Єдиний унікальний номер 341/467/20
Номер провадження 1-кп/341/140/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

03 квітня 2020 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 , з

законного представника органу опіки і піклування Бурштинської міської ради Івано-Франківської області ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора-процесуального керівника-начальника Галицького відділу Тисменицької місцевої прокуратури про застосування обвинуваченому

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вербилівці Рогатинського району Івано-Франківської області, жителю АДРЕСА_1 ,українцю,громадянину України, судимого: 22.12.2018 р. Івано-Франківським міським судом за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69, ст. 102 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців та звільненим на підставі ст. ст. 75, 104 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, а також особою, щодо якої 30.09.2019 складено та скеровано до Галицького районного суду Івано-Франківської області обвинувальний акт за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, який на даний час перебуває на розгляді, обвинувачується у вчинені нових кримінальних правопорушень, міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

в с т а н о в и в :

31.03.2020 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи Галицького районного суду Івано-Франківської області передано для розгляду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000043 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 296, ч.2 ст. 186 КК України.

Ухвалою судді від 01.04.2020 року по вказаному провадженню було призначено підготовче судове засідання.

Прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання зазначив, що неповнолітній ОСОБА_4 , будучи засудженим 22.12.2018 Івано-Франківським міським судом за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69, ст. 102 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців та звільненим на підставі ст. ст. 75, 104 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, а також особою, щодо якої 30.09.2019 складено та скеровано до Галицького районного суду Івано-Франківської області обвинувальний акт за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, який на даний час перебуває на розгляді, обвинувачується у вчинені нових кримінальних правопорушень.
Так, 09.02.2020 близько 17 години неповнолітній ОСОБА_4 , прогулюючись по правому березі Бурштинського водосховища, що у м. Бурштин Івано-Франківської області, почув у приміщенні колишньої рятувальної станції розмову кількох осіб і направився до вказаного приміщення з метою налякати присутніх там осіб.
Зайшовши всередину приміщення, у якому на той час перебували неповнолітні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інші невстановлені слідством особи, ОСОБА_4 , змінивши інтонацію в голосі запитав, що вони усі там роблять. Після цього ОСОБА_4 побачив на підлозі порожню пластикову пляшку від пристрою для викурювання марихуани типу «бульбулятор» і з підвищеною інтонацією у голосі поцікавився у присутніх чи вони курять марихуану і чи є наркоманами. Присутні у приміщенні особи заперечили свою причетність до вживання наркотичних засобів, після чого ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії та видаючи цю пляшку за свою власну, не змінюючи інтонації у голосі поцікавився у хлопців хто з них вилив воду з цієї пляшки.
Присутні у приміщенні особи заперечили свою причетність до виливання води з пластикової пляшки, після чого ОСОБА_4 , використовуючи дану обставину як малозначимий привід для вчинення своїх хуліганських дій, дістав з кишені ліхтарика та почергово почав світити ним усім присутнім в очі.
При цьому він впізнав в одному з хлопців свого знайомого неповнолітнього ОСОБА_7 , якому сказав, що той обманює його, після чого, продовжуючи свої злочинні дії, усвідомлюючи їх суспільно-небезпечний характер та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, підійшов до ОСОБА_7 та, усвідомлюючи своє перебування у громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, незважаючи на загальноприйняті норми моралі і поведінки, та ігноруючи їх, діючи умисно, з хуліганських спонукань та з особливою зухвалістю, маючи на меті спричинити ОСОБА_7 тілесні ушкодження, у присутності сторонніх осіб, наніс йому один удар кулаком у ділянку носа. Від отриманого удару у ОСОБА_7 з носа потекла кров, після чого ОСОБА_4 , не зупиняючись на досягнутому та розуміючи, що присутні у приміщенні особи перелякались його поведінки, демонструючи свою зверхність наказав ОСОБА_7 роздягнутись, а коли той відмовився, продовжуючи свої хуліганські дії, умисно наніс ОСОБА_7 один удар п`ятою правої ноги в обличчя.
Після цього ОСОБА_4 маючи намір принизити ОСОБА_7 у присутності його товаришів, удруге наказав йому роздягнутись. Отримавши відмову ОСОБА_4 підняв з підлоги кусок цеглини і, погрожуючи її застосуванням, уже вкотре повторив свою вимогу.
Сприймаючи погрози ОСОБА_4 як реальні, та побоюючись за своє життя і здоров`я, ОСОБА_7 , виконуючи вказівки останнього, зняв з себе весь одяг, а ОСОБА_4 тим часом демонстративно сміявся з нього та у присутності сторонніх осіб ображав його різними словами, чим принижував людську гідність останнього.
Через декілька хвилин після цього ОСОБА_7 без дозволу ОСОБА_4 почав одягатись, що дуже обурило останнього і він, продовжуючи свої хуліганські дії, підійшов до ОСОБА_7 та намагався нанести йому ще один удар ногою у ділянку обличчя. Однак ОСОБА_7 ухилився від цього удару, після чого ОСОБА_4 ще раз підійшов до нього і умисно наніс йому ногою два удари у ділянку обличчя.
У цей час ОСОБА_4 побачив на вікні належну ОСОБА_7 музичну колонку марки «Blutooth JBL Xtreme mini» і поцікавився у присутніх кому саме вона належить. ОСОБА_7 відповів, що це його колонка, після чого у ОСОБА_4 виник умисел на відкрите її викрадення.
Для приведення свого злочинного наміру до виконання ОСОБА_4 підійшов до вікна і, усвідомлюючи протиправний та відкритий характер своїх дій та розуміючи, що вчинювані ним дії здійснюються в умовах очевидності і відкритості, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, діючи умисно, відкрито викрав із вікна музичну колонку ОСОБА_7 , вартістю 299 гривень та покинув дане приміщення. У подальшому ОСОБА_4 розпорядився відкрито викраденим майном на власний розсуд, у результаті чого заподіяв потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на вказану вище суму.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296 КК України та ч. 2 ст. 186 КК України.
09 лютого 2020 року о 23 годині неповнолітній ОСОБА_4 затриманий у порядку ст. 208 КПК України.
На стадії досудового розслідування кримінального провадження, слідчим суддею Галицького районного суду Івано-Франківської області відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 09.04.2020 року.

У вчиненні зазначених кримінальних правопорушень обвинувачується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше судимого 22.12.2018 Івано-Франківським міським судом за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. Вина ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: - п.1 - переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у тяжкому злочині, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років.

Тяжкість вчиненого кримінального правопорушення свідчить про високий ступінь суспільної небезпечності обвинуваченого, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитися від органу досудового розслідування та в подальшому від суду.

- п.3 - незаконно впливати на потерпілого та свідків, враховуючи те, що обвинуваченому відомі анкетні дані та місця поживання останніх.

- п. 5 - вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений раніше судимий, вчинив два кримінальні правопорушення, в результаті чого його було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Разом з цим, звертаючись з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стороною обвинувачення враховано вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, негативну репутацію обвинуваченого, те, що він будучи судимим, судимість на даний час не знята та не погашена у встановленому законом порядку, вчинив умисні дії, які виразились у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та відкрите викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, негативно характеризується за місцем свого навчання, як особа, яка ігнорує рекомендації педагогів, негативно висловлюється на їх адресу, пропускає навчання, в результаті чого був відрахований з навчання в коледжі.
Враховуючи відсутність у обвинуваченого постійного джерела доходу, його негативну характеристику, незважаючи на наявність постійного місця проживання, є достатні дані вважати що ОСОБА_4 буде переховуватися від слідства та суду, може вчинити нове кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Окрім цього, у відповідності до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотаннями учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого та при розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ "Заходи забезпечення кримінального провадження" Кодексу.

Рішенням Конституційного суду України від 23.11.2017 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини третьої статті 315 Кримінального процесуального кодексу України вказано, що висновки слідчого судді щодо будь-яких обставин, які стосувалися суті підозри, обвинувачення та були взяті до уваги при обґрунтуванні запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування, для суду на стадії судового провадження не є преюдиційними. У підготовчому провадженні суд має перевірити обґрунтованість застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, та прийняти вмотивоване рішення, незважаючи на те, чи закінчився строк дії ухвали слідчого судді, постановленої на стадії досудового розслідування про обрання такого запобіжного заходу.

Таким чином, сторона обвинувачення звертається до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язків.

Потерпілий в судове засідання не прибув.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечив щодо заявлено клопотання про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив суд обрати йому запобіжний захід - домашній арешт.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого, представник органу опіки і піклування Бурштинської міської ради Івано-Франківської області зазначила,що оскільки ОСОБА_11 є неповнолітнім то йому слід обрати запобіжний захід домашній арешт.
Захисник обвинуваченого не погодилася з клопотанням прокурора, просила обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки той є неповнолітнім. Врахувати, що обвинувачений має постійне місце проживання у місті Бурштин. Просить суд не брати до уваги посилання прокурора щодо негативних характеристик обвинуваченого та дані про те,що на досудовому слідстві є ще ряд кримінальних проваджень по яких ОСОБА_4 не оголошено підозр.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження та дослідивши в підготовчому судовому засіданні матеріали, суд вважає, що клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 1, п.3 ч.2 ст. 183 даного Кодексу передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як передбачено п.4 ч.1 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад пять років.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_4 11.02.2020 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Судом встановлено, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували на час обрання обвинуваченому ОСОБА_4 даного запобіжного заходу. Зокрема, встановлено ризики того, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, які ще не допитані в судовому засіданні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставами вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 зможе спробувати переховуватися від прокуратури та суду чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином є те, що він не працюючий, не має міцних соціальних зв`язків, раніше судимий, злочини вчинені в період непогашеної судимості. Також підставою є те, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілого та свідків, є те, що останній ще не допитаний в судовому засіданні, що може спонукати до незаконно впливу на даних осіб з метою зміни їх показів на їхню користь.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Оцінивши вищевказані обставини, суд дійшов висновку, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять існування обставин, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим вказаного злочину; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, і на які вказується у клопотанні прокурора; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

За таких обставин суд приходить до висновку, що є всі підстави вважати, що застосування обвинуваченому ОСОБА_4 більш м`якого, окрім виняткового, запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, зважаючи на доведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, а тому суд вважає за необхідне клопотання прокурора про застосування обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволити.

Разом із тим, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом. (ч.3 ст. 183 КПК України). Розмір застави, у відповідності до ч.5 ст. 182 КПК України, визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткових мінімумів для працездатних громадян.

А тому суд приходить до переконання, що в засіданні поза об`єктивним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, а відтак клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 слід задовольнити із визначенням розміру застави.

Враховуючи тяжкість скоєного злочину та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом; розмір завданої злочином шкоди, суддя вважає за необхідне визначити заставу відповідно до ч.5 ст. 182 КПК України в розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних громадян, тобто в сумі 42 040,00 грн. у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Галицького районного суду Івано-Франківської області, оскільки такий запобіжний захід є достатнім задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Відповідно до ч.7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених ч.3 або 4 ст. 183 КПК України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, встановленому в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім цього, суд вважає за необхідне відповідно до ч.3 ст. 183 та ч.5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки:

1) прибувати до визначеної службової особи слідчого, прокурора або суду, із визначеною періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

4) утримуватись від спілкування з потерпілими, свідками.

Відповідно до ч.4 ст. 202 КПК України, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Разом з викладеним, беручи до уваги, що клопотання про застосування запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою є доцільне, відповідає вимог законодавства, а відтак обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном до 01.06.2020 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182-184, 193, 194, 197, 199, 202, 205, 309, 314-316, 369-372 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

Клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вербилівці Рогатинського району Івано-Франківської області, жителю АДРЕСА_1 ,українцю,громадянину України, судимого: 22.12.2018 р. Івано-Франківським міським судом за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69, ст. 102 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців та звільненим на підставі ст. ст. 75, 104 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,, на строк шістдесят днів, терміном до 01 червня 2020 року включно.
Тримання під вартою неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 здійснювати в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12).
Розмір застави визначити в межах 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 42 040 (сорок дві тисячі сорок) гривень 00 коп. у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.
У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:
1. прибувати до визначеної службової особи-слідчого, прокурору або суду, із визначеною періодичністю;
2. не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;
4. утримуватись від спілкування з потерпілим, свідками.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та суддю Галицького районного суду в якого перебуває на розгляді кримінальне провадження.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Галицький відділ Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області.

Строк дії ухвали шістдесят днів, тобто до 01 червня 2020 року включно.
Ухвала підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя:ОСОБА_1