ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2633/20
провадження № 1-кс/753/826/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого СВ Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Шостка, Сумської області, громадянин України, українець, не одружений, дітей немає, з середньою освітою, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий, підозрюваний у кримінальному провадженні № 000879 від 10.02.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 125 КК України,
ВСТАНОВИВ:
11 лютого 2020 року о 12 год. 07 хв. слідчий СВ Дарницького УП ГУНП у м. КиєвіОСОБА_4 звернулась до слідчого судді із клопотанням погодженим з прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 125 КК України.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, а прокурор у судовому засіданні підтримав, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, тобто злочині, передбаченому ч. 1 ст. 121 КК України, підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження № 000879 у їх сукупності.
Також мають місце ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Так, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, у вчиненні якого він підозрюється та можливість призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, останній, усвідомлюючи суворість покарання, яке йому загрожує, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Крім того, ОСОБА_5 не має постійного місця проживання в місті Києві (тимчасово винаймає ліжко-місце у хостелі по АДРЕСА_2 ), що створює реальні підстави вважати стороні обвинувачення про існування вказаного ризику. Вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 не працює, не має міцних соціальних зв`язків, був неодноразово раніше судимий за вчинення насильницько-корисливих злочинів, що свідчить про наявність реальних підстав вважати про існування вказаного ризику. Може незаконно впливати на потерпілих у кримінальному провадженні з метою зміни їх свідчень, оскільки потерпілий ОСОБА_7 проживає з ОСОБА_5 у одному хостелі, де обидва винаймають ліжко-місце.
Захисник проти задоволення клопотання заперечував, та просив обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем реєстрації підозрюваного.

Підозрюваний в судовому засіданні просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з тимчасовим позбавленням волі, а саме, цілодобовий домашній арешт, вину у скоєному визнав у повному обсязі.

Суд, перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання та дослідивши докази по наданих матеріалах, заслухавши думки учасників процесу, встановив наступні обставини.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження, а саме: рапортом про вчинене кримінальне правопорушення від 10.02.2020; довідкою КМКЛШМД від 10.02.2020; протоколом огляду місця події від 10.02.2020; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 10.02.2020; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 10.02.2020; протоколом впізнання особи для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_7 від 10.02.2020; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 10.02.2020; протоколом впізнання особи для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_8 від 10.02.2020; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 10.02.2020; та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності доданими до клопотання і дослідженими під час судового розгляду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, джерелом якої є рішення, що будуть наведені далі, обґрунтована підозра у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин (IlgarMammadov проти Азербайджану, § 88; Erdagoz проти Туреччини, § 51; Fox, Campbell і Hartley проти Сполученого Королівства, § 32).

Оцінюючи докази, які обґрунтовують підозру ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, поза розумним сумнівом є достатні підстави вважати, що на час розгляду клопотання остання є обґрунтованою.

При встановленні наявності ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя не може орієнтуватися лише на суворість можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на низку інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko проти Росії, § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev проти Молдови, § 58). Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання (Sulaoja проти Естонії, § 64).
Що стосується оцінки обставин, які дають підстави вважати, що має місце ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, то тяжкість обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення інших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (ibid., § 40).
Наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин (Selcuk проти Туреччини, § 34; Matznetter проти Австрії, § 9).
Відсутність роботи або сім`ї не дає підстав вважати, що особа схильна до повторного вчинення злочинів (Sulaoja проти Естонії, § 64).
У судовому засіданні вивченням особи підозрюваного слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 уродженець міста Шостка, Сумської області, громадянин України, українець, не одружений, дітей немає, зсередньою освітою, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий за ч. 3 ст. 185 КК України ст. 296 КК України та ч. 2 ст. 186 КК України. Ст. 185 та 296 КК України засуджений Шостинським районним судом. За ст. 186 КК України засуджений Голосіївським судом в 2015 році, а тому зважаючи на тяжкість покарання підозрюваний може переховуватися від органів досудового слідства та/або суду, оскільки будь які стримуючи фактори, такі як міцні соціальні зв`язки, дружина, діти, офіційна робота, тощо у підозрюваного відсутні. У свою чергу зазначене в подальшому унеможливіть та/або утруднить проведення досудового розслідування та притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності у разі доведеності його вини. Таким чином, слідчий суддя вважає, що ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України має надзвичайно високий ступінь.
Зважаючи на наявність судимостей у ОСОБА_5 , разом із тим, на категорію злочину в якому останній підозрюється, ризик вчинення ОСОБА_5 , іншого кримінального правопорушення може мати місце, проте, ступінь останнього не є високим. У свою чергу інших обґрунтувань ступеня даного ризику прокурор не надав.
Згідно статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Тримання під вартою відповідно до статті 5 § 1 (с) має бути пропорційним заходом для досягнення зазначеної мети (Ladent проти Польщі, §§ 55-56).
Постанова про тримання під вартою повинна містити конкретні підстави і встановлювала точну тривалість такого заходу (Meloni проти Швейцарії, § 53).
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути альтернативні заходи забезпечення явки особи до суду (Idalov проти Росії § 140). Це положення проголошує не тільки право на «розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження», але також встановлює, що «звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання» (Khudoyorov проти Росії, § 183; Lelievre проти Бельгії, § 97; Shabani проти Швейцарії, § 62).
Отже, суд повинен розглянути можливість застосування менш інтрузивних заходів, ніж тримання під вартою (Ambruszkiewicz проти Польщі, § 32).
Враховуючи відсутність у підозрюваного офіційного джерела доходу, міцних соціальних зв`язків, та інших обставин зазначених вище, наявність судимостей за вчинення насильницько-корисливих злочинів, слідчий суддя вважає, що застосування такого запобіжного заходу, як тимчасове утримання підозрюваного під вартою, є найбільш доцільним і обґрунтованим забезпечення кримінального провадження, оскільки інші запобіжні заходи для виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, будуть не дієвими і обґрунтовані підстави для їх застосування відсутні.
Обґрунтованість будь-якого строку тримання під вартою, яким би коротким він не був, має бути переконливо доведена владою (Idalov проти Росії § 140; Tase проти Румунії, § 40; Castravet проти Молдови, § 33; Belchev проти Болгарії, § 82).
Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Відповідно до ч. 2 зазначеної статті строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.
Водночас, з огляду на той факт, що досудове розслідування розпочато нещодавно, і залишається невиконаним значний об`єм необхідних слідчих дій, доцільно визначити строк дії ухвали та строк тримання під вартою - 60 днів з моменту фактичного затримання підозрюваного.
Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Зважаючи на кваліфікацію дій підозрюваного, слідчий суддя заставу підозрюваному не визначає.
Керуючись ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 206, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до «15» год. «30» хвил. 09.04.2020 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Київську місцеву прокуратуру № 2.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя: