Ухвала

10 лютого 2020 року
м. Київ

справа № 592/3607/17
провадження № 51- 664 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Сумського апеляційного суду

від 04 листопада 2019 року стосовно ОСОБА_4 ,
встановив:
ухвалою Сумського апеляційного суду від 04 листопада 2019 року залишено без змін ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 липня 2019 року, якою залишено без задоволення заяву прокурора про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 травня

2017 року стосовно ОСОБА_4 , засудженої за ч. 1 ст. 185 КК України ( злочин вчинений 25 січня 2017 року) до покарання у виді штрафу в сумі 850 гривень.
За змістом касаційної скарги прокурор, не погоджуючись із постановленим судом апеляційної інстанції рішенням, звернувся до Суду з касаційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Свої вимоги прокурор мотивує тим, що, на його думку, суд апеляційної інстанції, не навів обґрунтувань, з яких він виходив, при перегляді рішення суду першої інстанції, що свідчить про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а постановлена ухвала суду не відповідає вимогам статті 419 КПК України.
Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Суд уважає, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора слід відмовити, з огляду на таке.
Положеннями ч. 1 ст. 461 КПК України передбачено, що заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини.

Як убачається зі змісту касаційної скарги та долучених до неї копій судових рішень, прокурор звернувся з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 травня 2017 року стосовно ОСОБА_4 , яка засуджена за ч. 1 ст. 185 КК України (за злочин, вчинений 25 січня 2017 року), 23 березня 2018 року, майже через рік після його ухвалення.
За наслідками розгляду заяви прокурора суд першої інстанції залишив її без задоволення на підставі ч. 1 ст. 461 КПК України.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи ухвалу місцевого суду, обґрунтовано залишив апеляційну скаргу прокурора без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. При цьому судом апеляційної інстанції було враховано, що ані перед судом першої інстанції, ані перед судом апеляційної інстанції питання про поновлення процесуального строку прокурор не порушував.
Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Суд уважає зазначене рішення суду апеляційної інстанції від 04 листопада 2019 року таким, що відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
З таким рішенням суду апеляційної інстанції погоджується й колегія суддів.
Крім того, Суд звертає увагу щодо необхідності при цьому дотримання принципу юридичної визначеності, на чому неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема, у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2011 року. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.
Доводи прокурора щодо неправильного тлумачення та невідповідності вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Закону України «Про прокуратуру» судом апеляційної інстанції поняття «прокурор» є непереконливими, оскільки відповідно до положень статей 36, 460 КПК України, Закону України «Про прокуратуру» здійснення функції з метою захисту прав і свобод людини та загальних інтересів суспільства та держави покладено на орган прокуратури, а не конкретного прокурора.
На підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи викладене, Суд не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
ухвалив:
Відмовити прокурору у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Сумського апеляційного суду від 04 листопада 2019 року стосовно ОСОБА_4 , касаційну скаргу повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3