Провадження №1-кп/761/338/2019
В И Р О К
іменем України
06 серпня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0012497 від 05.10.2016

по обвинуваченню

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, не працює, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_6 04 жовтня 2016 року приблизно о 21 годині 45 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «MERCEDES-BENZ», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вул. Д.Щербаківського зі сторони вул. Стеценка у напрямку вул. Салютної та наближався до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований навпроти будинку № 51 по вул. Д.Щербаківського у місті Києві.

Грубо порушуючи вимоги п.п. 2.3 «б», 18.1 Правил дорожнього руху України, введених в дію 1 січня 2002 року, водій ОСОБА_6 проявив неуважність до дорожньої обстановки, не відреагував на зміну дорожньої обстановки, приближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому знаходився пішохід, не зменшив швидкість та не зупинив керований автомобіль, щоб надати дорогу пішоходу та виїхав на нерегульований пішохідний перехід.

Внаслідок проявленої необережності водієм ОСОБА_6 та порушення ним правил безпеки дорожнього руху визначених ПДР України, передньою частиною автомобіля «MERCEDES-BENZ, д.н.з. НОМЕР_1 відбувся наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 167/Е отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді багатоуламкового перелому лівої кульшової западини із зміщенням уламків, перелому верхньої та нижньої гілок лівої лобкової кістки, перелому тіла лівої лобкової кістки, перелому крила лівої здухвинної кістки, перелому бічної маси крижа справа, забійних ран м*яких тканин голови і множинних забоїв тканин нижніх кінцівок.

Під час керування транспортним засобом водій автомобіля «MERCEDES-BENZ, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 порушив п. п. 2.3 «б», 18.1 Правил дорожнього руху України:

п. 2.3 «б»: Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі;

18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Таким чином, ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та заявлений потерпілою цивільний позов не визнав. При цьому не заперечував, що 04 жовтня 2016 року у вечірній час приблизно о 21.45 годин він керував автомобілем «Мерседес» державний номер НОМЕР_1 , перебував в тверезому стані, в салоні автомобіля було ще два пасажири. Автомобіль під його керуванням рухався по проїзній частині з двостороннім рухом по вул. Щербаківського зі сторони вул. Стеценка у напрямку вул. Салютної в м.Києві, в лівій смузі руху. Кожен напрямок має по дві смуги руху. Видимість була знижена, оскільки йшов дощ, була темна пора доби. Пішохода він побачив прямо біля автомобіля, потерпіла рухалася через дорогу в напрямку зправа наліво, прикривалася зонтом, тому він її не побачив, вона була одягнена в темний одяг. Вказав, що він не міг бачити пішохода через погодні умови, а також оскільки на потерпілій не було світловідбиваючих елементів, вона була одягнена в темний одяг, прикривалася темним зонтом, не дивилася на дорогу. Пішохідний перехід не був позначений розміткою, знак пішохідного переходу не було видно, оскільки він був закритий деревами. Таким чином уважає, не витримані стандарти облаштування пішохідного переходу, вважає, що потерпіла порушила правил п.4.4ПДР, не виділила себе на дорозі, вийшла на проїзжу частину, не пересвідчившись в безпечності руху. Погодився, що в момент наїзду він не в повному обсязі врахував дорожню обстановку. Проте уважає, що у нього не було можливості уникнути зіткнення, під час розслідування не було залучено спеціальні знання в галузі автотехнічніки, не призначалася експертиза із залученням таких знань. Він одразу після зіткнення викликав швидку допомогу, поліцію, намагався надати допомогу потерпілій, в період лікування якої він також відшкодовував потерпілій матеріальні витрати, пов*язані з лікуванням, відшкодував 25 500 грн. Звернув увагу, що потерпіла ОСОБА_4 нетривалий час перебувала на стаціонарному лікуванні.

Потерпіла ОСОБА_4 в суді дала показання, відповідно до яких 04 жовтня 2016 року у темний період доби приблизно о 21.45 годин вона переходила проїжджу частину дороги по вул. Щербаківського в м.Києві по нерегульованому пішохідному переходу, який був позначений дорожньою розміткою та дорожнім знаком. На ній була одягнена жовта куртка, вона прикривалася зонтом, оскільки дощило. Транспортні засоби були далеко від пішохідного переходу і вона сподівалася, що вони зупиняться. Наїзд на неї відбувся на пішохідному переході, який вона визначила по дорожньому знаку, що було добре видно.

Просила стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 грн., оскільки у зв*язку з отриманими травмами внаслідок ДТП вона тривалий час проходила лікування, відчувала фізичний біль та моральні страждання через неможливість вільно пересуватися близько 5 місяців. У зв*язку з такими обставинами вона не могла приділяти належну увагу своїй неповнолітній дитині, самостійно обслуговувати себе у побуті, працювати, через що суттєво змінився її звичний спосіб життя.

Свідок ОСОБА_7 в суді дав показання, відповідно до яких він був пасажиром на передньому пасажирському сидінні автомобіля «Мерседес» під керуванням водія ОСОБА_6 . Автомобіль рухався в крайній лівій смузі, в кожному напрямку було по дві смуги руху. Була темна пора доби, йшов дощ. Після початку руху за світлофором він побачив пішохода в коричневому одязі, крикнув водію, щоб той зупинився, ОСОБА_6 загальмував, проте відбулося зіткнення автомобіля з пішоходом на пішохідному переході, розмітка на якому була нечітка. Удар відбувся в центральну передню частину автомобіля, потім в праву передню частину з боку пасажира. Дорожній знак «Пішохідний перехід» він помітив лише після зіткнення, оскільки знак був закритий гілками дерев, міське освітлення було розташоване за дорожнім знаком. Він та водій ОСОБА_6 почали надавати першу допомогу потерпілій, викликали швидку допомогу, поліцію.

Свідок ОСОБА_8 в суді дав показання, відповідно до яких 04 жовтня 2016 року у вечірній час він керував автомобілем Лансер по вул. Щербаківського в м.Києві, їхав в крайній лівій смузі дороги. Видимість була знижена, оскільки було темно, йшов дощ. Побачив, що автомобіль Мерседес, який їхав попереду нього в крайній лівій смузі, зупинився за пішохідним переходом, перед автомобілем лежала дівчина. Поряд був відкрита парасолька, яка знаходилася ліворуч від потерпілої. Він зупинив свій автомобіль, викликав швидку допомогу, поліцію. В цей час водій автомобіля Мерседес намагався допомогти потерпілій. Швидкість автомобіля Мерседес до події ДТП була приблизно 60 км/годину, його автомобіль Лансер також їхав приблизно зі швидкістю 50 км/год на відстані приблизно 100м, швидкість автомобілів була приблизно однаковою. При цьому він не бачив пішохода на переході. Пішохідний перехід в темну пору доби не був освітлений, був нерегульований.

Так, вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, підтверджується також фактичними даними, дослідженими судом:

протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 04.10.2016 та схемі місця пригоди по вул. Щербаківського в напрямку вул. Салютна в м.Києві, на яких зафіксовано обстановку на місці пригоди, а саме: місце розташування транспортного засобу за нерегульованим пішохідним переходом на проїзній частині дороги, асфальтобетонне покриття дороги мокре, темна пора, дощова погода, ділянка освітлюється за допомогоюміського електроосвітлення. Місце події позначено дорожньою розміткою 1.5,1.3,1.14.1, знаходиться в зоні дії дорожніх знаків 5.35.1,5.35.2 -Пішохідний перехід. Автомобіль Мерседес НОМЕР_1 має пошкодження: розбите лобове скло, деформований капот (посередині, ближче до правої частини), деформований передній державний знак. Над правим двірником на передньому лобовому склі маються залишки волосяного покриву. Учасник огляду ОСОБА_6 вніс зауваження в протокол, відповідно до якого дорожня розмітка пішохідного переходу відсутня. Додатком до протоколу огляду складена ілюстративна таблиця від 04.10.2016, на які зафіксовано місце події, освітлене міським зовнішнім освітленням, розташування на ділянці дороги автомобіля Мерседес НОМЕР_1 , на якому містяться механічні пошкодження, розміщення горизонтальної розмітки дороги, дорожнього знаку «Пішохідний перехід»,

даних про речові докази автомобіль «Мерседес Віто» НОМЕР_1 , переданий на зберігання власнику,

даних висновку експерта № 167/Е від 15.12.2016, відповідно до якого у ОСОБА_4 мали місце пошкодження у вигляді багатоуламкового перелому лівої кульшової западини із зміщенням уламків, перелому верхньої та нижньої гілок лівої лобкової кістки, перелому тіла лівої лобкової кістки, перелому крила лівої здухвинної кістки, перелому бічної маси крижа справа, забійних ран м*яких тканин голови і множинних забоїв тканин нижніх кінцівок. Вказані пошкодження утворилися від дії тупого предмета, відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Доводи обвинуваченого, що відсутні докази його винуватості у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, спростовуються дослідженими даними в показаннях потерпілої та свідків, даних протоколу огляду місця події, з фототаблицями, з яких убачається, що незважаючи на те, що подія відбулася в темну пору доби, проте ділянка місцевості освітлена зовнішнім штучним освітленням, на ділянці міститься горизонтальна розмітка. Суд погоджується з доводами сторони захисту, що горизонтальна розмітка 1.14.1 на місці події є нечіткою, на що вказували в своїх показаннях обвинувачений та свідки, підтверджується протоколом огляду та фототаблицею. Проте місце пішохідного переходу позначено дорожнім знаком 5.35.1,5.35.2 «Пішохідний перехід».

Також суд враховує фактичні дані про те, що зіткнення відбулося в крайній лівій смузі руху, пішохід ОСОБА_4 рухалася справа наліво відносно напрямку руху автомобіля, що свідчить, що на момент зіткнення пішохід вже пройшла значну частину ділянки пішохідного переходу і перебувала на пішохідному переході, при цьому зіткнення пішохода відбулося з передньою лобовою частиною автомобіля. В цій обстановці автомобіль під керуванням ОСОБА_6 вже створював перешкоду та небезпеку для пішохода, проте наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, водій автомобіля ОСОБА_6 не зменшив швидкість, не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу ОСОБА_4 . Також водій автомобіля ОСОБА_6 повинен був під час руху враховувати дорожню обстановку, знижену видимість в темну пору доби, на що він посилається в своїх показаннях, погодні умови дощову погоду.

Суд не приймає в основу вироку показання ОСОБА_6 про те, що він не бачив дорожнього знаку 5.35.1,5.35.2 «Пішохідний перехід», не міг його бачити через гілки дерев , оскільки такі показання спростовуються даними протоколу огляду місця події від 04.10.2016, фототаблиці, складеної одразу після події дорожньо транспортної пригоди, з яких убачається, що дорожній знак 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» розміщений в межах ділянки пішохідного переходу, чітко та безперешкодно оглядається. Ті обставини, що в межах кримінального провадження не залучалися спеціальні знання в галузі автотехніки, як на те посилається сторона захисту, не спростовують висновків суду про наявність вини ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. Суд уважає, що прокурор надав достатньо доказів для висновків про винуватість ОСОБА_6 .

В сукупності такі досліджені фактичні дані свідчать, що в діях водія ОСОБА_6 наявна необережна вина, він хоча і не передбачав можливе настання суспільно небезпечних наслідків, проте повинен був і міг їх передбачати.

Оцінюючи зібрані та безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх достовірними, належними, достатніми та приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 повністю підтверджена сукупністю досліджених судом доказів. Своїми діями ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження. Своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України.

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання судом не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є необережним злочином невеликої тяжкості, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини обвинуваченого.

При призначенні покарання суд враховує негативні наслідки, що настали для потерпілої у вигляді розладу стану її здоров`я, характер та мотиви допущеного особою порушення правил безпеки дорожнього руху, ставлення обвинуваченого до цих порушень.

Таким чином, у зв`язку із встановленими обставинами, поведінкою після вчинення правопорушення обвинуваченого, який залишився на місці події, вжив заходи для усунення наслідків, надання допомоги, даними про особу обвинуваченого, який є раніше не судимим, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, задовільно характеризується за місцем проживання, тих обставин, що ОСОБА_6 відшкодував матеріальні витрати потерпілої ОСОБА_4 , пов*язані з лікуванням в розмірі 25 500 грн., що не заперечувалося потерпілою, суд приходить до висновку, що достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових правопорушень буде призначення покарання у вигляді штрафу у межах, установлених у санкції ч.1 ст.286 КК України.

При цьому суд вважає необхідним застосувати до обвинуваченого додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк, враховуючи наслідки, які сталися після дорожньо-транспортної пригоди, відношення до порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_6 , який заперечував свою вину у вчиненні такого порушення, характер грубого порушення Правил дорожнього руху.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 про стягнення з обвинуваченого в рахунок відшкодування моральної шкоди 100000 грн. суд вважає таким, що підлягає частковому задоволенню виходячи з такого.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.23 ЦК моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я.
Частиною 3 статті 23 ЦК передбачена можливість відшкодування моральної шкоди грішми. При цьому розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Суд уважає, що потерпіла ОСОБА_4 внаслідок ушкодження здоров`я зазнала суттєвих фізичних та душевних страждань. Враховуючи характер правопорушення та обсяг цих страждань, було порушено звичайний уклад її життя, у зв*язку з отриманими травмами внаслідок ДТП, вона тривалий час проходила лікування у стаціонарних та амбулаторних умовах, відчувала фізичний біль та моральні страждання через неможливість вільно пересуватися близько 5 місяців, приділяти належну увагу своїй неповнолітній дитині, самостійно обслуговувати себе у побуті, працювати, через що суттєво змінився її звичний спосіб життя. Керуючись вимогами розумності та справедливості, на підставі ст.1167 ЦК України суд вважає, що достатнім для компенсації завданої моральної шкоди є стягнення з винуватої особи ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_4 50 000 грн.
На підставі ст.100 КПК України речовий доказ: автомобіль «MERCEDES-BENZ» д.н.з. НОМЕР_1 залишити у володільця ОСОБА_6 ..

Керуючись ст. ст. 369-371, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі трьохсот розмірів неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Речовий доказ автомобіль «MERCEDES-BENZ» д.н.з. НОМЕР_1 залишити у володільця ОСОБА_6 ..

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково, стягнути на її користь з ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 грн.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту отримання копії вироку. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1