ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/821/33/19Головуючий по 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

цивільного позивача ОСОБА_7 ,

представника цивільного позивача ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника цивільного відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України адвоката ОСОБА_9 на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 04 квітня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000557 від 02.05.2016, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , маючого на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого,

засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України на три роки позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком в 1 рік та покладено обов`язки, передбачені п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Звільнено ОСОБА_10 від відбування покарання, призначеного даним вироком, у зв`язку з амністією.

Прийнято рішення про стягнення з:

- Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_7 100 000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди;

- ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 259 672 грн. 14 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди;

- ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз у розмірі 17 611 грн. 32 коп.

В порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів,

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку ОСОБА_10 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 01 травня 2016 року близько 18 год. 30 хв., керуючи автомобілем «ВАЗ - 2101» р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі «Канів-Чигирин - Кременчук» зі сторони м. Канів в напрямку м. Черкаси, в порушення вимог пунктів 2.3 б), 10.1, 11.3 та 13.4 Правил дорожнього руху України, був не уважний, не стежив за дорожньою обстановкою та, відповідно, не відреагував на її зміну, а тому знаходячись на 42 км.+200 м. вказаної автодороги, у момент виявлення на смузі руху перешкоди у вигляді вибоїн дорожнього покриття, не переконавшись, що виконуваний ним маневр буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, змінив напрямок руху вліво з метою виконання об`їзду вибоїн, не надавши дорогу автомобілю «Mazda - СХ 7» р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 , виїхав на смугу зустрічного руху, чим створив небезпеку для руху останньому водію та змусив його змінити напрямок руху на зустрічне узбіччя, внаслідок чого автомобіль «Mazda - СХ 7» р.н. НОМЕР_2 виїхав на зустрічне узбіччя, де автомобіль «ВАЗ - 2101» р.н. НОМЕР_1 допустив з ним зіткнення.

Внаслідок даної дорожньо - транспортної пригоди пасажир автомобіля «ВАЗ - 2101» р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_11 , згідно висновку судово - медичної експертизи № 02-01/1843 від 20.09.2016, отримала тяжкі тілесні ушкодження, що небезпечні для життя, у вигляді травми живота з розривом печінки та крововиливом в черевну порожнину та середньої тяжкості тілесні ушкодження, що спричинили тривалий розлад здоров`я, у вигляді закритого перелому стегнової кістки та обох кісток правої гомілки, травми обох колінних суглобів з розривом зв`язок суглобів, а пасажир ОСОБА_12 , згідно висновку судово - медичної експертизи № 02-01/2043 від 17.10.2016, отримав тяжкі тілесні ушкодження, що небезпечні для життя, у вигляді травми живота з розривом шлунково - печінкової зв`язки, судин шлунку з крововиливом в черевну порожнину.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «ВАЗ - 2101» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_10 , а саме вимог пунктів 2.3 б), 10.1, 11.3 та 13.4 Правил дорожнього руху України, відповідно до висновків судово - автотехнічних експертиз № 4/1522 від 12.12.2016, № 4/124 від 02.02.2017 та № 690/17-23 від 11.08.2017, знаходяться у причинному зв`язку з виникнення даної дорожньо - транспортної пригоди та настання наслідків у вигляді спричинення потерпілим ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя та середньої тяжкості тілесні ушкодження, що спричинили тривалий розлад здоров`я, а також ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 в інтересах цивільного відповідача -Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) порушує питання про зміну вироку суду першої інстанції в частині задоволення цивільного позову потерпілого до МТСБУ та просить в цій частині винести рішення про відмову в його задоволенні.

Зазначає, що вирок місцевого суду в частині задоволення цивільного позову до МТСБУ ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки судом не обґрунтовано за яким саме Законом несе відповідальність в кримінальному провадженні МТСБУ.

Зокрема, стверджує, що судом не взято до уваги ту обставину, що положеннями ст. 128 КПК України передбачено, що якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з позовом, КПК України не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Разом з цим, звертаючись з цивільним позовом в суд, цивільний позивач не довів, що МТСБУ заподіяло йому матеріальну шкоду та порушило його права.

Тож, апелянт посилаючись на положення ст. 62 КПК України, ст. 14 ЦК України тп п. 24 постанови № 13 Пленуму ВСУ від 02.07.2004 «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів», зазначає, що не підлягають розгляду в кримінальній справі позови про відшкодування шкоди, що не випливають із пред`явленого обвинувачення і при виникненні такої ситуації спірні питання вирішуються у порядку цивільного судочинства.

Тобто, суд першої інстанції не мав права залучати МТСБУ в якості цивільного відповідача та приймати рішення, якщо права потерпілого не порушені та не підлягають захисту від цього відповідача, оскільки з системного аналізу наведених вище норм та ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпілий позбавлений можливості у кримінальному провадженні звертатися з цивільним позовом до страхової компанії, якщо цей позов не випливає з пред`явленого органом досудового розслідування обвинувачення.

Більш того, на думку представника, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачена відповідальність МТСБУ за дії осіб, які вчинили кримінальне правопорушення.

Акцентує увагу на тому, що п. 17 постанови Пленуму ВССУ № 4 «Про питання застосування законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої ДТП», необхідною умовою виникнення обов`язку страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку. Якщо ж факт завдання шкоди відповідно до ст. 6 наведеного Закону не є страховим випадком, то потерпілий має право вимагати відшкодування шкоди на підставі загальних правил, встановлених ЦК. При цьому, за змістом даної норми настання цивільно-правової відповідальності пов`язується з встановленням вини особи, тому відсутність відповідного судового рішення не зобов`язує ні страховика, а ні МТСБУ щодо вчинення дій направлених на здійснення відшкодування. Тому, рішення суду в частині задоволення цивільного позову потерпілого є передчасним, а залучення МТСБУ в кримінальному провадженні в якості цивільного відповідача таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Одночасно вказує, що цивільним позивачем не надано доказів того, що цивільно-правова відповідальність потерпілого була застрахована згідно Закону, а судом належним чином не перевірено, чи мав на момент ДТП потерпілий діючий поліс цивільної відповідальності, оскільки право на отримання відшкодування з Фонду захисту потерпілих у ДТП виникає у потерпілого, якщо його транспортний засіб відповідає вимогам п. 1.7 Закону, в той час, як цивільно-правова відповідальність винної особи не застрахована.

Від представника цивільного відповідача адвоката ОСОБА_9 03.06.2019 надійшла заява про розгляд кримінального провадження в порядку письмового провадження, за відсутністю представника МТСБУ.

Крім того, в даній заяві представник звертає увагу на те, що питання застосування ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» під час розгляду цивільних позовів в межах кримінальних проваджень щодо злочинів, передбачених ст. 286 КК України, передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Заслухавши думку прокурора, цивільного позивача ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_8 про законність, обгрунтованість вироку суду першої інстанції і безпідставність апеляційних вимог представника цивільного відповідача ОСОБА_9 , вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника цивільного відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України адвоката ОСОБА_9 належить до часткового задоволення.

Так, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні злочину, за який він засуджений, ґрунтується на доказах, досліджених судом в повному обсязі, оцінених відповідно до вимог ст. 94 КПК України і учасниками судового провадження не оспорюється.

Кваліфікацію дій ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим тяжкі тілесні ушкодження, колегія суддів вважає правильною.

Покарання ОСОБА_10 судом першої інстанції призначене відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та правових позицій викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», з урахуванням ступіню тяжкості вчиненого злочину, особи винуватого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, вдівець, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, обставини, що пом`якшує покарання - щире каяття, за відсутністю обставин, що його обтяжують, даних досудової доповіді сектору з питань пробації, в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України без позбавлення права керувати транспортними засобами, із звільненням від його відбування з випробуванням.

Вид та розмір призначеного ОСОБА_10 покарання із звільненням від його відбування з випробуванням, а в подальшому із застосуванням акту амністії, учасниками судового провадження не оскаржується, підстав для пом`якшення призначеного покарання, в тому числі із застосуванням ст. 69 КК України, колегією суддів не встановлено.

Вирішуючи по суті апеляційні вимоги представника цивільного відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України адвоката ОСОБА_9 щодо неправильного розв`язання судом першої інстанції заявленого потерпілим ОСОБА_7 до МТСБУ в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_10 , колегія суддів виходить з наступного.

За змістом ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Статтею 129 КПК України передбачено, що суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 14 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1989 № 3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» (зі змінами), в мотивувальній частині вироку суд на основі всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи має навести мотиви прийнятого рішення про задоволення чи відхилення цивільного позову або про покладення на засудженого, цивільного відповідача обов`язку відшкодувати шкоду, зазначивши, якою дією чи бездіяльністю її заподіяно, якими доказами це підтверджується, а також навести відповідні розрахунки сум, що підлягають стягненню, з кого саме вони стягуються, на чию користь та в якому порядку проводити стягнення, зарахувати суми, добровільно передані цивільному позивачеві, вказати матеріальний закон на підставі якого вирішено цивільний позов, давши, при цьому, належну оцінку зазначеним обставинам.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 заявлено цивільний позов, в тому числі, до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення матеріальної шкоди в сумі 100 000 грн. в межах лімітів страхових полісів на момент дорожньо-транспортної пригоди.

За змістом оскаржуваного судового рішення, судом в повному обсязі задоволено заявлений ОСОБА_7 цивільний позов та стягнуто на його користь, зокрема з МТСБУ 100 000 грн. Задовольняючи позов в цій частині, судом зазначено, що вказана сума підлягає стягненню в межах страхового ліміту страхових полісів, так як цивільно-правова відповідальність обвинуваченого не була застрахована.

Разом з цим, в мотивувальній частині вироку суду першої інстанції не наведено достатніх мотивів прийнятого рішення про задоволення цивільного позову в частині стягнення з МТСБУ матеріальної шкоди, не зазначено, якими доказами воно підтверджуюється, не вказано відповідних розрахунків сум, які підлягають стягенню.

Недотримання судом першої інстанції наведених вимог є порушенням процесуального закону, а отже - безумовною підставою для скасування вироку суду в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_7 , цивільним відповідачем за яким є Моторного (транспортного) страхового бюро України, з наступним призначенням в цій частині нового судового розгляду в порядку цивільного судочинства.

В ході нового судового розгляду цивільний позов ОСОБА_7 до МТСБУ належить вирішити відповідно до вимог чинного законодавства, з врахуванням доводів, викладених в апеляційній скарзі представника цивільного відповідача.

В решті вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 04.04.2019 щодо ОСОБА_10 колегією суддів не переглядався.

При цьому, колегія суддів позбавлена можливості вирішити по суті заявлений ОСОБА_7 цивільний позов до МТСБУ, оскільки учасниками судового провадження не порушувалось питання про дослідження обставин, якими підтверджені заявлені вимоги, в порядку ч. 3 ст. 404 КПК України, а суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями повторно досліджувати докази за власної ініціативі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, ч.1 ст. 407, ст.ст. 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника цивільного відповідача адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 04 квітня 2019 року щодо ОСОБА_10 змінити, скасувавши його в частині розв`язання цивільного позову ОСОБА_7 до Моторного (транспортного) страхового бюро України та призначити в цій частині новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 04 квітня 2019 року щодо ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді