Справа № 473/646/20
Номер провадження1-кп/473/166/2020
ВИРОК
іменем України

"11" березня 2020 р. м. Вознесенськ
Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретар судових засідань ОСОБА_2 ,
учасники процесу:
прокурор ОСОБА_3 ,
обвинувачений ОСОБА_4 ,
його захисник адвокат ОСОБА_5 ,
потерпіла ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська кримінальне провадження №0001351 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Прилуки, Чернігівської області, громадянин України, одружений, з вищою освітою, працює на Южноукраїнській АС інженером цеху радіаційної безпеки, раніше не судимий, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

09 листопада 2012 року ОСОБА_4 у встановленому законодавством порядку набув права керування транспортними засобами категорії «В». Тому, ОСОБА_4 під час керування транспортним засобом, повинен дотримуватися та виконувати вимоги Закону України «Про дорожній рух», а також пункти «Правил дорожнього руху України» (ПДР України), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.
21.08.2019 року близько 23:55 години водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «Daewoo Lanos» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, рухався у темний час доби по автомобільній дорозі Н-24 зі сполученням «Благовіщенське - Миколаїв» Вознесенського району Миколаївської області у напрямку міста Миколаєва. Проїжджа частина мала сухе, чисте, асфальтоване покриття, без значних вибоїн та пошкоджень, являла собою пряму в плані горизонтальну ділянку, на проїжджій частині була нанесена горизонтальна дорожня розмітка у вигляді суцільних ліній по боках, що позначали межі проїжджої частини та осева дорожня розмітка у вигляді переривчастої лінії, що розмежовувала транспортні потоки протилежних напрямків та мала по одній смузі руху для руху транспортних засобів у кожному напрямку.
У цей же час по автомобільній дорозі Н-24 зі сполученням «Благовіщенське - Миколаїв» на 168 км+200 м Вознесенського району Миколаївської області рухався вантажний автомобіль «МАN L2000» з реєстраційним номером НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 в сторону м.Вознесенська зі швидкістю 70 км/год. У зустрічному для ОСОБА_7 напрямку рухався технічно справний автомобіль «Daewoo Lanos» з реєстраційним номером НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 .
У цей же час по автомобільній дорозі Н-24 зі сполученням «Благовіщенське - Миколаїв» Вознесенського району Миколаївської області рухався технічно справний вантажний автомобіль «МАN 8.163» з реєстраційним номером НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_8 в сторону м.Вознесенська за швидкістю 40 км/год. У зустрічному для водія ОСОБА_8 напрямку рухався легковий автомобіль «Daewoo Lanos» з реєстраційним номером НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 .
На 168 км.+200 м по автомобільній дорозі Н-24 зі сполученням «Благовіщенське -Миколаїв» Вознесенського району Миколаївської області водій ОСОБА_4 грубо порушив вимоги п.п. 2.9 «а», 2.3 «б» ПДР України, а саме: керуючи транспортним засобом марки «Daewoo Lanos» з реєстраційним номером НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, не будучи уважним та не слідкуючи за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на зміну дорожньої обстановки, хоча мав таку технічну можливість, виїхав на зустрічну смугу руху, призначену для руху в напрямку Вознесенськ та допустив зіткнення передньою лівою частиною (лівою частиною декоративної накладки панелі переднього бампера, крилом лівого переднього колеса та верхньою передньою частиною лівої передньої двері) з лівою задньою частиною (лівого заднього конструкційного елементу рами та будки автомобіля, а також лівого заднього ліхтаря) автомобіля «МАN L2000» з реєстраційним номером НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 , після чого продовжив рух по смузі руху призначеній для руху в напрямку м.Вознесенськ та допустив зіткнення передньою правою та центральною частиною (правою і центральною частинами декоративної накладки панелі переднього бампера, правою частиною підсилювача панелі переднього бампера, передньою частиною капоту, крилом правого переднього колеса, передньою правою стійкою, передньою правою частиною даху) з передньою правою частиною (правої частини декоративної накладки панелі переднього бампера, правої частини підсилювача панелі переднього бампера, елементів ходової частини з боку переднього правого колеса, правої частини облицювання передньої частини кабіни, правих сход кабіни) автомобіля марки «МАN 8.163» з реєстраційним номером НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_8 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Daewoo Lanos» з реєстраційним номером НОМЕР_1 ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому дужок другого шийного хребця, множинні переломи ребер справа, перелом одного ребра зліва з забоєм легень, перелом лівої ключиці, садна тулуба та кистів, які відносяться до тяжких по ознаці небезпеки для життя.
Дорожньо-транспортна пригода настала внаслідок порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.п. 2.9 «а», 2.3 «б» ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з наслідками, що настали.
Дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення було кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження.
11 березня 2020 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю його захисника адвоката ОСОБА_5 , за письмовою згодою потерпілої ОСОБА_6 , яка є дружиною обвинуваченого, було укладено угоду про визнання винуватості, яка відповідає вимогам ст.468, ч.4 ст.469, 472 КПК України.
Згідно з угодою про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні. Угодою визначено покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.2 ст.286 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі з позбавленням ОСОБА_4 права керування транспортними засобами на строк 2 роки, передбачено на підставі ст.75 КК України звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки; також на період іспитового строку застосувати до ОСОБА_4 на підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Угодою встановлено наслідки її укладення та затвердження відповідно до ч.2 статті 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
В підготовчому судовому засіданні учасники процесу просили суд затвердити угоду на визначених в неї умовах. Потерпіла ОСОБА_6 надала прокурору письмову заяву від 11.03.2020 року, якою дозволила укладення угоди про визнання винуватості.
Враховуючи те, що умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди, виходячи з наступного.
Пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України визначено, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема затвердити угоду.
Відповідно п.1 ч.1 ст.468 КПК України між прокурором та обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості. Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо тяжких злочинів, в тому числі й за наявності потерпілих, які надають свою письмову згоду прокурору на укладення такої угоди.
В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, відповідальність за який передбачено ч.2 ст.286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження, який згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, внаслідок якого шкоду завдано суспільним інтересам. ОСОБА_4 вину за пред`явленим обвинуваченням визнав.
Судом роз`яснено, що наслідком затвердження угод про визнання винуватості для прокурора та обвинуваченого є обмеження їх права на оскарження вироку, окрім випадків, визначених ч.4 ст.394 КПК України, а для обвинуваченого - відмова від здійснення права на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, в тому числі відмова від права мовчати, мати захисника, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь. Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє свої права, визначені ч.4 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, пояснив, що в змозі виконати умови угоди в повному обсязі, а також розуміє інші наслідки затвердження угоди про визнання винуватості.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, угода укладена на добровільних засадах. Відсутні підстави для відмови в затвердженні угоди, які передбачені ч.7 ст.474 КПК України.
Заслухавши думку учасників судового розгляду та враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості від 11 березня 2020 року, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 та призначити останньому покарання, узгоджене сторонами угоди.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають витрати за проведення експертиз.
Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Керуючись п.1 ч.3 ст.314, ч.2 ст.373, ст.ст.374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 11 березня 2020 року між прокурором Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участю його захисника адвоката ОСОБА_5 .
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним за пред`явленим йому обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням ОСОБА_4 права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробовуванням якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судових експертиз у розмірі 7850 грн. 42 коп.
Речові докази, а саме: автомобіль «Daewoo Lanos», р.н. НОМЕР_1 , який повернуто ОСОБА_4 , - залишити йому як власнику; автомобіль «МАN L2000» р.н. НОМЕР_2 , який повернуто ОСОБА_9 , - залишити йому як власнику; автомобіль «МАN 8.163» р.н. НОМЕР_3 , який повернуто ОСОБА_10 , - залишити йому як власнику.
Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ч.4 ст.394 КПК України в Миколаївський апеляційний суд через Вознесенський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його оголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1