Ухвала

іменем України

15 серпня 2019 року

м. Київ

справа №761/9815/17

провадження № 51-4032ск19

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ? адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 8 травня 2019 року щодо ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

За вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 29 листопада 2017 року затверджено угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_6 . ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358; ч. 2 ст. 368-4 Кримінального кодексу України (далі ? КК) та призначено покарання за ч. 2 ст. 368-4 КК у виді штрафу в розмірі 700 неоподаткованих доходів громадян, що становить 11900 грн; за ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих доходів громадян, що становить 850 грн. На підставі ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 700 неоподаткованих доходів громадян, що становить 11900 грн.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 8 травня 2019 року ОСОБА_5 відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження вищевказаного рішення місцевого суду та повернуто йому апеляційну скаргу.

У касаційній скарзі захисник засудженого просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 8 травня 2019 року та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скаржник звертає увагу на те, що про існування вироку суду першої інстанції він дізнався лише 2 лютого 2019 року. Захисник зазначає, що в матеріалах кримінального провадження наявні дані про те, що він був захисником обвинуваченого ОСОБА_4 під час стадії досудового розслідування та неодноразово оскаржував ухвали слідчих суддів про застосування та продовження запобіжного заходу обвинуваченому. В той же, час захисник ОСОБА_5 зазначає, що обвинувальний акт стосовно засудженого ОСОБА_4 йому не вручався, як і не відкривались матеріали кримінального провадження.

Крім того, звертає увагу на те, що в матеріалах провадження відсутні дані про те, щоб ОСОБА_4 відмовлявся від надання його послуг як захисника.

Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї копії судових рішень, Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі ? КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК апеляційна скарга може бути подана на вирок суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. За змістом ч. 3 зазначеної статті для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Правило дотримання строку на апеляційне оскарження має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Зі змісту касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень убачається, що судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_4 здійснювався за участю захисника ОСОБА_6 , з яким був укладений договір про надання юридичної (правової) допомоги від 13 квітня 2017 року, тому право засудженого на захист не було порушено.

Відмовляючи в поновлені строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд послався, що відповідно до копії ордеру від 9 березня 2017 року, яку долучив адвокат ОСОБА_5 до своєї апеляційної скарги, останній на підставі договору про надання безоплатної правової допомоги від 30 листопада 2016 року уповноважений захищати обвинуваченого ОСОБА_4 (т. 1 а.п. 132). Копія договору про надання безоплатної правової допомоги ОСОБА_4 від 30 листопада 2016 року в матеріалах кримінального провадження відсутня, а в ордері датованому 9 березня 2017 року зазначено про представництво ОСОБА_4 в Київському апеляційному суді, в той же час, коли вказаний суд почав свою роботу в жовтні 2018 року.

Як вбачається з журналів судових засідань, 13 квітня 2017 року, 10 жовтня 2017 року, 08 листопада 2017 року та 29 листопада 2017 року судові засідання відбувались за участю обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_6 . Будь-яких клопотань про те, що в обвинуваченого ОСОБА_4 є ще один захисник ані сам ОСОБА_4 , ані його захисник ОСОБА_6 у суді першої інстанції не заявляли.

Апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку місцевого суду від 29 листопада 2017 року ОСОБА_5 подав до суду апеляційної інстанції більш ніж через 14 місяців, а саме 28 лютого 2019 року, тобто із суттєвим пропуском встановленого законом тридцятиденного строку на його оскарження.

На думку колегії суддів апеляційного суду, звернення адвоката ОСОБА_5 з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження через тривалий час після ухвалення вироку не відповідає визначеним Європейським судом принципам, а наведені в ньому причини пропуску строку оскарження є непереконливими, відтак підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження немає.

За наслідками розгляду вказаного клопотання апеляційний суд ухвалою від 8 травня 2019 року відмовив в його задоволенні та повернув ОСОБА_5 його апеляційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами.

Колегія суддів вважає, що рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, оскільки ОСОБА_5 не навів об`єктивних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, які б суд міг визнати поважними, та поновити зазначений строк.

Так, про поважність причин на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом. Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку з врахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.

Зважаючи на наведене, з урахуванням положень п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК та доводів клопотання ОСОБА_5 про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження, які аналогічні доводам його касаційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_5 відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК підлягає поверненню, оскільки колегією суддів не встановлені обставини, які свідчать про поважність пропуску зазначеного строку, а тому і підстав для його поновлення немає.

Крім того, слід зазначити, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку суду, судом не перевіряються доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Апеляційний суд, повертаючи апеляційну скаргу, відповідно до ст. 419 КПК належним чином мотивував прийняте рішення. Підстав вважати ухвалу апеляційного суду незаконною чи необґрунтованою, на чому наполягає захисник засудженого, колегія суддів не вбачає, як і підстав для задоволення касаційної скарги ОСОБА_5 .

Оскільки зі змісту касаційної скарги, доданої до неї копії судового рішення убачається, що підстав для задоволення скарги немає, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_4 ? адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 8 травня 2019 року щодо ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3