УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.06.2020 Справа №607/9590/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

під час розгляду у підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувального акта у кримінальному провадженні №001034 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.3 ст.185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, що мали місце на момент обрання відносно даного обвинуваченого вказаного запобіжного заходу, обсяг яких на даний час не зменшився і які перешкоджають обранню відносно ОСОБА_3 менш суворого запобіжного заходу.

Суд, заслухавши клопотання прокурора, думки захисника та обвинуваченого, які заперечили у задоволенні клопотання прокурора та заявили клопотання про зміну чинного запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 із тримання під вартою на менш суворий, що не пов`язаний із триманням під вартою, посилаючись на необґрунтованість ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, незаконність клопотання, ознайомившись із матеріалами судового провадження, вважає, що у задоволенні клопотань сторони захисту про зміну щодо ОСОБА_3 чинного запобіжного заходу на менш суворий необхідно відмовити, а клопотання прокурора слід задовольнити, виходячи з наступних мотивів.
Так, згідно ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ст.178 КПК України, окрім інших, у тому числі, обставинами, які враховуються при обранні запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, які зобов`язаний суд оцінити при постановленні ухвали є: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

А тому, зважаючи на наведене, а також на те, що ОСОБА_3 , хоча і будучи особою молодого віку, маючою постійне місце проживання, водночас, яка раніше неодноразово була судима за вчинення тяжких злочинів проти власності, ніде не працює, низький рівень його соціальних зв`язків, який щойно звільнившись з місць позбавлення волі, у даному кримінальному провадженні знову обвинувачується у вчиненні, у тому числі, тяжкого злочину проти власності, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується ОСОБА_3 внаслідок вчинення кримінального правопорушення, при тому, що у провадженні суду є ще 2 судових провадження у кримінальних провадженнях, де ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні середньої тяжкості та тяжких злочинів проти власності, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема, переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, які є обґрунтованими та на даний час продовжують своє існування.

Вищенаведені обставини в сукупності їх аналізу, дають суду підстави вважати, що указаний обвинувачений, у разі зміни йому чинного запобіжного заходу із тримання під вартою на менш суворий, як про це клопоче сторона захисту, останній запобіжний захід не забезпечить мети його застосування, а саме забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання обґрунтованим у попередньому абзаці даної ухвали ризикам, а тому, враховуючи вказане, а також те, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 закінчується, суд приходить до висновку, щострок тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 слід продовжити до 2 місяців, тобто, до 00 год. 00 хв. 23 серпня 2020 року.

При цьому, будь-яких переконливих доказів, які б обґрунтовано свідчили про незаконність поданого прокурором до суду клопотання про продовження строку тримання під вартою, що б перешкоджало суду його розглядати під час підготовчого провадження, судом не здобуто та стороною захисту не подано.

Керуючись наведеним, а також ч.3 ст.315 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотань сторони захисту про зміну обвинуваченому ОСОБА_3 чинного запобіжного заходу на менш суворий відмовити, а клопотання прокурора задовольнити, раніше обраний обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний щодо нього під час досудового розслідування, продовжити до 2 місяців, тобто, до 00 год. 00 хв. 23 серпня 2020 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Головуючий суддяОСОБА_1