ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003887 від 11 вересня 2016 року, за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого та прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2018 року щодо
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровську, громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_9 ,
прокурорів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_12 ,
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_13 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2018 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язанні з виконанням організаційно-розпорядчих функцій у сфері дотримання вимог законодавства про охорону праці та експлуатації електрообладнання строком на 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки та покладенням на нього обов`язків, передбаченних ч. 1 ст. 76 КК України.
Окрім того, судом вирішено цивільний позов.
ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, за таких обставин.
Так, ОСОБА_8 згідно наказу головного лікаря КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» № 02-02/1068-п від 20.07.2015 займає посаду головного енергетика КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова».
Згідно наказу керівника КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» № 147 від 25.03.2016 ОСОБА_8 призначено відповідальним за електрогосподарство КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова».
Згідно посадової інструкції головного енергетика КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова», затвердженої головним лікарем КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» 24.12.2015 основним завданням ОСОБА_8 є здійснення організаційного та технічного керівництва експлуатацією енергетичного господарства в обласній лікарні. ОСОБА_8 безпосередньо підпорядковуються усі працівники енергетичної служби.
Відповідно до п. 2.8 та 2.12 посадової інструкції головний енергетик ОСОБА_8 зобов`язаний стежити за експлуатацією всього устаткування, окремих установок електромережі та брати участь у проведенні поточного ремонту електричних мереж.
Відповідно до п. 4.2 посадової інструкції головний енергетик ОСОБА_8 несе відповідальність за помилкові дії, неправильно прийняті рішення, невиконання доручень головного лікаря і за помилки підлеглого йому персоналу.
Згідно п. 5.2, 5.3, 5.4, 5.5 посадової інструкції головний енергетик ОСОБА_8 повинен знати правила технічної експлуатації та ремонту електричних мереж та обладнання, особливості вимог з постачання електроенергією обласної лікарні, устрою та експлуатації електромереж, діючі технічні умови та нормативи, а також правила розробки та оформлення технічної документації.
Отже, у своїй діяльності головний енергетик КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» ОСОБА_8 зобов`язаний керуватись та додержуватись норм діючого законодавства України, а саме:
- ст. 14 Закону України «Про охорону праці», згідно якої працівник зобов`язаний дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди;
- п. 2.1.7 Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів (Правил), затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики № 4 від 09.01.1998, згідно якого кожний працівник особисто відповідає за свої дії в частині дотримання вимог цих Правил;
- п. 2.3.6 Правил згідно якого під час роботи в електроустановках напругою до 1000 В без зняття напруги на струмовідних частинах чи поблизу від них необхідн о: обгородити розташовані поблизу робочого місця інші струмовідні частини, що перебувають під напругою, і до яких можливий випадковий дотик;
- п. 3.2.1 Правил згідно якого відповідальними за безпеку робіт, що виконуються в електроустановках, є працівник, який видає наряд, розпорядження; працівник, який дає дозвіл на підготовку робочого місця; працівник, який готує робоче місце, допуск; працівник, який допускає до роботи; керівник робіт; працівник, який наглядає за безпечним виконанням робіт; члени бригади;
- п. 3.2.4.Правил згідно якого працівник, який дає дозвіл на підготовку робочих місць і на допуск, несе відповідальність за достатність передбачених для безпечного виконання робіт заходів по вимкненню та заземленню устаткування і можливість їх здійснення, а також за координацію часу і місця роботи бригад, що допускаються;
- п. 3.2.5 Правил згідно якого працівник, який готує робоче місце, відповідає за правильне виконання заходів щодо підготовки робочого місця, вказаних у наряді, а також тих, що вимагаються умовами роботи (встановлення замків, плакатів, огорож);
- п. 3.2.6 Правил згідно якого допускач відповідає за правильність і достатність вжитих заходів безпеки та їх відповідність до характеру і місця роботи, зазначених у наряді, за правильний допуск до роботи, а також за повноту та якість проведеного ним інструктажу;
- п. 4.1.1 Правил згідно якого для підготовки робочого місця до роботи, яка вимагає зняття напруги, слід вжити у вказаному порядку таких технічних заходів: здійснити необхідні відключення і вжити заходів, що перешкоджають помилковому або самочинному ввімкненню комутаційної апаратури; вивісити заборонні плакати на приводах ручного і на ключа дистанційного керування комутаційною апаратурою; перевірити відсутність напруги на струмовідних частинах, які слід заземлити для захисту людей від ураження електричним струмом; встановити заземлення (ввімкнути заземлювальні ножі, встановити переносні заземлення); обгородити, за необхідності, робочі місця або струмовідні частини, що залишилися під напругою, і вивісити на огородженнях плакати безпеки. Залежно від місцевих умов, струмовідні частини обгородити до чи після їх заземлення;
- п. 4.2.1 Правил згідно якого в разі роботи на струмовідних частинах, що потребують зняття напруги, повинні бути вимкнені: струмовідні частини, на яких буде виконуватися робота; необгороджені струмовідні частини, до яких можливе наближення людей, або ремонтного оснащення та інструменту, механізмів і вантажопідіймальних машин;
- п. 4.3.3 Правил згідно якого невідключені струмовідні частини, доступні для випадкового доторкання, мають бути на час роботи обгороджені. Для тимчасового обгороджування струмовідних частин, що залишилися під напругою, можуть застосовуватися щити, ширми, екрани тощо, виготовлені з ізоляційних матеріалів. Необхідність встановлення тимчасових огорож, їх вид, спосіб встановлення визначаються особою, яка виконує підготовку робочого місця. На тимчасові огорожі слід написати "Стій! Напруга" або прикріпити відповідні плакати безпеки.
Отже, ОСОБА_8 , обіймаючи посаду головного енергетика КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова», будучи особою, відповідальною за електрогосподарство КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова», допускаючи працівників до виконання робіт з підвищеною небезпекою, зобов`язаний був дотримуватись вищевказаних вимог чинного законодавства під час виконання робіт з підвищеною небезпекою.
Натомість ОСОБА_8 , неналежним чином виконуючи посадові обов`язки та вимоги чинного законодавства, під час підготовки робочого місця та допуску працівників ТОВ підприємство «БАСК» до роботи порушив правила безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, що спричинило загибель людей, за наступних обставин.
11 вересня 2016 року о 09:45 годин ОСОБА_8 , знаходячись в приміщенні трансформаторної підстанції ТП 2001-РУ-0,4 кВ, за адресою: м. Дніпро, площа Соборна, 14, достовірно знаючи та розуміючи, що згідно вимог ст. 14 Закону України «Про охорону праці» він зобов`язаний знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці та те, що згідно п. 2.3.6 Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики № 4 від 09.01.1998 під час роботи в електроустановках напругою до 1000 В без зняття напруги на струмовідних частинах чи поблизу від них необхідно обгородити розташовані поблизу робочого місця інші струмовідні частини, що перебувають під напругою, і до яких можливий випадковий дотик, виконуючи обов`язки допускача, не огородивши розташовані поблизу робочого місця інші струмовідні частини, що перебували під напругою, і до яких можливий випадковий дотик, допустив до проведення робіт згідно наряду-допуску № 11/9 від 09.09.2016 в трансформаторній підстанції ТП 2001-РУ-0,4 кВ, за адресою: м. Дніпро, площа Соборна, 14 працівників ТОВ «БАСК» ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .
В результаті вказаних порушень правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою працівника ТОВ «БАСК» ОСОБА_14 під час випадкового дотику до неогороджених струмовідних частин, які залишились під напругою, вразило електричним струмом в результаті чого останній помер того ж дня. Згідно висновку експерта № 1702-Е від 04.10.2016 смерть ОСОБА_14 настала від ураження електричним струмом.
В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого просить вирок скасувати та закрити кримінальне провадження.
Свої вимоги захисник обґрунтовує незаконністю судового рішення, істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону при його ухваленні та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження.
Так, адвокат вказує на те, що під час судового розгляду залишились нез`ясованими обставинами, які входять до предмету доказування та на яких наголошувала сторона захисту, а мотивувальна частина вироку містить істотні суперечності в оцінці доказів, на підставі яких суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченого.
Адвокат зазначає, що висновки суду стосовно того, що ОСОБА_8 під час виконання робіт 11 вересня 2016 року був допускачем не узгоджуються з наявними у матеріалах провадження доказами. На переконання захисника, суд не спростував версію сторони захисту щодо цих події та не навів у вироку докладних мотивів, з яких він надав перевагу доказам обвинувачення. Захисник вважає, що ОСОБА_8 не може бути допускачем як за своєю посадою, яка не відносить до категорії оперативного або оперативно-ремонтного персоналу, так і в силу наданих повноважень керівником медичного закладу.
Поряд із цим, на переконання захисника, не відповідає фактичним обставинам справи також й висновок суду щодо класифікації робіт, які виконувались у трансформаторній підстанції. Адвокат зазначає, що суд не врахував вимог Правил безпечної експлуатації електроустановок та необґрунтовано, врахувавши лише висновки експертиз та акт спеціального розслідування, дійшов висновку, що роботи, які виконувались ОСОБА_8 потребували зняття напруги на струмопровідних частинах та поблизу них.
Також, адвокат вказує на суперечності в акті розслідування, висновках експертного дослідження та судової експертизи. Захисник стверджує, що акт розслідування та висновок експертного дослідження містять посилання на порушення обвинуваченим п. 3.2.8 Правил та причинно-наслідковий зв`язок з загибеллю потерпілого, в той час як ця норма не визначає встановлення обов`язкового нагляду за електротехнічними працівниками. Разом із цим, висновок судової експертизи також має суперечливий та неузгоджений зміст, оскільки експертами не було враховано неможливість набуття обвинуваченим статусу допускача, а також не встановлено порушень з боку ОСОБА_14 , хоча і визначено неможливість суміщення керівником робіт обов`язків члена бригади. При цьому, недослідженим залишився також й механізм виникнення на грудній клітині загиблого електропозначки, що може вказувати на істотне порушення ним Правил безпечної експлуатації електроустановок.
Наведеним обставинам, на думку захисника, суд першої інстанції належної оцінки не надав, та при цьому дійшовши висновку про відсутність порушення ОСОБА_16 п. 3.2.8 Правил, обвинувачення у повному обсязі не виклав та мотивів виключення з нього цієї обставини, у відповідності з вимогами ст. 374 КПК України, не навів.
Окрім цього, захисник звертає увагу суду й на те, що ОСОБА_14 фактично жодних дій, обумовлених договором медичного закладу з ТОВ «БАСК», фактично не виконував та лише надавав допомогу ОСОБА_15 за проханням останнього. До того ж, контроль за повнотою та достатністю заходів безпеки мали здійснювати головний інженер ТОВ «БАСК», сам потерпілий, заступник начальника електротехнічної лабораторії ТОВ «БАСК» та ОСОБА_15 .
Сторона захисту звертає увагу й на суперечливі показання свідка ОСОБА_17 , який спочатку визнав, що разом з обвинуваченим на місці проведення робіт обговорював та узгоджував їх вид та обсяг, однак після ці обставини заперечував, вказавши на необізнаність про необхідність вжиття заходів безпеки. Поряд із цим захисник зазначає, що неузгодженими є й обставини відстані від місця виконання робіт потерпілим до струмопровідних частин, адже акт про нещасний випадок містить відомості про 10-15 см, а свідок ОСОБА_18 вказав на 20-25 см.
Також, вказує, що суд не врахував, що допит свідка ОСОБА_15 було здійснено з порушеннями вимог ст. 352 КПК України, а свідок ОСОБА_17 , показання якого суд визнав належними, фактично ґрунтуються на показаннях інших осіб, що з позиції захисту є порушенням ст. 97 КПК України.
Щодо обставин, які підлягають врахуванню при призначенні покарання, то вони на думку адвоката безпідставно судом не встановлені. Захисник вважає, що поза увагою суду залишилось те, що має місце збіг випадкових обставин нещасного випадку, а наслідки, що настали, перебувають в причинному зв`язку з діями самого потерпілого.
