель лісового фонду.

В ході розслідування кримінального провадження встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власником земельної ділянки кадастровий номер: :03:001:0389 площею 0,1 га є ОСОБА_9 , земельної ділянки кадастровий номер: :03:001:0390 площею 0,1 га - ОСОБА_10 , земельної ділянки кадастровий номер: :03:001:0391 площею 0,1 га - ОСОБА_11 , земельної ділянки кадастровий номер: :03:001:0392 площею 0,1га - ОСОБА_12 , земельної ділянки кадастровий номер: :03:001:0393 площею 0,1 га - ОСОБА_13 , земельної ділянки кадастровий номер: :03:001:0394 площею 0,1 га - ОСОБА_14 .

Із змісту відповіді ДП «Черкаське лісове господарство» прокурором встановлено, що згоди представниками цього підприємства на вилучення чи передачу у власність земельних ділянок із зазначеними вище кадастровими номерами не надавалася. Інформація про вилучення земельних ділянок із постійного користування в підприємстві відсутня.

Відповідно до листа Управління екології та природних ресурсів Черкаської обласної державної адміністрації, висновки стосовно погодження документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок, розташованих в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району з вказаними номерами за період з 01.06.2013 по 11.11.2019 Департаментом та Управлінням не надавалися.

Згідно листа Регіонального офісу водних ресурсів у Черкаській області звернень щодо погодження проектів землеустрою з відведення земельних ділянок з указаними вище кадастровими номерами в приватну власність та виготовлення на них паспортів водних обєктів на розгляд до Регіонального офісу водних ресурсів не надходило.

Допитаний під час досудового розслідування в якості свідка ОСОБА_15 повідомив, що працює на посаді головного лісничого ДП «Черкаське лісове господарство». Зі слів свідка, земельні ділянки із кадастровими номерами №№:03:001:0389, :03:001:0390, :03:001:0391, :03:001:0392, :03:001:0393, :03:001:0394 перебувають на території лісового фонду ДП «Черкаське лісове господарство» (квартал 5 виділ 5, 20 Свидівоцького лісництва), а інформація про вилучення земельних ділянок із постійного користування в підприємстві відсутня.

Оскільки вказані земельні ділянки відповідають критеріям викладеним у ст. 98 КПК України, прокурор просив накласти на них арешт з метою забезпечення збереження речового доказу, запобігання можливості його відчуження та будь-якої зміни права власності.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 грудня 2019 року задоволено клопотання прокурора та накладено арешт, у виді заборони на розпорядження та подальшого відчуження, на земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:001:0389 площею 0,1 га власником якої є ОСОБА_9 , :03:001:0390 площею 0,1 га власником якої є ОСОБА_10 , :03:001:0391 площею 0,1 га власником якої є ОСОБА_11 , :03:001:0392 площею 0,1 га власником якої є ОСОБА_12 , :03:001:0393 площею 0,1 га власником якої є ОСОБА_13 , :03:001:0394 площею 0,1 га власником якої є ОСОБА_14 .

Ухвала мотивована тим, що зазначене майно відповідає критеріям речових доказів. Слідчий суддя вважає, що арешт необхідно накласти з метою забезпечення його схоронності як речового доказу.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.12.2019 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Вказує, що прокурором не доведено доказів необхідності арешту та наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Також, вказує скаржник, прокурором не доказано, що арештоване майно є матеріальним об`єктом, який був знаряддям вчинення кримінального правопорушення; зберегло на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження; є предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій; є таким, що набуто кримінально протиправним шляхом або отримано юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, прокурор не доказав наявності ознак кримінального правопорушення - тяжких наслідків, для кваліфікації правопорушення за ч.2 ст.364 КК України, а на момент розгляду клопотання в даному кримінальному провадженні відсутні особи з процесуальним статусом підозрюваний, обвинувачений, також відсутній цивільний позивач та юридична особа, що отримала неправомірну вигоду.

За таких обставин вважає апелянт, клопотання прокурора не підлягає до задоволення.

У судовому засіданні ОСОБА_9 та його адвокат ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу з мотивів, які в ній наведені.

Прокурори просили відхилити апеляційну скаргу, вказавши, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою. Вказали, що зазначені земельні ділянки були визнані постановою слідчого речовим доказом, й основна мета їх арешту зберегти їх в існуючому стані та не допустити їх подальше можливе відчуження нинішніми власниками, що значно ускладнить процес їх повернення у державну чи комунальну власність.

Заслухавши доповідь судді, думки учасників судового провадження, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Положеннями ст. 131 КПК України передбачено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження. Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з вимогами ст. 170 КПК України в реакції, яка діє з 29 лютого 2016 року, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Постановою слідчого від 23 грудня 2019 року указані вище земельні ділянки визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні (а.с. 38-40). Колегія суддів враховує наведену в клопотання прокурора необхідність проведення досудового розслідування за підозрою можливого вчинення злочину посадовими особами Свидівоцької сільської ради за ст. 364 КК України під час виділення у власність фізичних осіб належних територіальній громаді села земельних ділянок рекреаційного призначення, підтвердження чи спростування даної обставини потребує додаткового часу для проведення необхідних слідчих дій.

Також, колегія суддів погоджується з обгрунтованістю позиції прокурора стосовно необхідності запобігти можливим діям власників земельних ділянок щодо змінити їх стану, подальшої забудови тощо, а також можливим фактам їх відчуження, що значно ускладнить можливу процедуру їх повернення у власність держави чи територіальної громади.

Тому, з метою забезпечення уникнення подальшого відчуження зазначеного майна до вирішення питання про винуватість окремих осіб, колегія суддів вбачає обґрунтованим накладення арешту на вищезазначене майно.

Керуючись ст.ст. 167, 170, 171, 172, 173, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 грудня 2019 року про накладення арешту на майно, залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :