Справа № 333/1256/19 Провадження №1-кп/333/104/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
представника цивільного позивача ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню технічну освіту, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно обвинувального акту, 07 січня 2019 року, приблизно о 15 годині 15 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «ЗАЗ-Деу», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по вул. Сергія Серікова зі сторони вул. Космічної в напрямку пр. Соборного в м. Запоріжжі. В салоні автомобіля «ЗАЗ-Деу» в якості пасажира перебувала ОСОБА_8 . У зустрічному водію ОСОБА_4 напрямку, по вищевказаній вулиці, в лівій смузі здійснював рух автомобіль «Land Rover», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 . В салоні автомобіля «Land Rover», в якості пасажира перебував малолітній ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В цей час, позаду, у попутному з водієм ОСОБА_4 напрямку, в правій смузі здійснював рух автомобіль «ЗАЗ-1103», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_11 . Під час руху, по вищевказаній вулиці, в районі буд. № 23, водій ОСОБА_4 не врахував дорожню обстановку та погодні умови, допустив занос транспортного засобу, в результаті чого виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив правою бічною частиною кузова зіткнення з передньою частиною кузова автомобіля «Land Rover». Після зіткнення вказаних транспортних засобів, автомобіль «Land Rover», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_12 змістився на праву смугу руху, де передньою правою бічною частиною кузова контактував з передньою лівою частиною кузова автомобіля «ЗАЗ-1103», реєстраційний номер НОМЕР_3 . Своїми діями водій ОСОБА_4 порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, відповідно до яких: п.12.1.: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним». Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно висновку інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод № 9-100 від 26.02.2019 року, з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобілю «ЗАЗ-Деу», ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження, з якими була доставлена до КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» ЗОР. Згідно висновку судової медичної експертизи № 160 МД від 26.02.2019 року, закритий уламковий перелом правої стегнової кістки в середній та верхній її третині зі значним зміщенням кісткових фрагментів у ОСОБА_8 кваліфікується як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не було небезпечним для життя в момент його спричинення, але потягло за собою довготривалий розлад здоров`я, більше ніж 21 день. Закритий перелом правої ключиці в середній її третині зі зміщенням кісткових фрагментів у ОСОБА_8 кваліфікується як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не було небезпечним для життя в момент його спричинення, але потягло за собою довготривалий розлад здоров`я, більше ніж 21 день. Дані ушкодження утворилися від дії тупих предметів та могли утворитися в умовах дорожньо-транспортної пригоди.
Таким чином, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Допитаний під час судового розгляду ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, вину не визнав та пояснив, що він, працюючи таксистом, 07 січня 2019 року віз пасажира. На спуску в бік автовокзалу автомобіль потрапив у занос, пасажир ОСОБА_8 почала дуже кричати, він нажав на гальмо, при цьому задню частину автомобіля викинуло на зустрічну смугу, де відбулося зіткнення з автомобілем «Land Rover». Вважає, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок поганих погодних умов. Матеріально потерпілій ОСОБА_8 не допомагав. Також ОСОБА_4 пояснив, що таксистом працює 10 років. Системою АБС його автомобіль не оснащений, на автомобілі на момент дорожньо-транспортної пригоди спереду стояли нові зимові шини, ззаду всесезонні. З моменту заносу до моменту зіткнення пройшло приблизно 3 хвилини. Пасажир ОСОБА_8 не була пристебнута пасками безпеки, швидкість його автомобіля була 50-60 км/год. ОСОБА_4 пояснив, що він не пропонував пасажирці пристебнутися паском безпеки, ручним гальмом не користувався. У його автомобіля внаслідок поганих погодних умов не було зчеплення з дорогою. Також зазначив, що батько потерпілої просив у нього 120000 грн., потім 80000 грн. відшкодування шкоди.

