Справа № 755/3332/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ "05" березня 2020 р.

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0010274 від 14.12.2019 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Камишня, Миргородського району, Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів раніше судимий 30.07.2008 року Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі (звільнився на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки); 12.12.2008 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі (звільнився на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки); 21.01.2009 року Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі (звільнився на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки); 17.02.2010 року Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі (звільнився достроково 26.07.2012 року); 15.09.2015 року Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185, ст. 395 КК України до 3 років позбавлення волі (звільнився достроково 08.02.2018 року, невідбутий строк 1 місяць 3 дні),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
14.12.2019 року приблизно о 18 год. 07 хв., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з потерпілим ОСОБА_6 , перебували за адресою АДРЕСА_3 .
В ході спілкування, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, між ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_6 почався словесний конфлікт. Після чого, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 . Усвідомлюючи суспільну небезпеку і наслідки своїх дій, ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , наніс останньому один удар кулаком в обличчя останнього. З отриманими ушкодженнями потерпілого ОСОБА_6 було госпіталізованого до КМКЛ ШМД.
Згідно висновку експерта № 042-153-2020 від 28.01.2020-20.02.2020 року: дані медичної документації свідчать про те, що після подій 14.12.2019 року у гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мала місце закрита травма носа у вигляді перелому спинки носа зліва, поширеної м`яко-тканинної гематоми в ділянці носа, орбіт та чола. Локалізація, морфологія вищевказаних ушкоджень, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинені вони однократною травмуючою дією тупого предмета, характерні особливості травмуючої поверхні якого в ушкодженнях не відобразились.
Відповідно п. п. 2.3.3. та 4.6. «Правил», виявлене тілесне ушкодження, відноситься до ЛЕГКОГО тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, розкаявся та підтвердив час, місце, обставини скоєння злочину.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення цього злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.
Показання обвинуваченого ОСОБА_5 , у судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального Кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, за вище встановлених обставин.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22.03.2018 у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку, як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд уважає, установленими усі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

Відповідно суд, здійснивши кримінально-правову оцінку поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, через визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння, кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки він вчинив умисне тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обставини регламентовані ч. 3 ст. 337 КПК у справі відсутні.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину. Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; має місце проживання та реєстрації, стан здоров`я, спосіб життя, позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті 125 КК України у виді арешту, оскільки суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.
Цивільний позов не заявлено.
Судові витрати за проведення експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Питання речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 65 КК України, ст. ст. 349, 370, 374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) місяців арешту.
Зарахувати ОСОБА_5 згідно ч. 5 ст. 72 КК України, в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 14.12.2019 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день арешту.
Строк відбуття покарання обчислювати з 14.12.2019 року.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 судові витрати за проведення судової експертизи у сумі 1823 грн. 60 коп. на користь Київського міського бюро судово-медичних експертиз.
Речовий доказ: кофту синьо-білого кольору з плямами речовини бурого кольору, що поміщено до сейф пакету №0443595; джинси темно-сірого кольору з плямами речовини бурого кольору, що поміщено до сейф пакету № EXP 0443588 повернути потерпілому ОСОБА_6 ; DVDR та CD-R диски на яких містяться відеозаписи огляду місця події, слідчих експериментів, аудіозаписи служб «102»и та «103», інформація ПрАТ «Київстар» - залишити у матеріалах кримінального провадження; шапку чорного кольору, тюбик клею момент «Момент», поліетиленовий пакет з плямами бурого кольору, 2 частини мобільного телефону марки «Самсунг», що упаковано до сейф-пакетів №EXP 0240410, №EXP 0178302, №EXP 0178296, №EXP 0178298 знищити; змив речовини бурого кольору, що було упаковано до паперового конверту залишити у матеріалах кримінального провадження.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому, прокурору та направити потерпілому для відома.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 діб з моменту проголошення.

Суддя: