В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.02.2020 Справа №607/13071/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого ОСОБА_1

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Тернополі кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000724 від 03 березня 2017 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Денисів Козівського району Тернопільської області, громадянина України, одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, з вищою освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 , представника потерпілої ОСОБА_9 ,-

В С Т А Н О В И В:
03 березня 2017 року, о 15 год. 00 хв. водій ОСОБА_4 керував технічно-справним автомобілем марки "Chevrolet Nubira" р.н. НОМЕР_1 і рухався заднім ходом по вул. Чалдаєва у м. Тернопіль в напрямку до будинку № 5 зі швидкістю 1,6 км/год.

Під час руху по вказаній вулиці, водій ОСОБА_4 порушив вимоги п. 1.5 ч. 1, п.2.3 (б) Правил дорожнього руху України (далі ПДР), які зобов`язували його своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну.

В подальшому, продовжуючи такий рух заднім ходом, водій ОСОБА_4 проігнорував вимоги п.10.9 ПДР України, який зобов`язував його під час руху заднім ходом не створювати небезпеки чи перешкоди іншим учасникам дорожнього руху. Для забезпечення безпеки руху водій, у разі необхідності повинен звернутись за допомогою до сторонніх осіб. В результаті допущених порушень вказаних вище пунктів ПДР України водій ОСОБА_4 допустив наїзд задньою частиною автомобіля на пішохода ОСОБА_8 , яка рухалась по проїзній частині дороги в попутному напрямку по ходу руху транспортного засобу.

