ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1044/20 Справа № 205/7181/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

В с т а н о в и л а:
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2020 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 27 березня 2020 року щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд послався на те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років, що може свідчити про можливість ухилення обвинуваченого від суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Окрім того, з часу обрання попереднього запобіжного заходу ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні не зменшився, оскільки повідомлено про підозру у тяжкому злочині, обвинувачений усвідомлює невідворотність покарання та умови доведеності вини, знає адреси мешкання свідків, при цьому покази даних свідків, як доказ судом не досліджені та застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або іншого запобіжного заходу, не пов`язаного із взяттям під варту, не зможе попередити ризики, встановлені ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2020 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 та звільнити останнього з-під варти.
Свої вимоги про скасування ухвали захисник обґрунтовує тим, що на даний час у справі відносно його підзахисного ОСОБА_8 відсутні будь-які передбачені Кримінальним процесуальним законом України підстави для його подальшого тримання під вартою.
На думку захисника, прокурором у даному кримінальному провадженні взагалі не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, відносно його підзахисного ОСОБА_8 , і жодні об`єктивні дані, які б підтверджували ці ризики, матеріали кримінального провадження не містять.
ОСОБА_8 жодного разу не вчиняв дій, які б свідчили про його намір переховуватися від органів слідства чи суду, інші дані, які б свідчили про наявність цього ризику, відсутні. Більш того, матеріалами провадження встановлено, шо ОСОБА_8 має постійне місце проживання у м. Дніпро, тобто за місцем проведення досудового розслідування і подальшого судового розгляду.
За місцем проживання ОСОБА_8 характеризується виключно позитивно. Має сталі соціальні зв`язки, має малолітнього сина 2007 р.н. Зазначені обставини об`єктивно свідчать про те, що перебуваючи на волі, його підзахисний ОСОБА_8 не буде вчиняти спроб втечі. Вказівка щодо наявності ризику, що ОСОБА_8 буде переховуватися від суду є суто нічим не обгрунтованим припущенням.
Зазначає, що не містять матеріали провадження даних і про те, що ОСОБА_8 вчиняв спроби знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, чи перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином.
Вказані ризики взагалі не можуть існувати, оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні завершене, всі речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вилучені і зберігаються у місці, визначеному органом обвинувачення, всі докази, які сторона обвинувачення вважала за необхідне зібрати, зібрані.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду в межах апеляційної скарги.
Вирішуючи питання законності судового рішення, ухваленого щодо ОСОБА_8 , суд зазначає таке.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду цього питання, суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах контрольного провадження №205/7181/17, судом першої інстанції 18 грудня 2019 року в порядку ст. 331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 .
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою та наявність підстав для його зміни, суд першої інстанції належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися й виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 та доводи захисника в його інтересах щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.
Матеріали провадження не містять переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Наявність тих обставин, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше не судимий, про підозру у вчинені іншого кримінального провадження не повідомлявся, має міцні соціальні зв`язки, має малолітню дитину, постійне місце проживання та за місцем проживання характеризується виключно позитивно, відсутніть цивільного позову хоча і має місце, однак не є безумовними підставами для відмови в продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Разом з цим, вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції, відповідно до ст. 178 КПК України, врахував, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, що може свідчити про можливість ухилення обвинуваченого від суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності та те, що з часу обрання попереднього запобіжного заходу ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні не зменшився, оскільки покази даних свідків, як доказ судом не досліджені та обвинувачений знає адреси мешкання цих свідків, та дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою та відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу.
Всі викладені захисником доводи апеляційної скарги були предметом дослідження судом при продовженні строку дії запобіжного заходу ОСОБА_8 і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість доводів поданих апеляційних скарг не встановлено.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2020 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4