З задоволеними судом сумами відшкодування моральної шкоду сторона захисту також не погоджується та вважає що вони не відповідають засадам розумності, виваженості та справедливості, оскільки суд не врахував порушення з боку потерпілого. Водночас, захисник вважає судове рішення не пропорційним, з огляду на те, що сума відшкодування не є оцінкою вартості життя потерпілого, а є лише формою компенсації моральних страждань членів його сім`ї.
Визначений судом розмір матеріальних збитків адвокат також вважає необґрунтованим, оскільки надані ОСОБА_13 документи не містять відомості про особу, яка понесла витрати. Разом із цим, сума, що підлягає стягненню на користь неповнолітніх дітей загиблого є некоректною, оскільки при її визначенні не враховано податок у розмірі 19,5 відсотків, якій мав би справлятись з заробітку потерпілого. Окрім того, захисник вважає, що в силу вимог ст. 1021 ЦК України та приписів Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», відшкодування шкоди на користь неповнолітніх дітей загиблого має відбуватись за рахунок коштів Фонду соціального страхування України.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати в частині призначенного покарання та звільнення ОСОБА_8 від його відбування, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій у сфері дотримання вимог законодавства про охорону праці та експлуатації електрообладнання строком на 3 роки.
Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що призначене ОСОБА_8 покарання не відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України. На переконання прокурора, суд недостатньо врахував ступінь суспільної небезпеки та обставини вчинення умисного злочину, належним чином не мотивував, які саме обставини провадження та дані про особу обвинуваченого дають підстави для висновку про можливість його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства. Прокурор вважає, що покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій у сфері дотримання вимог законодавства про охорону праці та експлуатації електрообладнання строком на 3 роки внесе корективи в соціально-психологічні властивості обвинуваченого, нейтралізує негативні настанови та змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність і позбавить можливості вчиняти нові злочини.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_5 просить вирок суду скасувати в частині призначення покарання та відшкодування 100000 грн. в рахунок моральної шкоди та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі, стягнувши на користь потерпілого ОСОБА_5 350 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, потерпілий посилається на те, що суд залишив поза увагою його позицію, як потерпілого, щодо призначення обвинуваченому покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства. На переконання потерпілого, відсутність у ОСОБА_8 критичної оцінки своєї поведінки свідчить про відсутність у нього щирого каяття, яке б засвідчувало його відношення до скоєного, хоча вину він визнав частково. При цьому, ОСОБА_5 не погоджується з визначеним судом розміром моральної шкоди та вказує, що втратив сина та не може продовжувати жити нормальним життям, а тому просить вирішити питання про відшкодування моральної шкоди в повному обсязі.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників провадження стосовно поданих апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.
Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні, крім іншого, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушенні, а саме час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що вказаних вимог суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку не дотримався в повному обсязі та допустив невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, встановлених ним же під час судового розгляду, а також неповноту судового розгляду.
Так, згідно вироку ОСОБА_8 визнано винуватим, за тих обставин, що він 11.09.2016 о 09:45 годин, знаходячись в приміщенні трансформаторної підстанції ТП 2001-РУ-0,4 кВ, за адресою: м. Дніпро, площа Соборна, 14, достовірно знаючи та розуміючи, що згідно вимог ст. 14 Закону України «Про охорону праці» він зобов`язаний знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці та те, що згідно п. 2.3.6 Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики № 4 від 09.01.1998 під час роботи в електроустановках напругою до 1000 В без зняття напруги на струмовідних частинах чи поблизу від них необхідно обгородити розташовані поблизу робочого місця інші струмовідні частини, що перебувають під напругою, і до яких можливий випадковий дотик, виконуючи обов`язки допускача, не огородивши розташовані поблизу робочого місця інші струмовідні частини, що перебували під напругою, і до яких можливий випадковий дотик, допустив до проведення робіт згідно наряду-допуску № 11/9 від 09.09.2016 в трансформаторній підстанції ТП 2001-РУ-0,4 кВ, за адресою: м. Дніпро, площа Соборна, 14 працівників ТОВ «БАСК» ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . В результаті вказаних порушень правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою працівника ТОВ «БАСК» ОСОБА_14 під час випадкового дотику до неогороджених струмовідних частин, які залишились під напругою, вразило електричним струмом в результаті чого останній помер того ж дня.
Обгрунтовуючи свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_8 суд, зокрема посилався на висновок судової комплексної комісійної електротехнічної, в галузі охорони праці та безпеки життєдіяльності, експертизи № 4738/17950 від 29.09.2017.
Між тим, суд не надав оцінки тим обставинам, що цим висновком встановлено, що організаційними причинами настання нещасного випадку є: організація виконання робіт без дотримання вимог п.п. 2.3.6, 2.3.7, 2.3.8, 2.3.9, 3.6.1, 3.6.5, 4.1.1, 4.2.1, 4.3.3 Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів з боку таких осіб: працівника, який видав цей наряд, а саме головного інженерна ОСОБА_17 ; працівника, який видав дозвіл на підготовку робочого місця, працівника, який готував робоче місце, допуск, працівника, який допускав до роботи, а саме ОСОБА_8 ; керівника робіт, працівника, який наглядав за безпечним виконанням робіт (наглядач), а саме ОСОБА_14 та членів бригади ОСОБА_15 . З технічної точки зору дії (бездіяльність) цих осіб знаходяться в причинному-наслідковому зв`язку з настанням нещасного випадку.
Отже, посилаючись у вироку на висновок еспертизи № 4738/17950 від 29.09.2017 суд, не спростував іншими доказами обставину причетності до загибелі потерпілого інших зазначених, окрім ОСОБА_8 , у ній осіб.
Поряд із цим, дійшовши висновку про те, що ОСОБА_8 фактично виступив в ролі допускача, а отже був зобов`язаний дотриматись вимог п. 3.2.6 Правил, які покладають відповідальність на допускача за правильність і достатність вжитих заходів безпеки та їх відповідність до характеру і місця роботи, зазначених у наряді, за правильний допуск до роботи, а також за повноту та якість проведеного ним інструктажу, суд вийшов за межі висунутого обвинувачення, яким ОСОБА_8 інкримінується порушення лише п. 2.3.6 Правил, згідно якого під час роботи в електроустановках напругою до 1000 В без зняття напруги на струмовідних частинах чи поблизу від них необхідно: обгородити розташовані поблизу робочого місця інші струмовідні частини, що перебувають під напругою, і до яких можливий випадковий дотик.
Окрім цього, суд допустив й неповноту судового розгляду, оскільки не встановив з посиланням на відповідні докази чи відповідає процедура виписки та видачі наряду-допуску та допуску працівників до самостійної роботи нормативно-технічним вимогам з елекробезпеки та охорони праці, а також відповідальних за це осіб.
Колегія суддів звертає увагу й на висновок комплексного комісійного експертоного електротехнічного дослідження та дослідження в галузі охорони праці та безпеки життєдіяльності №16750/18001 від 30.08.2019, який суперечить висновку еспертизи № 4738/17950 від 29.09.2017, на який посилався суд першої інстанції.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає висновок суду про встановлення обставин вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, та відповідно й доведеною його вину поза розумним сумнівом у вчиненні саме цього злочину передчасним, та приходить до висновку, що вищевикладені порушення кримінального процесуального закону є істотними, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України, до підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції належить істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно зі ст. 412 КПК України, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Приймаючи до уваги той факт, що діючим КПК України в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входять зазначені порушення, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України, та враховуючи те, що жоден з учасників провадження питання про дослідження доказів у кримінальному провадженні не порушує, чим позбавляє суд апеляційної інстанції ухвалити своє рішення, колегія суддів вважає, що вирок підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому скасовуючи вирок у зв`язку з істотним порушеннями вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не входить в обговорення інших доводів, викладених в апеляційних скаргах захисником, прокурором та потерпілим, не досліджує їх та вважає, що останні підлягають ретельній перевірці під час нового судового розгляду.
Отже, перевіривши матеріали кримінального провадження та надавши їм належну оцінку, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції не дотримано вимог кримінального процесуального закону, тому ухвалене ним рішення підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4