№558/638/18
УХВАЛА
про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
31 травня 2019 року смт. Млинів, Рівненсько області
Млинівський районний суд Рівненської області в складі колегії суддів:
Судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
за участі прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_8 ,
захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 ,
представника потерпілої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 ,
розглянувши в відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000122 від 25 липня 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Млинівського районного суду Рівненської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000122 від 25 липня 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.
31 травня 2019 року до Млинівського районного суду Рівненської області надійшло клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , посилаючись на те, що ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися та продовжують існувати і на даний час.
В судовому засідання прокурор клопотання підтримав та просив його задоволити.
Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 не заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд, заслухавши, думку учасників судового засідання, дослідивши докази, якими прокурор обґрунтовує наявність ризиків, вважає, що клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 підлягає до задоволення.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, вважає, що продовжує існувати ризик, передбачений п.1 ч. 1 ст.177 КПК України.
Наявність даного ризику підтверджується тим, що ОСОБА_6 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тобто є жителем іншої області. ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення на території Демидівського району Рівненської області, що свідчить про те, що, останній, у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зможе вільно виїхати за межі Рівненської області з метою переховування від суду.
Крім того, в обвинуваченого відсутні стримуючі чинники особистісно-соціального характеру та міцні соціальні зв`язки, оскільки ОСОБА_6 не одружений, не має постійних занять, не працює та не навчається, відомостей щодо наявності на утриманні неповнолітніх дітей, осіб похилого віку немає.
Слід зазначити, що після вчинення діяння, яке інкримінується ОСОБА_6 , останній виїхав до м. Рівне, де перебував на тимчасово орендованій квартирі, неподалік якої і був затриманий працівниками поліції.
Так як ОСОБА_6 не має постійних занять та постійного джерела заробітку, стійких соціальних зв`язків, в разі визнання його винним судом, може бути засудженим до покарання у виді позбавлення волі, останній може вчинити переховування від органів досудового розслідування та суду.
Також підтверджується наявність ризику, передбаченого п.5 ч. 1 ст.177 КПК України.
Підтвердженням такого висновку суду являється те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, зокрема:
-вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 17 лютого 1995 року за ч.3 ст.140, ч.1 ст.229-6, ст.42 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією частини майна.
Звільнився з місць позбавлення волі 19 липня 1997 року згідно ЗУ «Про амністію»;
-вироком Миргородського міськсуду Полтавської області від 15 грудня 1999 року за ч.3 ст.140, ч.2 ст.17, ч.3 ст.140, ст.43, ст.42 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Звільнився з місць позбавлення волі 20 квітня 2005 року по відбуттю покарання;
- вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 23 травня 2006 року за ч.3 ст.185, ст.69, ст.395, ч.1 ст.70 до 1 року 6 місяців позбавлення волі.
Звільнився з місць позбавлення волі 28 квітня 2007 року по відбуттю строку покарання;
-вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 27 січня 2010 року за ч.3 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75-76 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням та з іспитовим строком 3 роки.
-вироком Володарськ-Волинського районного суду Житомирської області від 14 травня 2012 року за ч.3 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі.
Звільнився з місць позбавлення волі на підставі ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 листопада 2014 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 15 днів, ОСОБА_6 на шлях виправлення не став, в період незнятої та непогашеної судимості обвинувачується у вчиненні нових злочинів.
Із змісту вимоги про судимість встановлено, що ОСОБА_6 притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 185 КК України та обвинувальний акт відносно нього у іншому кримінальному провадженні № 0000152 за ч. 3 ст. 185 КК України 23 червня 2017 року надісланий до Черняхівського районного суду Житомирської області.
Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, особа, яка обвинувачується у межах кримінального провадження № 0000152 за ч. 3 ст. 185 КК України Черняхівським районним судом Житомирської області 06 вересня 2018 року оголошена у розшук.
Обвинувачений ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, офіційно ніде не працює та не має постійних джерел доходу, що стало причиною вчинення інкримінованого йому злочину та є мотивом для вчинення останнім нових корисливих кримінальних правопорушень, що може свідчити про його схильність до вчинення нових кримінальних правопорушень.
При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, враховуються вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, відсутність у нього постійного місця роботи, відсутність соціальних зв`язків, репутацію, майновий стан та наявність судимостей.
З врахуванням всіх встановлених у кримінальному провадженні обставин, є всі підстави стверджувати що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні.
Беручи до уваги те, що ОСОБА_6 раніше судимий, обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад сім років, наявність достатніх даних, що існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, ризик спроб підозрюваного вчинити інше кримінальне правопорушення, суд вважає, що більш м`який запобіжний захід для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Таким чином, вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , суд враховує наявність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також тяжкість покарання у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , його вік, стан здоров`я і те, що він офіційно не працевлаштований, не має тісних соціальних зв`язків, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за злочин, судимість за який не знята та не погашена у встановленому законом порядку, а тому дійшов висновку, що докази та обставини, на які посилався прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може вчинити інші кримінальні правопорушення, і тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки.
Як зазначено в п.85 Рішення ЄСПЛ «Харченко проти України» (№ 40107/02 від 10 лютого 2011 року), тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

За змістом ч.3 ст.199 КПК України підставами продовження строку тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню, які на час розгляду питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою не зменшились.
У відповідності до ч.1,3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Враховуючи вищенаведене, суд оцінивши в сукупності всі обставини, з метою запобігти спробам обвинуваченого ухилитися від суду, від виконання процесуальних дій, перешкодити встановленню істини у справі, враховуючи суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке йому інкримінується та імовірну можливість продовження обвинуваченим протиправної поведінки у подальшому, з урахуванням цілей п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, приходить до висновку про доцільність продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою в межах строку, визначеного законом, на 60 днів.
На підставі наведеного,
керуючись ст.ст. 176-178, 183, 194, 199, КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_12 задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 строком на 60 днів, тобто до 13 год. 15 хв. 29 липня 2019 року, з утриманням в СІЗО м. Рівне.

Строк тримання ОСОБА_6 під вартою обчислювати з 13 години 15 хвилин, з 31 травня 2019 року.

Визначити строк дії ухвали до 13 години 15 хвилин, 29 липня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної скарги на судове рішення.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді:
ОСОБА_2

ОСОБА_3