Ухвала
11 січня 2020 року
м. Київ
справа № 203/4575/17
провадження № 51- 5614 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 04 березня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 06 вересня 2019 року у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 ,
встановив:
ОСОБА_4 , яка є матір`ю засудженого ОСОБА_5 звернулась із касаційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказані судові рішення та закрити кримінальне провадження.
Перевіривши матеріали провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 , Суд дійшов висновку, що скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, з наступних підстав.
Право на оскарження судових рішень в касаційному порядку не є абсолютним. Так, згідно п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний розгляд справи, і лише у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року зазначив, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. При цьому право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання (пункт 41 рішення у справі «Абрамова проти України» від 18 грудня 2018 року, заява № 41988/08; пункт 78 рішення у справі «Зубац проти Хорватії» від 05 квітня 2018 року, заява № 40160/12 та інші).
Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 425 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) касаційну скаргу мають право подати лише особи, зазначені у цій статті: засуджений, його законний представник чи захисник; виправданий, його законний представник чи захисник; підозрюваний, обвинувачений, його законний представник чи захисник; законний представник, захисник неповнолітнього чи сам неповнолітній; законний представник чи захисник особи; щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного характеру; прокурор; потерпілий або його законний представник чи представник; цивільний позивач, його представник або законний представник; цивільний відповідач або його представник. Цей перелік є вичерпним.
Таким чином, ОСОБА_4 , яка є матір`ю засудженого ОСОБА_5 , не має процесуального статусу, що входить до цього переліку, у зв`язку з чим згідно з положеннями ст. 425 КПК України не має права подавати касаційну скаргу на судові рішення стосовно ОСОБА_5 .
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо її подала особа, яка не має права подавати касаційну скаргу.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргуОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 04 березня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 06 вересня 2019 року у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3