ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1119/20 Справа № 200/1027/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2020 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000935 щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 24 жовтня 2016 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 121, ст.ст. 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, п.п. 1,5,12 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 15 п.п. 5,12 ч.2 ст. 115 КК України

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , останній раз судимого:
- 24 лютого 2016 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 263, ст.ст. 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 355, п.п. 1,5,12 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 15 п.п. 5,12 ч.2 ст. 115 КК України,
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

захисника ОСОБА_5

в режимі відеоконференції

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А :

За ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2020 року обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожному окремо, продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 10 квітня 2020 року включно.
Судом першої інстанції встановлено, що існують ризики того, що обвинувачені будуть переховуватися від суду, впливати на потерпілих та свідків, які на теперішній час не допитані судом, можуть вчинити інші кримінальні правопорушення або іншим чином будуть перешкоджати кримінальному провадженню.

В апеляції:
- захисник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою застосувати до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
В обґрунтування зазначає, що обвинувачені вже тривалий час перебувають під вартою, де останніми не порушувалась дисципліна. Звертає увагу на поганий стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , який регулярно звертається до за медичною допомогою до лікарів слідчого ізолятора. Також зазначає, що обвинувачені мають постійне місце проживання.
Вказує на відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими кримінальних правопорушень.
Зазначає, що стороною обвинувачення не надано жодних доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Заслухавши захисника та обвинувачених, які просили задовольнити апеляційну скаргу захисника, прокурора, який заперечував проти апеляції захисника, просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд першої інстанції належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинувачених під вартою.
Так, судом першої інстанції встановлено, що ризики, які враховувались судом при обранні обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час продовжують існувати. Залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачені, опинившись на волі, будуть переховуватися від суду, впливати на потерпілих та свідків, які на теперішній час не допитані судом, зможуть вчинити інші кримінальні правопорушення або іншим чином будуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Апеляційний суд вважає, що вказані ризи доведені і продовжують існувати, оскільки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні ряду особливо тяжких кримінальних правопорушень, у тому числі у вбивстві, вчиненому способом, небезпечним для життя багатьох осіб, за які передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі, та у вчиненні тяжкого злочину і злочину середньої тяжкості, раніше судимі, вчинили злочини у період іспитового строку, не відбувши покарання за попередніми вироками, що в своїй сукупності дає обґрунтовану підставу вважати наявність ризиків, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, що ускладнить та негативно вплине на повноту, об`єктивність, всебічність та неупередженість дослідження обставин кримінального провадження.
Також, апеляційний суд зважає на те, що судовий розгляд продовжується, анкетні дані і інформація про свідків та потерпілих обвинуваченим відомі, що разом у сукупності з наведеними обставинами дає підстави ймовірності впливу на останніх з боку обвинувачених.
Продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинувачених під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діянь, які інкримінується обвинуваченим, та більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинувачених, а тому продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Посилання сторони захисту на поганий стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 суд вважає такими, які достатньо не впливають на необхідність застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки належних доказів які б свідчили про неможливість обвинуваченого у зв`язку з його станом здоров`я знаходитися в установі в умовах тримання під вартою не надано і апеляційним судом не встановлено.
Посилання адвоката в апеляційній скарзі що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 мають постійні місця проживання, не є само по собі достатньо переконливими обставинами які б переважали визначенні ризики чи зменшили б їх існування.
Доводи в апеляції захисника про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими кримінальних правопорушень, зводяться до вирішення питань доведеності чи недоведеності вини обвинувачених в інкримінованих їм злочинах, які вирішуються судом першої інстанції при ухваленні вироку, і в даному провадженні ці питання не розглядаються.

Щодо посилання захисника на те, що справа тривалий час розглядається судом, то колегія суддів, хоча і констатує тривалість судового розгляду, однак ця обставина у даному випадку не свідчить, що вона перешкодила чи могла перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, враховуючи складність даного кримінального провадження, соціальний інтерес до злочину проти життя людини і незворотність їх наслідків, об`єм матеріалів, які досліджуються судом, наявність двох обвинувачених у кримінальному провадженні, а також поведінку учасників кримінального провадження, що узгоджується з критеріями розумності строків кримінального провадження, визначеними ст. 28 КПК України.
З огляду на викладене, апеляційний суд прийшов до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2020 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, п.п. 1,5,12 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 15 п.п. 5,12 ч.2 ст. 115 КК України, та ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 355, п.п. 1,5,12 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 15 п.п. 5,12 ч.2 ст. 115 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4