ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/2314/19 Номер провадження 11-кп/814/467/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Хорольського районного суду Полтавської області від 12 грудня 2019 року ,-

за участю: обвинуваченого ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_6 ,-

у с т а н о в и л а:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 12 грудня 2019 року клопотання прокурора ОСОБА_8 про продовження у кримінальному провадженні №0000443 строку тримання під вартою ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.3 ст.187 КК України, задоволено.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою продовжено , на строк, що не перевищує 60 днів, а саме до 06.02.2020 року, включно.

Зі змісту оскарженої ухвали вбачається, що в провадженні Хорольського районного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження №0000443 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.3 ст.187 КК України.

В ході судового засідання прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу тримання під вартою, яке мотивував тим, що ризики встановлені раніше не зменшились і на даний час існують, так як обвинувачений є особою схильною до вчинення злочинів, крім того вказав, що тяжкість злочинів, які інкримінуються обвинуваченому може вплинути на те, що він буде уникати суду.

Тому прокурор просив продовжити обраний обвинуваченому ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд врахував що ризики, передбачені статтею 178 КПК України, які існували на момент обрання обвинуваченому запобіжного заходу , продовжують мати місце і на даний час.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб , які їх подали
Не погодившись з вказаним рішенням суду , захисник адвокат ОСОБА_6 яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу , в якій просить ухвалу змінити та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою , обґрунтовуючи апеляційні вимоги тим , що наявність підозри не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою. Проте судом не було враховано , що ОСОБА_7 має постійний заробіток , працює в домогосподарстві своєї матері і вітчима , сталі соціальні зв`язки , непрацездатну матір. При цьому , адвокат зазначає , що прокурором не доведено існування жодного ризику.

Позиції учасників судового розгляду в судовому засіданні
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 , апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити з наведених в ній підстав.

Прокурор в судове засідання не з`явився , попередньо надавши заяву про розгляд справ без його участі.

Мотиви суду
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого та в його інтересах захисника на підтримання доводів апеляційної скарги , обговоривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів апеляційного суду приходить до таких висновків.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів , оскаржена ухвала постановлена під час судового розгляду кримінального провадження , по обвинуваченню ОСОБА_7 , у вчиненні злочинів , передбачених п.6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 187 КК України.

У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів провадження , суд при прийнятті рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому , врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, та які не зменшились на даний час , з врахуванням тяжкості злочинів, інкримінованих ОСОБА_7 , та даних про особу обвинуваченого, є підстави вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому обґрунтовано продовжив останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому , судом у повній мірі досліджено обставини , за яких до обвинуваченого неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід.

З такими висновками погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Так, згідно з матеріалами провадження , ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів , а тому , враховуючи тяжкість покарання , що йому загрожує , може переховуватися від суду та слідства.

Крім того , судом присяжних правильно враховано , що обвинувачений ОСОБА_7 неодноразово судимий за вчинення умисних насильницьких корисливих злочинів , нещодавно звільнився з місць позбавлення волі , є працездатним , проте не займається суспільно корисною працею , не має власної родини , проживає з матір`ю , що свідчить про відсутність сталих соціальних зв`язків.

Ураховуючи зазначене, доводи , наведені в апеляції про відсутність доказів існування ризиків , передбачених статтею 177 КПК України, на думку колегії суддів , є безпідставними.

Як в судовому засіданні судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Обставини , наведені адвокатом в апеляції з приводу працевлаштування обвинуваченого у домогосподарстві матері та вітчима , непрацездатність його матері , не можуть бути безумовною підставною для пом`якшення запобіжного заходу з огляду на викладені вище обставини.

В цьому контексті колегія суддів наголошує , що згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого виправдано наявністю конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011), а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого.

Підсумовуючи наведене колегія суддів приходить до висновку , що рішення суду присяжних щодо ОСОБА_7 є правильним та тільки запобіжний захід у виді тримання під вартою може запобігти існуючим у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну процесуальну поведінку повинувачених.

Істотних порушень норм КПК України , які могли б поставити під сумнів висновки суду щодо доцільності тримання обвинуваченого під вартою, колегією суддів не встановлено.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстави для його скасування та , відповідно , задоволення апеляції - відсутні.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України , колегія суддів Полтавського апеляційного суду , -

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення , а ухвалу Хорольського районного суду Полтавської області від 12 грудня 2019 року щодо ОСОБА_7 без змін;

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4