У результаті наїзду пішохід ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді травми правої кисті у вигляді закритого перелому голівки першої п`ясткової кістки і синця на тильній поверхні, що супроводжується тривалим (більше 21 день) розладом здоров`я і, за цією ознакою відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Порушення водієм автомобіля "Chevrolet Nubira" р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 вимог 1.5 ч. 1, п.2.3 (б), 10.9 ПДР України, перебуває у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Таким чином обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України, а саме, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 вини у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та показав, що у березні 2017 року, працюючи водієм таксі, приїхав на виклик по адресі АДРЕСА_3 . Коли він прибув за вказаною адресою, то вийшов із автомобіля та очікував на пасажира біля під`їзду. В цей день падав сніг з дощем. Потім він побачив, що позаду його транспортного засобу впала потерпіла на землю. Тоді він підійшов до потерпілої та допоміг їй підвестися. В цей час потерпіла запитала його, що він робить та заявила, що він скоїв на неї наїзд автомобілем. Після цього, з будинку вийшов пасажир, з яким він сів у свій автомобіль та поїхали з двору будинку по АДРЕСА_3 . Через якийсь час йому зателефонували працівники поліції та запросили його для надання пояснень. Коли він прибув до Управління патрульної поліції в Тернопільській області, то повідомив, що наїзду на потерпілу не вчиняв, остання впала позаду його автомобіля. Також у працівників поліції він дізнався номер телефону потерпілої, до якої зателефонував наступного дня. Під час телефонної розмови з потерпілою, остання повідомила йому, що якщо він не хоче проблем та з метою уникнення кримінальної відповідальності, то вимушений передати їй грошові кошти в розмірі 10000 гривень. По місцю проживання потерпілої він жодного разу не був, спілкувався лише один раз у телефонному режимі.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 вини, його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, доводиться показаннями потерпілої, свідків та наданими в судовому засіданні стороною обвинувачення письмовими доказами, а саме:
-показаннями, допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_8 , яка показала, що 03.03.2017 близько 15 години вона поверталась з роботи додому. В цей день була сонячна погода, проходячи повз будинку по АДРЕСА_3 , попри неї проїхав автомобіль таксі, за кермом якого перебував обвинувачений, та якому вона надала дорогу, зійшовши з проїзної частини. Потім вона вийшла назад на проїзну частину, та прямуючи до себе додому, відчула удар у спину, який відбувся, внаслідок наїзду задньою частиною автомобіля. Від вказаного удару, вона впала на дорогу, та перебуваючи в лежачому положенні, автомобіль протягнув її якусь відстань і зупинився. Після цього, з автомобіля таксі вийшов водій обвинувачений ОСОБА_4 та в агресивній формі звернувся до неї із запитанням: чого вона тут опинилася. При цьому, обвинувачений не надав їй допомоги. Далі вона підвелася, записала номерний знак автомобіля таксі та пішла до себе додому. Потім, перебуваючи по адресі свого місця проживання, вона очікувала працівників поліції та швидкої медичної допомоги. Після наїзду на неї, обвинувачений втік, проте на наступний день прийшов до неї додому, де просив вибачення. Зі своєї сторони вона просила у обвинуваченого 10000 гривень на лікування, на що ОСОБА_4 погодився, проте жодних грошових коштів не надав. Під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_4 змінив свою позицію, заперечуючи свою причетність до вчинення злочину. Внаслідок вчиненого обвинуваченим щодо неї злочину, вона отримала наступні тілесні ушкодження: забої правої сторони тіла і грудної клітки, перелом правої кисті пальця та розрив зв`язок. Щодо покарання, яке слід призначити обвинуваченому, покладається на думку суду;
-показаннями, допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 , який суду показав, що спільно проживає з потерпілою ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_4 . В березні 2017 року після обіду додому прийшла потерпіла ОСОБА_8 , яка плакала та повідомила, що по вул.Чалдаєва, 1 в м.Тернополі на неї скоїв наїзд водій автомобіля таксі. Потерпіла скаржилась на біль, одяг останньої був забруднений. Після цього, він викликав поліцію та бригаду швидкої медичної допомоги. У лікарні №1 потерпілій наклали гіпс на великий палець правої руки. Крім цього, він бачив у потерпілої забої ноги. Потерпіла розповіла йому про обставини ДТП, зокрема повідомила, що водій автомобіля таксі, рухаючись заднім ходом, вчинив на неї наїзд, внаслідок чого вона впала та протягнув її по дорозі якусь відстань до повної зупинки транспортного засобу. На наступний день після ДТП обвинувачений ОСОБА_4 прийшов за адресою їхнього проживання та просив забрати заяву з поліції про притягнення його до відповідальності. Разом з цим, обвинувачений повідомив, що не має грошей, щоб відшкодувати завдану шкоду. У день ДТП асфальтне покриття було мокрим;
-показаннями, допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , який суду показав, що працює в Управління патрульної поліції у Тернопільській області на посаді командира роти тактико-оперативного реагування. 03.03.2017 вони прибули на виклик по лінії «102» (ДТП з потерпілими) за адресою: вул.Чалдаєва в м.Тернополі. Прибувши на місце, вони нікого не виявили. За декілька хвилин, обстежуючи двір за вказаною адресою, побачили потерпілу, яка перебувала в під`їзді будинку. ОСОБА_8 скаржилась на поганий стан здоров`я, повідомивши при цьому, що автомобіль таксі, рухаючись заднім ходом, здійснив на неї наїзд. Після цього, він викликав слідчо-оперативну групу та поїхав з напарником на патрулювання. Далі, через якийсь проміжок часу він отримав орієнтування на автомобіль таксі, який причетний до ДТП. Візуально тілесних ушкоджень у потерпілої він не бачив;
-показаннями, допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_12 , яка суду надала показання, які аналогічні за змістом до показань свідка ОСОБА_11 ;
-даними, які містяться у протоколі прийняття усної заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.03.2017, згідно яких ОСОБА_8 повідомила, що 03 березня 2017 року близько 15 години по вул.Чалдаєва, 1 у дворі будинків невідомий їй водій автомобіля з державним номерним знаком НОМЕР_2 , рухаючись заднім ходом, здійснив наїзд на неї;
-даними, які містяться у протоколі огляду місця події від 03.03.2017 з таблицею ілюстрацій, згідно яких об`єктом огляду є автомобіль марки «Шевроле Нубіра», номерний знак НОМЕР_2 , чорного кольору. На автомобілі по всій його зовнішній поверхні виявлено нашарування ґрунту. При огляді даного автомобіля виявлено потертості ґрунту на задньому бампері розміром 25х7 см., які знаходяться на відстані 50 см. від правого краю бампера та на відстані 3 см. від нижнього краю заднього бампера. Будь-яких інших слідів на даному автомобілі не виявлено;
-даними, які містяться у протоколі огляду місця події від 03.03.2017 з додатком до нього план-схемою, згідно яких об`єктом огляду є дворова територія будинку №1 по вул.Чалдаєва у м.Тернополі, яка складається з проїзної частини дороги (далі ПЧД), призначеної для руху транспортних засобів у двох напрямках та має одну смугу для руху. Дана ділянка ПЧД з ямами та вибоїнами в обох напрямках. Об`єктів, які обмежують видимість з робочого місця водія немає. До ПЧД з лівого боку примикає бетонно-кам`яний бордюр, за яким розташовані тротуар шириною 1 м., за яким розташований квітник будинку №1. Також з лівого боку до ПЧД примикають входи у під`їзди даного будинку. З правого боку до ПЧД примикає бетонно-кам`яний бордюр, за яким розташоване узбіччя та газон. Загальна ширина становить 3,4 м. Слідової інформації на даній ділянці ПЧД не виявлено, також не виявлено жодної слідової інформації, пов`язаної з наїздом на пішохода. Слід до дати, що на момент проведення огляду місця події покриття ПЧД знаходилось у вологому стані;
-висновком, проведеної судово-медичної експертизи №375 від 19.05.2017, з якої вбачається, що у ОСОБА_8 при судово-медичній експертизі та згідно із вивченими медичними документами про обстеження її 03.03.2017 в Тернопільській міській комунальній лікарні швидкої допомоги, виявлена травма правої кисті у вигляді закритого перелому голівки першої п`ясткової кістки і синця на тильній поверхні.
Перелом першої п`ясткової кістки правої кисті підтверджений вивченням рентгенограм від 03 і 10.03.2017.
Зазначені вище ушкодження виникли від дії тупого предмета незадовго до звернення за медичною допомогою, що підтверджується їх характером, відсутністю ознак зрощення перелому та забарвленням синця.
Утворення вказаних вище ушкоджень під час дорожньо-транспортної пригоди, обставини якої наведені у постанові, не виключається.
Виявлена у ОСОБА_8 травма правої кисті не була небезпечною для життя та у своєму клінічному перебігу супроводжується тривалим (більше 21 день) розладом здоров`я і, за цією ознакою, належить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості - п. 2.2.2 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (МОЗ України, Київ, 1995).
Виставлений ОСОБА_8 діагноз - закритий перелом нігтьової (кінцевої) фаланги
першого пальця правої кисті (під знаком "?") не підтверджений рентгенологічними даними.
Діагноз - забій правого колінного суглоба, відповідно до змісту п. 4.6 цих "Правил", не може
підлягати експертній оцінці, оскільки об`єктивні клінічні ознаки такого характеру ушкодження у медичних документах не описані і не були виявлені у неї при судово-медичній експертизі;
-даними, які містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 11.09.2017 з додатком схемою та таблицею ілюстрацій до нього, згідно яких учасники слідчого експерименту зібрались на місці ДТП по вул.Чалдаєва, 1 навпроти під`їзду №5. При проведенні слідчого експерименту використовували автомобіль «Шевроле Нубіра», реєстраційний номер НОМЕР_2 , тобто той самий автомобіль, яким 03.03.2017 керував ОСОБА_4 . Спершу обставини ДТП відтворив на місці ДТП ОСОБА_4 . Так, за його показаннями 03.03.2017 він зупинив автомобіль «Шевроле» на рівні під`їзду №5 на віддалі 2,3 м. від заднього бампера до середини під`їзду, вийшов з автомобіля та знаходився під накриттям під`їзду, в той момент побачив, як жінка з власної необережності впала на дорожнє покриття та вказав рукою це місце. Воно знаходиться на рівні 4,8 м. до середини під`їзду або 2,5 м. до заднього бампера автомобіля «Шевроле», який стояв нерухомо. Категорично стверджує, що на момент ДТП він знаходився нерухомо, водій за межами салону, а потерпіла впала, внаслідок власної необережності.
За показаннями потерпілої ОСОБА_8 , які вона відтворила на місці пригоди, до наїзду вона рухалась на зустріч автомобілю, зійшла на лівий газон, пропустила його, після чого знову повернулась на проїзну частину. Дійшовши до під`їзду №5, почула, що вказаний автомобіль рухається заднім ходом, наближається до неї. Після цього, пройшла ще певну відстань та відчула удар автомобілем в спину, від якого впала. За показаннями потерпілої встановлено, що до наїзду протягом останніх 6 секунд вона рухалась прямолінійно в рівномірному темпі 0,6 м/с. Автомобіль «Шевроле» в момент початку руху заднім ходом знаходився на віддалі 9,6 м. до місця наїзду і рухався заднім ходом зі швидкістю 1,6 м/с. При такому розташуванні автомобіля та пішохода з робочого місця водія чітко проглядається через дзеркало заднього виду салону та бокові дзеркала заднього виду людина, яка рухається позаду в попутному напрямку.
Також за показаннями потерпілої встановлено, що при наїзді вона була обернута до автомобіля задньою поверхнею тіла. Місце наїзду знаходиться на віддалі 4,8 м. до середини під`їзду.
За показаннями свідка на момент ДТП вона знаходилась у своїй квартирі на першому поверсі, почувши крик вона виглянула у вікно, та побачила чорний автомобіль із шашкою таксі, а позаду нього жінку. Через водійську дверку з автомобіля вийшов чоловік, який попрямував до потерпілої;
-висновком, проведеної автотехнічної експертизи №250/17-22 від 04.07.2017, з якого вбачається, що підстав технічного характеру вважати рульове керування автомобіля CHEVROLET Nubira д.н.з. НОМЕР_2 на момент проведення експертного огляду таким, що не відповідало вимогам 31.4.2 «б», «г» ПДР, немає.
Система робочого гальма автомобіля CHEVROLET Nubira д.н.з. НОМЕР_2 на момент проведення експертного огляду знаходилась в працездатному стані та вимогам ПДР України відповідала.
Шини коліс автомобіля CHEVROLET Nubira д.н.з. НОМЕР_2 на момент проведення експертизи знаходились у працездатному стані та вимогам Правил дорожнього руху відповідали.
Система зовнішніх світлових приладів автомобіля CHEVROLET Nubira д.н.з. НОМЕР_2 вимогам ПДР України відповідала.
Під час проведення експертного огляду автомобіля CHEVROLET Nubira д.н.з. НОМЕР_2 не було виявлено несправностей основних систем, які впливають на безпеку руху, та які могли б стати причиною втрати керованості і самостійної зміни напрямку руху. Тому відповіді на питання слідства №№ 5,6,7,8 будуть позбавлені технічного змісту;
-картою виїзду швидкої медичної допомоги №13390 від 03.03.2017, з якої слідує, що 03.03.2017 о 15 год. 20 хв. БШД прибули на місце, а саме, вул.Тарнавського, 2/17 в м.Тернополі, де надали медичну допомогу ОСОБА_8 . Попередній діагноз: забій грудної клітки, попереку, живота справа. Перелом першого пальця правої руки. Забій правого колінного суглобу;
-висновком, проведеної судової інженерно-транспортної експертизи №5-506/17 від 27.09.2017, з якого вбачається, що в умовах даної дорожньо-транспортної ситуації, яка склалася, водій автомобіля «Chevrolet Nubira» повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України.
Враховуючи фактичні обставини розвитку дорожньо-транспортної ситуації, при заданому слідством комплексі вихідних даних, технічна можливість у водія автомобіля «Chevrolet Nubira» уникнути наїзду на пішохода полягала у виконанні ним вимог п.п.10.1, 10.9 ПДР України, для чого завад технічного характеру у його водія не було.
При заданому слідством комплексі вихідних даних, на момент проведення експертизи не відомі причини технічного характеру, які б завадили водію автомобіля «Chevrolet Nubira» діяти відповідно до вимог п.п. 10.1, 10.9 ПДР України, отже його дії в умовах виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди не відповідали вимогам зазначених пунктів Правил.
В даній дорожньо-транспортній ситуації, невідповідність дій водія автомобіля «Chevrolet Nubira» вимогам п.п. 10.1, 10.9 ПДР України, з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.
В розглядуваній слідством дорожній ситуації та при заданому комплексі вихідних даних, невідповідність дій водія автомобіля «Chevrolet Nubira» вимогам п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України привела до виникнення даної ДТП, тобто причиною настання даної ДТП - наїзд транспортного засобу на пішохода, з технічної точки зору були обставини, які пов`язані з невідповідністю дій водія автомобіля «Chevrolet Nubira» зазначеним вимогам пунктів Правил дорожнього руху України.
Аналізуючи позицію обвинуваченого, який заперечував свою причетність до скоєної ДТП, суд враховує, що зазначена позиція не узгоджується із дослідженими доказами та спростовується, зокрема показаннями потерпілої ОСОБА_13 , яка стверджувала, що на неї був здійснений наїзд автомобілем під керуванням обвинуваченого ОСОБА_4 , так і висновком судово-медичної експертизи № 375 від 19.05.2017, який узгоджується із показами потерпілої, де зазначено, що тілесні ушкодження виникли від дії тупого предмета незадовго до звернення за медичною допомогою, що підтверджується їх характером, відсутністю ознак зрощення перелому та забарвленням синця. Утворення вказаних вище ушкоджень під час дорожньо-транспортної пригоди, обставини якої наведені у постанові, не виключається. Крім цього, оглядом місця події від 03.03.2017 встановлено, що при огляді автомобіля марки «Шевроле Нубіра», номерний знак НОМЕР_2 виявлено потертості ґрунту на задньому бампері, що вказує на контакт вказаного транспортного засобу з пішоходом потерпілою ОСОБА_13 .

Доводи обвинуваченого про те, що контакту автомобіля, який знаходився в нерухомому стані з потерпілою ОСОБА_8 не було, потерпіла впала внаслідок власної необережності суд вважає необґрунтованими, направленими на уникнення кримінальної відповідальності, оскільки вони спростовуються наведеними вище доказами, аналіз яких свідчить, що ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Шевроле», рухаючись заднім ходом, в порушення п.1.5 ч.1, п.2.3 (б), п.10.9 ПДР України, вчинив наїзд задньою частиною автомобіля на пішохода, яка рухалась по проїзній частині дороги в попутному напрямку по ходу руху транспортного засобу, внаслідок чого остання отримала тілесне ушкодження середньої тяжкості. Судом не встановлено будь-яких підстав, з яких потерпіла та свідки могли б обмовити обвинуваченого ОСОБА_4 .

Доводи сторони захисту з приводу того, що слідчий експеримент під час досудового розслідування проведений без участі захисника та через тривалий проміжок часу, суд вважає необґрунтованими, оскільки як вбачається із змісту даного протоколу, обвинувачений ОСОБА_4 власноручно засвідчив, що ст.ст.59,63 Конституції України йому роз`яснено, давати показання буде без адвоката. Будь-яких порушень КПК України, які б вказували на недопустимість доказу під час проведення вказаної слідчої дії судом не встановлено.
Таким чином, оцінивши всі докази в кримінальному провадженні, суд вважає встановленим, що ОСОБА_4 вчинив: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження і знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч.1 ст.286 КК України.

При призначенні покарання, відповідно до статей 50, 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, зокрема те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання, має на утриманні малолітню дитину.
Разом з тим, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та настання наслідків спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій, і враховує відсутність обставини, які пом`якшують покарання. Обставин, які обтяжують покарання, визначених ст.67 КК України, судом не встановлено. Суд не враховує зазначену в обвинувальному акті обставину, яка обтяжує покарання як вчинення злочину щодо особи похилого віку, оскільки злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України є злочином з необережною формою вини, і як встановлено судом, умисел обвинуваченого ОСОБА_4 не був спрямований на вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Тому, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.
Призначаючи ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі, суд, враховуючи особу винного та в сукупності всі обставини у кримінальному провадженні, приходить до висновку про можливість виправлення і перевиховання обвинуваченого без відбування покарання, а тому вважає за можливе застосувати ст.75 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк.
Приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, із встановленням йому іспитового строку, у порядку визначеному ст.75 КК України, суд враховує необережну форму вини, особу обвинуваченого як позитивну, зокрема позитивну характеристику за місцем проживання наявність на утриманні малолітньої дитини, а також те, що ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності.
Вказані обставини свідчать про те, що мета покарання, виправлення і запобігання скоєнню нових злочинів обвинуваченим буде досягнута у разі застосування до нього ст.75 КК України.
Водночас, суд, вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_4 в період дії іспитового строку, відповідно до ст. 76 КК України, на нього слід покласти обов`язокперіодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Підстав для застосування ст.69 КК України, суд не вбачає.
У справі є процесуальні витрати за проведення судової автотехнічної експертизи №250/17-22 від 04.07.2017 в розмірі 1386 грн., судової інженерно-транспортної експертизи №5-506/17 від 27.09.2017 в розмірі 618,50 грн., всього на загальну суму 2004,50 грн. (дві тисячі чотири гривні п`ятдесят копійок), які суд вважає слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь держави.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання за цією статтею у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік іспитового строку.

Зобов`язати ОСОБА_4 , відповідно до ст. 76 КК України, в період дії іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 процесуальні витрати за проведення судової автотехнічної експертизи №250/17-22 від 04.07.2017 в розмірі 1386 грн., судової інженерно-транспортної експертизи №5-506/17 від 27.09.2017 в розмірі 618,50 грн., всього на загальну суму 2004,50 грн. (дві тисячі чотири гривні п`ятдесят копійок) в користь держави.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_1