Не дивлячись на те, що обвинувачений ОСОБА_4 не визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, його провина підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, що узгоджуються між собою, а саме:
-показаннями потерпілої ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні пояснила, що 07 січня 2019 року вона викликала таксі на її виклик приїхав автомобіль «ЗАЗ Деу» під керуванням обвинуваченого ОСОБА_4 , вона сіла на переднє пасажирське сидіння були погані погодні умови, йшов сніг. На спуску в бік автовокзалу автомобіль потрапив у занос, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода між таксі, в якому вона їхала, та автомобілем «Land Rover», від удару втратила свідомість, її зажало дверима автомобіля та вона не могла рухатися та кричала від болю, водій намагався відкрити двері, але двері заклинило. Отримала тілесні ушкодження пошкоджено стегно та ключиця, з якими була доставлена до КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги». Вона більше ніж півроку проходить лікування, перенесла декілька операцій, а матеріальна шкода їй досі не відшкодована. Також вона пояснила, що за слів працівників поліції на таксі була літня резина, потерпіла сиділа на передньому сидінні, та не була пристебнута паском безпеки, водій таксі не пропонував їй пристебнутися паском безпеки. Водій таксі їхав за попереднім автомобілем, інші автомобілі не обганяв та дотримувався безпечної дистанції. До страхової компанії вона не зверталася, але має намір, оскільки вже витратила на лікування близько 35000 грн.

-показаннями свідка ОСОБА_11 , який в судовому засіданні пояснив, що 07 січня 2019 року їхав на своєму автомобілі в сторону Космічного мікрорайону зі швидкістю приблизно 40 км/год. В цей день були погані погодні умови та дорога була вкрита мокрим снігом. Зліва їхав автомобіль «Land Rover», побачив, що сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «ЗАЗ ДЕУ» та «Land Rover», після зіткнення вказаних транспортних засобів, автомобіль «Land Rover», змістився на праву смугу руху, де передньою правою бічною частиною кузова контактував з передньою лівою частиною кузова автомобіля «ЗАЗ-1103», під його керуванням. Після зіткнення автомобіль «ЗАЗ-Деу» знаходився на зустрічній смузі руху, в цьому автомобілі знаходилася пасажир дівчина, яка дуже кричала від болю. Також пояснив, що розподільної смуги на дорозі видно не було. Стану гуми на автомобілі таксі «ЗАЗ-Деу» не пам`ятає, швидкість цього автомобілю оцінити не може, швидкість зустрічного потоку також оцінити не може. Після дорожньо-транспортної пригоди підходив до автомобіля обвинуваченого, намагався відкрити двері на автомобілі за сторони дівчини-пасажира, але це їм не вдалося, оскільки двері були вогнуті, обвинувачений ОСОБА_4 також допомагав.

-показаннями свідка ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що 07 січня 2019 року їхала разом з восьмирічною дитиною на своєму автомобілі «Land Rover» з театру, рухаючись з невеликою швидкістю у лівій полосі. Погодні умови були погані, йшов дрібний сніг. Автомобіль «ЗАЗ-Деу» виїхав на зустрічну смугу руху, в якій рухався її автомобіль, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода. В автомобілі «ЗАЗ-Деу» в якості пасажира знаходилася дівчина, яка отримала тілесні ушкодження. Водій таксі відразу вискочив з автомобіля, а дівчина-пасажир вийти з автомобіля не змогла, оскільки не вдалося відкрити двері вони були вогнуті. По правій полосі їхав автомобіль, з яким також сталося зіткнення, в цьому автомобілі знаходилося двоє чоловіків, які не постраждали. Також пояснила, що по факту дорожньо-транспортної пригоди зверталася до страхової компанії «Кредо», але страхового відшкодування ще не отримала. Свідок зазначила, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди її восьмирічна дитина отримала стрес, почала моргати очима, вони вже двічі лікувалися у невропатолога.

Висновок суду про місце та обставини дорожньо-транспортної пригоди підтверджується даними, які містяться в протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 07.01.2019 року, схемою до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та фото таблицею до нього, за яким встановлено взаємне розташування автомобілів після зіткнення, види пошкоджених автомобілів учасників дорожньо-транспортної пригоди ( т. 2 а.с. 8-16);
Відповідно до висновку експерта № 9-100 від 26.02.2019 року, «водій ОСОБА_4 для забезпечення безпеки дорожнього руху повинен був діяти відповідно вимогам п.п. 12.1, 12.2, 12.4, 12.9 б Правил дорожнього руху України, а водії ОСОБА_9 та ОСОБА_11 - відповідно вимогам пп. 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України. У діях водіїв ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 невідповідності вимогам п. 12.2 Правил дорожнього руху України не вбачається. Дії водія ОСОБА_4 не відповідали вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди. Також при швидкості руху керованого водієм ОСОБА_4 автомобіля 70 км/год (за показами свідка ОСОБА_9 ) його дії не відповідали вимогам пп. 12.4, 12.9 б Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору не перебуває у причинному зв`язку з подією даної пригоди. У діях водіїв ОСОБА_9 та ОСОБА_11 невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України не вбачається, тобто їх дії не перебувають у причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди. Технічна можливість водія ОСОБА_4 уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди залежала від виконання ним вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України. Водій ОСОБА_9 не мала технічної можливості уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди. Водій ОСОБА_11 не мав технічної можливості уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди» (т.1 а.с. 188-194);
Висновком судової медичної експертизи № 160МД від 11.02.2019 року встановлено, що в ході дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому правої стегнової кістки в середній та верхній її третині зі значним зміщенням кісткових фрагментів, яке кваліфікується як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не було небезпечними для життя в момент його спричинення, але потягло за собою довготривалий розлад здоров`я, більш як 21 день; тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому ключиці в середній її третині зі зміщенням кісткових фрагментів, яке кваліфікується як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не було небезпечними для життя в момент його спричинення, але потягло за собою довготривалий розлад здоров`я, більш як 21 день (т. 2 а.с.17-19);
Постановою для визнання речовими доказами у кримінальному провадженні від 08.01.2019 року, відповідно до якої автомобіль «ЗАЗ-Деу», реєстраційний номер НОМЕР_1 , автомобіль «Land Rover», реєстраційний номер НОМЕР_2 , автомобіль «ЗАЗ-1103», реєстраційний номер НОМЕР_3 визнано речовими доказами (т. 2 а.с. 20-21);
Висновком інженерно-транспортної експертизи №9-59 від 12.02.2019 року за спеціальністю «Дослідження технічного стану транспортних засобів» встановлено, що на момент експертного дослідження рульове керування, гальмівна система та ходова частина автомобіля «ЗАЗ-Деу» знаходяться в працездатному стані (т.2 а.с. 27-35);
Висновком інженерно-транспортної експертизи №9-57 від 13.02.2019 року за спеціальністю «Транспортно-трасологічні дослідження» встановлено, що первинний контакт автомобіля «Land Rover» та автомобіля «ЗАЗ-Деу» в момент зіткнення відбувся передньою частиною з правою бічною частиною відповідно, під кутом взаємного розташування 80,0°±10°. Визначити, якими частинами контактували автомобіль «Land Rover» і автомобіль «ЗАЗ-1103» та кут між ним в момент зіткнення не є можливим, оскільки автомобіль «ЗАЗ-1103» не був наданий для експертного огляду. Визначити, яким було розташування відносно елементів проїзної частини автомобіля «Land Rover» та автомобіля «ЗАЗ-Деу» в момент зіткнення, не надається можливим, оскільки транспортні засоби неможливо розташувати щодо видимих орієнтирів із прив`язкою по довжині та по ширині відносно проїзної частини до моменту зіткнення відносно сталих орієнтирів (т. 2 а.с. 38-45);
Протоколом проведення слідчого експерименту від 12.02.2019 року за участю свідка ОСОБА_9 та фото таблицею до протоколу, за яким остання вказує місце зіткнення пояснює обставини дорожньо-транспортної пригоди (т. 2 а.с. 45-48).
Сукупність приведених доказів свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_4 допустив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження, отже його дії правильно кваліфіковані органами досудового розслідування за ч.1ст. 286 КК України.
Також, в судовому засіданні досліджені інші письмові матеріали справи, які характеризують особу обвинуваченого:

-вимогу слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_13 про наявність судимостей відносно ОСОБА_4 (т. 2 а.с. 54);

-довідка про відсутність судимостей ОСОБА_4 (т. 2 а.с. 54);

-запит слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_13 головному лікарю КУ «ОКПЛ» ЗОР про знаходження ОСОБА_4 на диспансерному обліку від 05.02.2019 року та відповідь КУ «ОКПЛ» ЗОР на запит слідчого, згідно якої ОСОБА_4 не перебуває на диспансерному обліку в КУ «ОКПЛ» ЗОР (т. 2 а.с. 55);

-запит слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_13 головному лікарю КУ «ЗОНД» ЗОР про знаходження ОСОБА_4 на диспансерному обліку від 05.02.2019 року та відповідь КУ «ЗОНД» ЗОР на запит слідчого, згідно якої ОСОБА_4 не перебуває на диспансерному обліку в КУ «ЗОНД» ЗОР(т. 2 а.с. 56);

-довідку КУ «Міської клінічної лікарні екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя», якою встановлені тілесні ушкодження ОСОБА_4 (т. 2 а.с. 53).

Судом встановлено, що водій автомобіля «ЗАЗ-Деу», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, де вказано: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», наслідком чого стало зіткнення з автомобілем «Land Rover», реєстраційний номер НОМЕР_2 та отриманням тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості потерпілою ОСОБА_8 .
Таким чином, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення встановлена повністю та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності та взаємозв`язку дають підстави суду для ухвалення по даному кримінальному провадженню відносно ОСОБА_4 обвинувального вироку.
Суд не приймає показання обвинуваченого, що дорожньо-транспортна пригода сталася в наслідок поганих погодних вимог, а він не міг уникнути зіткнення в наслідок заносу автомобіля, оскільки ці показання не підтверджуються об`єктивно зібраними та дослідженими доказами
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні ОСОБА_4 покарання, суд керується вимогами ст. 65 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує думку потерпілої щодо призначення покарання обвинуваченому на розсуд суду, враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, які закон відносить до злочину середньої тяжкості, обставини справи, дані про обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не притягався до кримінальної відповідальності, на обліку в наркологічному диспансері та в психіатричній лікарні не перебуває, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі в межах санкцій ч.1 ст.286 КК України з випробувальним строком згідно ст. 75 КК України з позбавленням права керувати транспортними засобами, оскільки вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Судом також розглянуто цивільні позови потерпілої ОСОБА_8 та цивільного позивача ОСОБА_9 .
Відповідно до ч. 5 ст. 128, ч. 1 ст. 129 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
В силу ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.
Відповідно до ч.1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).
Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до п. 22.1. ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
П. 23.1. ст. 23 цього Закону як шкоду, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, визначає: шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого; шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральну шкоду, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Відповідно до п. 24.1. ст. 24 цього Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Відповідно п. 36.1. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку, рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається на підставі рішення суду.
Відповідно до статті 61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.
Суд вважає, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Так потерпіла ОСОБА_8 звернулася з уточненим цивільним позовом до ОСОБА_4 , Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Кредо», про стягнення з товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Кредо», страхову виплату у розмірі 30076, 77 грн. та стягнення з ОСОБА_4 , моральної шкоди у розмірі 100 000 грн., та витрат на надання правової допомоги.( т.1.а.с. 148- 152).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_8 зазначила, що в наслідок ДТП, вона отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я та понесла витрати на лікування у розмірі 30 076, 77 грн., на підтвердження яких надані квитанції (т.1, а.с. 35-42), крім того їй нанесено моральну шкоду, яка полягає у сильних душевних хвилюваннях та фізичному болю, а також порушенням звичного способу життя.

В судовому засідання обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 , позовні вимоги потерпілої ОСОБА_8 не визнали, пояснили, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ЗАЗ DAEWOO» застрахована згідно поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів № АМ 3650933 ТДВ «СК «Кредо», письмових заперечень не надали.

Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» також надіслали до суду відзив, в якому не заперечували проти часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_8 . Зазначили, що дійсно цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_4 була застрахована в ТДВ «СК «Кредо», що підтверджено полісом № АМ /35650933. Зазначили, що відшкодуванню на користь позивача підлягають витрати на суму 13 383,37 грн. оскільки вони підтверджуються квитанціями та чеками. Однак до позову ОСОБА_8 , не додано жодних документів медичних закладів, що підтверджують необхідність придбання будь-яких ліків та препаратів на суму 16140 грн., згідно квитанції № 5 від 10.01.2019 року, що підтверджують оплату рахунку фактури 10/01/01 від 10.01.2019 року, крім того не підлягає задоволенню витрати в сумі 503, 40 грн. які не відносяться до медичних витрат. ( т. 1 а.с.234-236)

Вартість матеріальної шкоди, спричиненої потерпілій ОСОБА_8 на суму 13383, 37 грн. підтверджена належними доказами, які містяться в матеріалах справи (т.1 а.с.35-42), але суд не може вважати обґрунтованими вимоги про стягнення 16 643, 40 грн. оскільки суду не надано доказів на підтвердження цих витрат, тому позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню.
У відповідності зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що заподіяла таку шкоду за наявності вини. Вина ОСОБА_4 в порушенні правил безпеки руху, які призвели до тілесних пошкоджень середньої тяжкості ОСОБА_8 , а отже і заподіяння моральної шкоди потерпілому доведена повністю, однак суд вважає, що позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню з підстав викладених нижче. У відповідності зі ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної порушенням його прав. Моральна шкода полягає в т.ч. у фізичному болю та душевних стражданнях, які заподіяні фізичній особі у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини моральних страждань та інших обставин, що мають значення у справі. Так, суд враховує, що потерпіла ОСОБА_8 знаходилася на тривалому лікуванні, перенесла моральні страждання, які виразились в переживаннях з приводу пошкодження здоров`я, фізичного болю, який вона перенесла у зв`язку із спричиненою травмою, що є підставою для відшкодування моральної шкоди. Виходячи з характеру правопорушення, з матеріального стану обвинуваченого, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд оцінює заподіяну моральну шкоду в сумі 80 000 грн., саме ця сума підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь потерпілої, в решті позову відмовити.
Крім того суд не приймає до уваги, вимоги позивача про стягнення правової допомоги, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження про їх сплату.
Також судом розглянуто цивільний позов цивільного позивача ОСОБА_9 , яка в обґрунтування позовних вимог зазначила, щовнаслідок вчинення злочину автомобіль «Land Rover», державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_9 зазнав механічних пошкоджень.
07.06.2019 року ОСОБА_9 звернулась до судового експерта, спеціаліста автотоварознавця із заявою про проведення експертного автотоварознавчого дослідження транспортного засобу «Land Rover» з державним номерним знаком НОМЕР_2 . 14.06.2019 року за наслідком проведення експертизи було складено висновок №966 (копія висновку додається). Згідно висновку судового експерта ОСОБА_14 : «Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу LAND ROVER , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 , на дату оцінки 08 січня 2019 року, складає 234 775, 46 грн. Внаслідок чого останній було завдано матеріальних збитків на суму 234 775, 46 грн.
Просить стягнути з ОСОБА_4 матеріальну шкоду в загальному розмірі 134 775, 46 грн. та моральну шкоду в загальному розмірі 20 000 грн.
Стягнути з Товариство з додатковою відповідальністю страхова компанія «Кредо» страхову виплату в сумі 100 000 грн. ( т. 1 а.с. 95-99)
В судовому засідання обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 , позовні вимоги цивільного позивача ОСОБА_9 не визнали, пояснили, що цивільний позивач не визнана потерпілою у даному кримінальному провадженні, отже даний цивільний позов не може бути розглянутий по суті. Також зазначили, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ЗАЗ DAEWOO» застрахована згідно поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів № АМ 3650933 ТДВ «СК «Кредо», письмових заперечень не надали.
Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» також надіслали до суду відзив, в якому не заперечували проти часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_9 . Зазначили, що дійсно цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_4 , була застрахована в ТДВ «СК «Кредо», що підтверджено полісом № АМ /3560933, ліміт страхової суми, за шкоду заподіяну майну згідно полісу № АМ /3650933, складає 100 000 грн, франшиза 1 000 грн, 99 000 сума страхового відшкодування, яке належить позивачу. ( т. 1 а.с. 172-174)
Згідно висновку судового експерта ОСОБА_14 : «Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу LAND ROVER, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 , на дату оцінки 08 січня 2019 року, складає 234 775, 46 грн. Внаслідок чого останній було завдано матеріальних збитків на суму 234 775, 46 грн. ( т. 1 а.с.100- 105)
Згідно статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова організація здійснює виплату в межах страхової суми.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Таким чином, з обвинуваченого ОСОБА_15 необхідно стягнути суму 134 775, 46 грн, матеріальних збитків нанесених ОСОБА_9
У відповідності зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що заподіяла таку шкоду за наявності вини. Вина ОСОБА_4 в порушенні правил безпеки руху, які призвели до ушкодження майна цивільного позивача ОСОБА_9 , а отже і заподіяння моральної шкоди доведено повністю, однак суд вважає, що позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню з підстав викладених нижче.
У відповідності зі ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної порушенням його прав. Моральна шкода полягає в т.ч. у фізичному болю та душевних стражданнях, які заподіяні фізичній особі у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини моральних страждань та інших обставин, що мають значення у справі. Так, суд враховує, що ОСОБА_9 , перенесла моральні страждання, які виразились в переживаннях з приводу пошкодження майна, та переживання за здоров`я дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував в салоні автомобіля в якості пасажира , під час зіткнення, що є підставою для відшкодування моральної шкоди. Виходячи з характеру правопорушення, з матеріального стану обвинуваченого, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд оцінює заподіяну моральну шкоду в сумі 10 000 грн., саме ця сума підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь цивільного позивача ОСОБА_9 .Суд вважає, що цивільний позов цивільного позивача ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 процесуальні витрати за залучення експерта для проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження технічного стану транспортного засобу» № 9-59 від 12.02.2019 року в розмірі 1716,00 грн., судової інженерно-транспортної експертизи за спеціальністю «Транспортно-трасологічні дослідження» № 9-57 від 13.02.2019 року в розмірі 4290,00 грн., судової інженерно-транспортної експертизи за спеціальністю «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» № 9-100 від 26.02.2019 року в розмірі 1716,00 грн. на користь держави.

Враховуючи, що зазначені процесуальні витрати документально підтверджені у матеріалах кримінального провадження, тому суд вирішує про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 витрат на користь держави у розмірі 1716,00 грн., 4290,00 грн., 1716,00 грн. на загальну суму 7722,00 грн. за залучення експерта.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 349, 368, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
Згідно вимог ст.76 КК України, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Цивільний позов ОСОБА_8 до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Кредо" та ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Кредо"на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 13383 (тринадцять тисяч триста вісімдесят три) гривні 37 копійок, в решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в сумі 80000 (вісімдесят тисяч) гривень 00 копійок, в решті позову відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_9 до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Кредо" та ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Кредо"на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 99 000 (дев`яносто дев`ять тисяч) гривень 00 копійок, в решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 134 775 (сто тридцять чотири тисячі сімсот сімдесят п`ять) гривень 46 копійок, моральну шкоду в сумі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок, в решті позову відмовити.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів при проведенні судових інженерно-транспортних експертиз у розмірі 7 722 (сім тисяч сімсот двадцять дві) гривні 00 копійок.

Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08.01.2019 року, на автомобіль «ЗАЗ-Деу», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08.01.2019 року, на автомобіль «Land Rover», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Речові докази:

- автомобіль «ЗАЗ-Деу», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_4 залишити у користуванні останнього;
- автомобіль «Land Rover», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_16 передати в користування ОСОБА_9 ;

- автомобіль «ЗАЗ-1103», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_11 залишити у користуванні останнього.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду
м.Запоріжжя ОСОБА_1