ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №639/3513/18 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/818/1224/20 Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7

в режимі відеоконференції засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2018 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».
В обґрунтування прийнятого рішення, районний суд зазначив, що ОСОБА_8 не є суб`єктом Закону України «Про амністію у 2016 році» і дія вказаного Закону на нього не поширюється.
Не погодившись із зазначеним рішенням районного суду засуджений ОСОБА_8 подав на нього апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2018 року та ухвалити своє рішення, яким застосувати до нього ст.1, 3, 4, 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VIII та «зрізати» частину строку, тобто застосувати частково Закон України «Про амністію у 2016 році». В обґрунтування вимог вказує на те, що районним судом не в повній мірі були враховані наявні обставини для застосування до нього вимог Закону України «Про амністію у 2016 році», а саме: він засуджений за ч.1 ст.125 КК України, яка підпадає під дію ст.ст.1, 3 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки є злочином середньої тяжкості. Поряд з цим вказує, що він також засуджений за ч.2 ст.186 КК України та до неї підлягає часткове застосування цього закону, оскільки підпадає під дію ст.ст.1, 4 Закону України «Про амністію у 2016 році». При цьому вказує, що суд не враховував його юридичну безграмотність та не призначив йому захисника, у зв`язку з чим на його думку є прийняте рішення є неповним та незаконним.
Вислухавши доповідь судді; пояснення засудженого та його захисника на підтримку апеляційної скарги; думку прокурора, який заперечував проти її задоволення; вивчивши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.
Як вбачається з матеріалів провадження 20.09.2017 року ОСОБА_8 був засуджений Зміївським районним судом Харківської області за ч.1 ст.125, ч.2 ст.186, ст.ст.70, 71 КК України до 6 років позбавлення волі.

Таким чином відповідно до ст.3 Закону України «Про амністію у 2016 році», засуджений ОСОБА_8 не підпадає під дію цієї статті, оскільки він був засуджений зокрема за вчинення умисного тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та відбуває покарання за вчинення цього злочину.
Відповідно до ст.4 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, зазначені у статті 1 цього Закону, засуджені за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.
Однак, засуджений ОСОБА_8 на день набрання Законом України «Про амністію у 2016 році» чинності, тобто станом на 07.09.2017 року, не відбув половини призначеного строку основного покарання.
Згідно ст.7 Закону України «Про амністію у 2016 році» скорочується наполовину невідбута частина покарання, засудженими які відбувають покарання у виді обмеження волі, та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, за злочини, що не є особливо тяжкими, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-6 цього Закону.
Таким чином відповідно до ст.7 Закону України «Про амністію у 2016 році», засуджений ОСОБА_8 не підпадає під дію цієї статті, оскільки він відбуває покарання у вигляді 6 років позбавлення волі.
Посилання на необхідність застосування положень ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року) не може бути враховано апеляційним судом, оскільки не було предметом розгляду суду першої інстанції, що не позбавляє права засудженого звернутися до суду в порядку ст.ст. 537-539 КПК України.
За таких обставин рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга безпідставною, і тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 31 жовтня 2018 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді: