ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3308/19 Справа № 190/1584/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого
(в режимі відео конференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким у виді обмеження волі, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2019 року було відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким у виді обмеження волі.
Як встановлено судом, ОСОБА_7 засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 серпня 2016 року за ч. 1 ст. 121 КК України до 6 років позбавлення волі, з 25 листопада 2016 року відбуває покарання в П`ятихатській ВК-122.
Згідно характеристики від 03 жовтня 2019 року ОСОБА_7 за час відбування покарання характеризується задовільно, дотримується норм, які визначають порядок відбування покарання, не працевлаштований. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, не допускає порушення вимог режиму утримання.
Згідно довідки про стягнення та заохочення засуджений ОСОБА_7 стягнень та заохочень не має.
Згідно витягу з протоколу №18 від 03 жовтня 2019 року засідання адміністративної комісії ПВК-122 ОСОБА_7 відмовлено в поданні матеріалів про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі, як такому, що не став на шлях виправлення.
Відмовляючи у задоволенні клопотання засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі суд першої інстанції дійшов висновку про те, що поведінка засудженого свідчить про відсутність позитивної динаміки у його виправленні, оскільки за весь період відбування покарання ОСОБА_7 заохочень не має, не працевлаштований, має заборгованість по відшкодування майнової шкоди в розмірі 9556,38 грн., яка на цей час не відшкодована, за місцем відбування покарання характеризується задовільно.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В своїй скарзі засуджений просить застосувати до нього положення ст. 82 КК України, замінити йому невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді обмеження волі, мотивуючи такі вимоги тим, що заміна покарання на обмеження волі надасть йому можливість влаштуватися на роботу, сплатити відшкодувати майнову заборгованість, стати на шлях виправлення та соціально адаптуватися.
Також, в обґрунтування своєї апеляційної скарги ОСОБА_7 посилається на те, що судом першої інстанції не врахованого тієї обставини, що засуджений, після прибуття до виправної колонії, в травні 2017 року у зв`язку зі станом здоров`я був направлений на лікування в тубдиспансер Дніпровської ВК №89, де проходив курс лікування протягом 25 місяців і прибув назад до виправної колонії лише в червні 2019 року, а тому не був працевлаштований у виправній колонії за весь час перебування в ній. За час лікування в Дніпровській ВК №89 порушень режиму з боку засудженого не було, претензій адміністрації виправної установи також не надходило. Також, зазначає, що повністю усвідомив та щиро розкаюється в скоєному. Вважає, що заслуговує на застосування до нього положень ст. 82 КК України.
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги засудженого заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.
Засуджений ОСОБА_7 в судовому засіданні в режимі відео конференції свою апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити та застосувати до нього положення ст. 82 КК України.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінальної справи, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Апеляційний суд у відповідності до ч. 1 ст. 404 КК України, переглядає судове рішення в межах поданої апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно ст. 82 КК України особам, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення, тобто якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, що може бути з`ясовано лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
При цьому слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.
Висновок про можливість застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким відносно засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.
При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Вказаних вимог кримінального законодавства України під час прийняття судового рішення за результатом розгляду клопотання ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким у виді обмеження волі суд першої інстанції дотримався, будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону України, які відповідно до ст. 409, 412 є підставою для скасування ухвали суду, колегією суддів також не встановлено.
Так, згідно матеріалів особової справи ОСОБА_7 , його було засуджено вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 серпня 2016 року за ч. 1 ст. 121 КК України до 6 років позбавлення волі, з 25 листопада 2016 року відбуває покарання в П`ятихатській ВК-122.
Згідно характеристики від 03 жовтня 2019 року ОСОБА_7 за час відбування покарання характеризується задовільно, дотримується норм, які визначають порядок відбування покарання, не працевлаштований. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, не допускає порушення вимог режиму утримання.
Згідно довідки про стягнення та заохочення засуджений ОСОБА_7 стягнень та заохочень не має.
Згідно витягу з протоколу № 18 від 03 жовтня 2019 року засідання адміністративної комісії ПВК-122 ОСОБА_7 відмовлено в поданні матеріалів про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі, як такому, що не став на шлях виправлення.
Посилання засудженого в апеляційній скарзі на те, що він тривалий час перебував на лікуванні в тубдиспансері при Дніпровській ВК №89 не є підставою для застосування до нього положень ст. 82 КК України, так як перебування на лікуванні досить тривалий час не може свідчити про те, що засудженим досягнута мета покарання, передбачена ст. 50 КК України та він дійсно став на шлях виправлення. Висновки про виправлення засудженого можуть ґрунтуватися лише на його поведінці, доведення своєю поведінкою того факту, що він дійсно став на шлях виправлення, усвідомив наслідки вчиненого кримінального правопорушення, щиро розкаюється та готовий до соціальної адаптації в суспільстві після заміни покарання з позбавлення волі на обмеження волі. Окрім цього, слід також звернути увагу, що засуджений має майнову заборгованість перед потерпілим, за наслідки вчиненого кримінального правопорушення, яка станом на сьогодні не відшкодована і з моменту повернення з лікування при Дніпровській ВК №89 до ПВК-122 ОСОБА_7 не прийняв жодних дій, не виявив перед адміністрацією виправної установи свого бажання на працевлаштування для подальшого погашення заборгованості.
Таким чином, з огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для заміни засудженому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким у виді обмеження волі.
А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким у виді обмеження волі залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4