Справа № 947/5111/20
Провадження № 1-кс/947/2281/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.03.2020 року

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №000028 від 04.03.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених, ч.1ст.364 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, Одеською місцевою прокуратурою № 1 04.03.2020внесено відомості, передбачені ч.5 ст.214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000028 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що старший державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження № 57559082, стороною у якому є ОСОБА_4 .

За даними системи електронних торгів арештованим майном Державного підприємства «Сетам» розміщено оголошення від 18.02.2020 продавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про реалізацію належного ОСОБА_4 на праві власності об`єкту нерухомого майна: 1/2 частина житлового будинку площею 962.2 кв.м., 1/2 частина земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 0.1 га, кадастровий номер :27:004:0386 та земельна ділянка № НОМЕР_2 площею 0.08 га, кадастровий номер :27:004:0403, за адресою: АДРЕСА_1 . Номер лоту: 408206, дата проведення аукціону: 19 березня 2020 року о 09:00 год. Стартова ціна: 17 922 000.00 грн.

Посилання на публічно доступну сторінку електронних торгів: ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішення державного виконавця про реалізацію на електронних торгах житлового будинку боржника ОСОБА_4 , право на користування яким мають його семеро дітей, у тому числі неповнолітні, усупереч вимогам закону, прийнято без відповідного попереднього дозволу органу опіки і піклування.

Відповідно до Акту державного виконавця від 23.08.2019 року на час проведення опису заарештованого житлового будинку у присутності понятих з`ясовано, що у ньому постійно проживають діти боржника. Про це у Акті державним виконавцем зроблено відповідний запис.

Згідно із свідоцтвами про народження ОСОБА_4 є батьком чи законним представником дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Таким чином, шестеро дітей є неповнолітніми, троє з яких не досягли десяти років, тобто є малолітніми.

Згідно з паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого Уманським МВ УМВС України в Черкаській області 01 квітня 2002 року, місце проживання ОСОБА_4 зареєстровано ВГІРФО Київського РВ ОМУ ГУ МВС в Одеській області 23.07.2010 за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, буд. 143/18.

Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради надано відомості № А1-37129-ю/л від 25 лютого 2020 року про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні, згідно з якими за вказаною адресою крім ОСОБА_4 , зареєстровано також ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Відповідно до статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, чи фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям (стаття 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей»).

Такі ж положення щодо захисту майнових прав дітей містяться у нормах Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства».

Крім того, стаття 18 Закону України «Про охорону дитинства» визначає право дитини на житло.

Відповідно до пункту 67 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866, дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається у разі гарантування збереження її права на житло і оформлюється рішенням районної, районної у м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної в місті ради, витяг з якого заявникам видає служба у справах дітей.

Органом опіки і піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради попередній дозвіл органам державної виконавчої служби на реалізацію вищевказаного нерухомого майна не надавався.

Достовірно володіючи інформацією про постійне проживання у житловому приміщенні неповнолітніх дітей ще на час накладення арешту на майно і його опису державний виконавець за відповідним дозволом до органів опіки і піклування не звернувся і не отримав його.

Усвідомлюючи факт проживання у вказаному житловому приміщенні неповнолітніх дітей, розуміючи, що без дозволу органів опіки і піклування у такому разі неможлива примусова реалізація цього нерухомого майна, державний виконавець звернувся 23.09.2019 року до Київського районного суду міста Одеси з поданням, в якому просив надати дозвіл на реалізацію майна боржника, приховавши від суду вказані факти.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 15.10.2019 року у справі № 947/22930/19 провадження № 6/947/517/19 вказане подання задоволено та надано дозвіл на реалізацію визначеної частки майна боржника ОСОБА_4 за зазначеною адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з пунктом 28 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5) і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Ігноруючи вказані вимоги Інструкції, без додержання вимог пункту 3 розділу II Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за № 1301/29431), державний виконавець підготував і подав проект заявки на реалізацію арештованого майна, яку начальником відділу 10.02.2020 за № 44061891/14-20.1 направлено до державного підприємства «СЕТАМ».

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі рішення суду.

Проте державний виконавець за відсутності такого судового рішення визначив представника стягувача АТ «Альфа-Банк» ОСОБА_12 відповідальною особою за збереження арештованого майна, якого органом опіки та піклування чи за рішенням суду у встановленому порядку не визначено як опікуна чи піклувальника неповнолітніх дітей боржника ОСОБА_4 .

Натомість за вказаною заявкою від 10.02.2020 і постановою від 23.08.2019 про накладення арешту і опису майна боржника, винесеною державним виконавцем, та згідно з публічно оголошеним організатором ДП «Сетам» порядком і умовами електронних торгів з реалізації житлового будинку за лотом № 408206 від 18.02.2020, саме до ОСОБА_12 їх учасники (потенційні покупці) повинні звертатись для ознайомлення з нерухомим майном та його огляду.

Такі рішення і дії державного виконавця суперечать вимогам абзаців четвертого і п`ятого пункту 5 розділу II вищезгаданого Порядку.

Зокрема, тільки боржник або члени його сім`ї повинні призначатись зберігачами арештованого нерухомого майна. Боржник та члени його сім`ї забезпечують зберігання майна безоплатно. І тільки у разі письмової відмови боржника та членів його сім`ї прийняти арештоване майно на зберігання, воно підлягає в обов`язковому порядку передачі на зберігання Організатору електронних торгів.

Такої письмової відмови боржником ОСОБА_4 органу державної виконавчої служби не надавалось.

Таким чином, ОСОБА_12 як представника стягувача, за відсутності законних підстав державним виконавцем шляхом фактичного вселення у житловий будинок, де постійно мешкають неповнолітні діти боржника, протиправно наділено повноваженнями зберігача нерухомого майна із правами повного користування усіма приміщеннями.

05.03.2020 року прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 винесено постанову про визнання речовими доказами в рамках кримінального провадження.

Прокурор звертається з клопотанням про накладення арешту на майно обґрунтовуючи його тим, що житловий будинок та земельна ділянка визнані речовим доказом в рамках кримінального провадження.

Крім того, прокурор зазначає, що рішення і дії державного виконавця з реалізації вказаного житлового приміщення боржника суперечать правам та інтересам дитини, звужують обсяг існуючих майнових прав дитини та порушують охоронювані законом інтереси дитини, зменшують та обмежують права та інтереси дитини щодо жилого приміщення, порушують гарантії збереження права дитини на житло.
Прокурор в судовому засіданні наполягала на задоволенні клопотання.

Власник майна в судове засідання не з`явилась, відповідно до наданої ухвали слідчого судді ОСОБА_13 знаходить у розшуку.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, якими прокурор обґрунтовує його задоволення, вислухавши думку прокурора, оцінивши всі обставини у сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав.

Відповідно до п.п.1, 2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини 3 статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З урахуванням вищевикладеного, та те, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 30600754), а також земельну ділянку № 15 площею 0.1 га, кадастровий номер :27:004:0386 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) та земельна ділянка № НОМЕР_2 площею 0.08 га, кадастровий номер :27:004:0403, за адресою: АДРЕСА_2 , які належить на праві власності ОСОБА_13 визнано речовим доказом, беручи до уваги правове обґрунтування клопотання прокурора, клопотання про накладення арешту майна підлягає задоволенню.

Таким чином, в судовому засіданні прокурором повністю доведена необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.93, 100, 131, 132, 170-175, 309, 369 372, 392 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №000028 від 04.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 30600754), а також земельну ділянку № 15 площею 0.1 га, кадастровий номер :27:004:0386 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) та земельну ділянку № 18 площею 0.08 га, кадастровий номер :27:004:0403, за адресою: АДРЕСА_2 , із забороною органам державної виконавчої служби та/або приватним виконавцям та будь-яким особам, які виконують повноваження суб`єктів державної реєстрації згідно із Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в тому числі будь-яким державним реєстраторам, державним та приватним нотаріусам, а також іншим акредитованим суб`єктам здійснювати реалізацію арештованого майна або вчиняти реєстраційні дії по внесенню змін до відомостей про вищевказані об`єкти нерухомого майна.

Виконання ухвали про арешт майна покласти на прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1