Справа № 504/3837/19
Номер провадження 1-кс/504/108/20
У Х В А Л А
03.01.2020смт.Доброслав

Слідчий суддя Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 ,

представників ПАТ «Ексімнафтопродукт» ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні клопотання голови правління ПАТ «Ексімнафтопродукт» ОСОБА_6 про скасування арешту майна, накладеного слідчим суддею Комінтернівського районного суду Одеської області від 15.11.2019р. по кримінальному провадженню №0001221 від 10.11.2019р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Комінтернівського районного суду Одеської області надійшло клопотання голови правління ПАТ «Ексімнафтопродукт» ОСОБА_6 про скасування арешту майна, накладеного слідчим суддею Комінтернівського районного суду Одеської області від 15.11.2019р. по кримінальному провадженню №0001221 від 10.11.2019р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 від 15.11.2019р. по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за №0001221 від 10.11.2019р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, накладено арешт на автомобіль «Toyota HXB 30л», з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , який зберігається на штраф-майданчику №6, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Аеропортівська, 29а та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль НОМЕР_2 , видане 28.01.2001р. МРЕВ-2 УДАІ Одеської області, власником якого є ПАТ «Ексімнафтопродукт», яке зберігається в матеріалах кримінального провадження із забороною будь-яким особам розпоряджатися будь-яким чином цим майном та використовувати його до прийняття остаточного процесуального рішення по кримінальному провадженню. Як зазначає голова правління ПАТ «Ексімнафтопродукт» ОСОБА_6 , накладення арешту було обґрунтовано необхідністю забезпечення збереження майна, а також недопущення його втрати чи знищення, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. На момент накладення арешту автомобіль «Toyota HXB 30» був оглянутий експертами та надано експертний висновок в межах досудового розслідування. Сам автомобіль був виданий зі штрафного майданчика за погодженням слідчого представнику власника ПАТ «Ексімнафтопродукт» ОСОБА_5 з відміткою та підписом в журналі постанови та видачі транспортних засобів з штраф-майданчика №6 та зберігається на території ПАТ «Ексімнафтопродукт». Таким чином, голова правління ПАТ «Ексімнафтопродукт» ОСОБА_6 у клопотанні вказує, що зняття арешту з даного автомобіля не призведе до втрати або будь-якого пошкодження майна та настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню. Додатково у клопотанні зазначено те, що у автомобіля «Toyota HXB 30», який належить ПАТ «Ексімнафтопродукт», повна деформація задньої частини кузова внаслідок ДТП, а не передньої частини, як вказано в ухвалі слідчого судді та у клопотанні слідчого, вказана помилка, суттєво впливає на загальну картину обставин скоєння ДТП.

В судовому засіданні представники ПАТ «Ексімнафтопродукт» ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підтримали клопотання в повному обсязі та просили його задовольнити.

Прокурор Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання, оскільки необхідність у арешті майна не відпала.

Розглянувши подане клопотання, вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши надані матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Статтями 167, 168 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у ч.2 ст.167 КПК України майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпеченн я збереження речових доказів.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні... ; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння ...; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч.4 ст.173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Згідно ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положення зазначеної вище норми КПК України узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

З аналізу ст.100 КПК України вбачається, що речові докази повинні бути збережені до закінчення кримінального провадження.

В судовому засіданні встановлено, що автомобіль «Toyota HXB 30л», з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль НОМЕР_2 , видане 28.01.2001р. МРЕВ-2 УДАІ Одеської області, визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, досудове розслідування якого не завершено, тому на теперішній час існує необхідність в подальшому забезпеченні збереження вказаного майна. Крім того, в судовому засіданні не було встановлено переконливого обґрунтування того, що на даний час відпала потреба у дії такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна. На разі досудове розслідування триває, на вказаній стадії відсутні правові підставі, передбачені ст.100 ч. 9 та ч. 4 ст.174 КПК України для прийняття остаточного рішення у справі щодо розпорядження арештованим майном, яке являється предметом злочину, тому клопотання про скасування арешту майна заявлено передчасно та задоволенню не підлягає.

Стосовно того що, у автомобіля «Toyota HXB 30», який належить ПАТ «Ексімнафтопродукт», повна деформація задньої частини кузова внаслідок ДТП, а не передньої частини, як вказано в ухвалі слідчого судді про накладення арешту на майно, слід зазначити, що у вказаній ухвалі слідчого судді, були відображені ті відомості, які зазначив слідчий у клопотанні. Разом із тим, вказана обставина не впливає на підстави та порядок розгляду питання про арешт майна/скасування арешту майна.

На підставі викладеного, клопотання про скасування арешту майна задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.98, 100, 131, 132, 170, 173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання голови правління ПАТ «Ексімнафтопродукт» ОСОБА_6 про скасування арешту майна, накладеного слідчим суддею Комінтернівського районного суду Одеської області від 15.11.2019р. по кримінальному провадженню №0001221 від 10.11.2019р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1