Справа № 740/240/14 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11/4823/2/19
Категорія - ч.4 ст. 190 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

засуджених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями прокурора, захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , представника потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 - ОСОБА_17 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 березня 2016 року та апеляцією захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на окрему постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 березня 2016 року відносно них,

В С Т А Н О В И В:

Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, українку, уродженку м. Ніжина Чернігівської області, вдову, маючу на утриманні неповнолітню дитину, 2006 р.н., з середньою освітою, не працюючу, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

визнано винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.190 КК України, і призначено їй покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянку України, українку, уродженку с. Анисів Чернігівського району Чернігівської області, одружену, з неповною середньою освітою, не працюючу, проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судиму,

визнано винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 190 КК Україні і призначено їй покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна.

В порядку задоволення цивільних позовів потерпілих, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_16 - 240000 грн.; ОСОБА_12 - 382790 грн.; ОСОБА_18 414 000 грн.; ОСОБА_19 470450 грн.; ОСОБА_9 - 480150 грн.; ОСОБА_20 - 363337 грн. 50 коп.; ОСОБА_21 - 470450 грн.; ОСОБА_22 - 407400 грн.; ОСОБА_23 - 414360 грн.; ОСОБА_24 - 345832 грн.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишені у вигляді підписки про невиїзд.

В порядку задоволення цивільних позовів потерпілих стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_25 - 398950 грн.; ОСОБА_26 - 353500 грн.; ОСОБА_27 - 303000 грн.; ОСОБА_12 - 404000 грн.; ОСОБА_28 - 386000 грн.; ОСОБА_29 - 477225 грн.; ОСОБА_30 - 344271 грн.; ОСОБА_31 - 451031 грн.; ОСОБА_32 - 363360 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави за проведення експертиз - 30570 грн. судових витрат, з ОСОБА_8 - 14023 грн. 68 коп. судових витрат.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 81 КПК України.

Окремою постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 березня 2016 року ухвалено повідомити службі у справах дітей виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області про засудження ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 190 КК для вирішення питання щодо встановлення піклування над неповнолітніми дітьми засуджених ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

При розгляді провадження судом І інстанції встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчинили шахрайство, повторно, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах за таких обставин.

Так, на початку жовтня 2007 року ОСОБА_7 з метою заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою запропонувала ОСОБА_16 оформити кредит на його ім`я для її особистих цілей, при цьому недобросовісно використовуючи довірчі стосунки з метою присвоєння кредитних коштів, повідомила ОСОБА_16 неправдиві відомості про взяття на себе зобов`язань із повернення виданого кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, але не збиралася виконувати такі зобов`язання.

08 жовтня 2007 року ОСОБА_7 прибула до Чернігівської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» на вул. Горького, 17 у м. Чернігові та під приводом взяття на себе зазначених зобов`язань заволоділа належними ОСОБА_16 грошовими коштами в розмірі 240 000 грн., отриманими ним як кредит, і розпорядилася цією сумою на власний розсуд, заподіявши потерпілому матеріальної шкоди, яка у шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.

Крім того, за аналогічних обставин, ОСОБА_7 у період із жовтня 2007 року по вересень 2008 року, у м. Чернігові, повторно шляхом обману та зловживання довірою заволоділа грошима потерпілих: ОСОБА_35 на суму 171 548 грн та 50 000 дол. США (еквівалентно сумі 252 500 грн), ОСОБА_12 75 800 дол. США (еквівалентно сумі 382 790 грн), ОСОБА_36 79 000 дол. США (еквівалентно сумі 398 950 грн), ОСОБА_37 79 000 дол. США (еквівалентно сумі 398 950 грн.), ОСОБА_38 84 000 дол. США (еквівалентно сумі 424 200 грн), ОСОБА_15 55 000 дол. США (277 750 грн), ОСОБА_10 99 000 дол. США (еквівалентно сумі 499 950 грн), ОСОБА_11 99 000 дол. США (еквівалентно сумі 499 950 грн), ОСОБА_18 82 800 дол. США (еквівалентно сумі 418 140 грн), ОСОБА_39 90 000 дол. США (еквівалентно сумі 436 680 грн), ОСОБА_24 70 000 дол. США, ОСОБА_19 97 000 дол. США (еквівалентно сумі 470 450 грн), ОСОБА_9 99 000 дол. США (еквівалентно сумі 480 348 грн), ОСОБА_40 90 000 дол. США (еквівалентно сумі 436 806 грн), ОСОБА_41 76 000 дол. США (еквівалентно сумі 367 847,60 грн), ОСОБА_42 90 000 дол. США (еквівалентно сумі 435 753 грн), ОСОБА_43 46 000 дол. США (еквівалентно сумі 222 640 грн), ОСОБА_44 79 500 дол. США (еквівалентно сумі 384 915,15 грн), ОСОБА_45 72 900 дол. США (еквівалентно сумі 353 207,79 грн), ОСОБА_46 77 000 дол. США (еквівалентно сумі 372 741,60 грн), ОСОБА_47 53 000 дол. США (еквівалентно сумі 256 520 грн), ОСОБА_20 75 000 дол. США (еквівалентно сумі 363 337,50 грн), ОСОБА_21 85 000 дол. США (еквівалентно сумі 411 782,50 грн), ОСОБА_48 - 122 800 дол. США (еквівалентно сумі 594 843,20 грн), ОСОБА_49 90 000 дол. США (еквівалентно сумі 435 960 грн), ОСОБА_14 93 000 дол. США (еквівалентно сумі 450 454, 80 грн), ОСОБА_50 130 000 дол. США (еквівалентно сумі 630 604 грн), ОСОБА_22 84 000 дол. США (еквівалентно сумі 407 517,07 грн), ОСОБА_23 85 400 дол. США (еквівалентно сумі 414 360,80 грн), ОСОБА_51 52 000 дол. США (еквівалентно сумі 252 465,20 грн).

Крім того, ОСОБА_7 у період із жовтня 2007 року по жовтень 2008 року в м. Чернігові за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 повторно з метою заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою дала вказівку останній запропонувати потерпілим оформити кредит на їх ім`я для їхніх особистих цілей. Надалі ОСОБА_8 , недобросовісно використовуючи довірчі стосунки, повідомляла потерпілим неправдиві відомості про взяття ОСОБА_7 на себе зобов`язань із повернення виданої позики та сплати відсотків за користування кредитними коштами, але фактично не збираючись виконувати такі зобов`язання.

Зокрема, у такий спосіб ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заволоділи грошима потерпілих: ОСОБА_25 на суму 79 000 дол. США (еквівалентно сумі 398 950 грн); ОСОБА_52 70 000 дол. США (еквівалентно сумі 353 500 грн), ОСОБА_27 60 000 дол. США (еквівалентно сумі 303 000 грн), ОСОБА_53 55 000 дол. США (еквівалентно сумі 277 750 грн), ОСОБА_54 54 800 дол. США (еквівалентно сумі 276 740 грн), ОСОБА_55 65 000 дол. США (еквівалентно сумі 328 250 грн), ОСОБА_12 80 000 дол. США (еквівалентно сумі 404 000 грн), ОСОБА_28 77 200 дол. США (еквівалентно сумі 389 860 грн), ОСОБА_29 94 500 дол. США (еквівалентно сумі 477 255 грн), ОСОБА_30 71 000 дол. США (еквівалентно сумі 344 271,90 грн), ОСОБА_56 93 000 дол. США (еквівалентно сумі 451 031 грн), ОСОБА_57 75 000 дол. США (еквівалентно сумі 363 360 грн), ОСОБА_58 87 000 дол. США (еквівалентно сумі 421 958,70 грн), ОСОБА_59 70 000 дол. США (еквівалентно сумі 344 855 грн).

Не погоджуючись із вироком суду, захисник ОСОБА_6 в інтересах засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подав апеляцію, в якій просив вирок суду скасувати та закрити справу за відсутністю в їх діях складу злочину, позови потерпілих залишити без розгляду.

В обґрунтування доводів апеляції посилається на однобічність та неповноту судового слідства, невідповідність висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам справи, істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засуджених.

Зокрема, судом 1 інстанції не були виконані вказівки, викладені в ухвалі апеляційного суду Чернігівської області від 09.01.2014 року щодо перевірки доводів апеляцій ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_6 , а також клопотання захисника ОСОБА_60 про повернення кримінальної справи на додаткове розслідування.

А саме, судом 1 інстанції не досліджено та не встановлено дійсну ринкову вартість оформленого у власність потерпілих нерухомого майна та земельних ділянок, що стало передумовою прийняття банком рішення про видачу кредиту та отримання потерпілими кредитних коштів та передачу їх ОСОБА_7 .

Також суд 1 інстанції залишив без дослідження та належного з`ясування обставини погашення кредитів ОСОБА_7 протягом 2008-2009 років. Крім того, суд не взяв до уваги показання ряду потерпілих про оформлення кредитів на своє ім`я в інтересах ОСОБА_7 за винагороду під час оформлення або по отриманню прибутку, або з інших корисливих та власних інтересів.

Поза увагою суду залишились докази про факти тривалих хвороб та лікування ОСОБА_7 і загальновідомого факту фінансово-економічної кризи у другій половині 2008 року, що стало причиною несплати ОСОБА_7 кредитів.

Також посилається на відсутність прямого умислу ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на заволодіння майном громадян до моменту оформлення кредитів та отримання кредитних коштів від потерпілих. Висновки суду про наявність такого умислу ґрунтуються лише на припущеннях та суперечать дослідженим доказам та обставинам справи.

Крім того, призначене засудженим покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особам засуджених, унаслідок суворості.

Також захисник ОСОБА_6 в інтересах засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подав апеляцію на окрему постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 березня 2016 року, в якій просив її скасувати, пославшись на її передчасність.

Потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , подали апеляції, в яких просили змінити вирок місцевого суду та призначити засудженим ОСОБА_7 і ОСОБА_8 покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

В обґрунтування апеляцій посилаються на позитивні дані про особи засуджених, наявність на їх утриманні неповнолітніх дітей, а також те, що перебуваючи в місцях позбавлення волі вони не зможуть відшкодовувати завдані збитки.

Не погодившись із рішенням суду, представник потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 - ОСОБА_17 подав апеляцію в інтересах останніх, в якій просив змінити вирок суду 1 інстанції та призначити ОСОБА_7 і ОСОБА_8 більш м`яке покарання, із застосуванням ст.75 КК України.

В обґрунтування доводів апеляції зазначає, що призначене засудженим покарання є явно несправедливим через суворість. Крім того, позбавлення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 волі не вирішить питань, пов`язаних із погашенням кредитних зобов`язань потерпілих перед банком.

Прокурор, не погоджуючись з вироком суду, подав апеляцію, в якій, не оспорюючи фактичні обставини справи, кваліфікацію злочинів, доведеність вини засуджених та призначене їм покарання, просив змінити вирок у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінальної справи, та зменшити суму, яка підлягає стягненню із засудженої ОСОБА_8 , а саме, суму понесених судових витрат за проведення експертиз відповідно до обвинувачення, визнаного судом доведеним, та стягнути з неї 12 784,84 грн.; збільшити суму понесених судових витрат за проведення експертиз відповідно до обвинувачення, визнаного судом доведеним та стягнути із засудженої ОСОБА_7 31 808,16 грн. У решті даний вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляції зазначив, що місцевим судом було виключено з обвинувачення ОСОБА_8 епізоди щодо заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою у потерпілих ОСОБА_61 , ОСОБА_35 , ОСОБА_24 , ОСОБА_40 , ОСОБА_42 , ОСОБА_45 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , оскільки її вина по даним епізодам не знайшла свого підтвердження в ході судового слідства. Проте, незважаючи на зменшення обсягу обвинувачення ОСОБА_8 , з неї стягнуто судові витрати за проведення експертиз, які не стосуються обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Заслухавши доповідача, пояснення засуджених та їх захисника, які підтримали свою апеляцію та заперечували проти задоволення апеляції прокурора, щодо апеляцій потерпілих та представника потерпілих посилались на розсуд суду; прокурора, який підтримав свою апеляцію та заперечував проти інших апеляцій; перевіривши матеріали кримінальної справи, обговоривши доводи, викладені в апеляціях, колегія суддів приходить до висновку, що всі вони підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 22 КПК України (в редакції 1960 року) прокурор, слідчий і особа, яка проводить дізнання зобов`язані вжити всіх, передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдують обвинуваченого, також обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність

Так, органи досудового слідства не виконали вимог вказаного закону, щодо всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, допустили неповноту досудового слідства, яку неможливо усунути в судовому засіданні.

Згідно до вимог ст.ст.131, 132 КПК України (в редакції 1960 року) підставою для притягнення особи в якості обвинуваченого є достатність доказів, які вказують на вчинення злочину саме тією особою.

Достатність доказів це такий їх об`єм, який дозволяє слідчому вважати установленою подію злочину, винуватість в ньому конкретної особи, відносно якої ведеться кримінальне переслідування, враховувати як обставини, які підлягають доказуванню, так і ступінь їх доказовості.

Досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам ст.ст. 22, 64, 368 КПК України (в редакції 1960 року) не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, не допитані певні особи, не витребувані та не досліджені документи, речові та інші докази для підтвердження чи спростування певних обставин.

Відповідно до вимог ст. 281 КПК України (в редакції 1960 року) повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не можуть бути усунуті в судовому засіданні.

Такою, що не можна усунути в судовому засіданні, є такі неповнота або неправильність, для усунення яких потрібні слідчі або інші процесуальні дії, спрямовані на збирання певних доказів чи провадження дій в тому обсязі, виконання яких неможливе з додержанням специфіки процесуальної форми судового розгляду.

Як убачається зі змісту ухвали колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19.06.2019 року, суд касаційної інстанції, за наслідками розгляду касаційних скарг засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , їх захисника ОСОБА_6 та прокурора, який брав участь у суді апеляційної інстанції, задовольнив їх частково та скасував ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 05.07.2018 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з призначенням нового апеляційного розгляду.

Зі змісту даної ухвали Верховного Суду слідує, що судами не перевірено і не спростовано доводів сторони захисту про не встановлення дійсної ринкової вартості нерухомого майна та/або земельних ділянок, що надавалися позичальниками як засіб забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором. Зокрема, суди оцінили розмір збитків, спричинених потерпілим, сумою одержаних ними кредитів в банківській установі, не врахувавши при цьому повернутих сум за кредитними договорами на погашення кредиту та дійсної вартості придбаного у власність потерпілих та заставленого нерухомого майна.

Також Верховний Суд зазначив, що без належної оцінки та аргументованих відповідей залишились і твердження сторони захисту про те, що на кредитні кошти, які потерпілі передавали ОСОБА_7 було придбано нерухомість та/або земельні ділянки, які за вироком суду залишено у власності потерпілих (том 74 а.п. 194-198).

Відповідно до приписів ст. 399 КПК України (в редакції 1960 року) вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для органів дізнання чи досудового слідства при додатковому розслідуванні і суду першої чи апеляційної інстанції при повторному розгляді справи.

Суд апеляційної інстанції, дотримуючись вказівок касаційного суду, встановив, що, ще раніше, ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 09.01.2014 року перший вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 липня 2013 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасовано, а кримінальну справу повернуто на новий судовий розгляд до суду 1 інстанції зі вказівками, окрім іншого, більш детально звернути увагу на доводи, що викладені в апеляціях засудженої ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_6 , а також в клопотанні захисника ОСОБА_60 про повернення кримінальної справи на додаткове розслідування, у тому числі, з метою встановлення вартості нерухомого майна та земельних ділянок, що надавалися позичальниками як засіб забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, шляхом проведення судових експертиз та перевірки доводів захисту, викладених в апеляціях (том 67 а.с. 33).

Відповідно до зазначеної ухвали Апеляційного суду, Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області 26.06.2015 року виніс постанову, якою призначив у справі комплексну судову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу для встановлення ринкової вартості об`єктів нерухомого майна та земельних ділянок. Проведення експертизи доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (том 70 а.с. 205-214).

На виконання постанови про призначення комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи експертна установа зверталась до суду 1 інстанції з клопотанням про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи (том 70 а.с. 227-228).

Суд 1 інстанції самостійно приймав міри для виконання вимог експертів, однак результатів отримано не було, тому, з метою, все ж таки, забезпечення виконання клопотання експерта щодо надання необхідних документів, постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05.10.2015 року, в порядку ст. 315-1 КПК України (в редакції 1960 року) було доручено слідчому витребувати та надати до суду технічні паспорти на об`єкти нерухомості, та топографічні зйомки з прив`язкою всіх надвірних будівель і споруд, з усіма габаритними розмірами та координатами теодолітного ходу, на паперовому та електронному носіях (виконані в програмному комплексі Auto CAD ), якщо земельні ділянки приватизовані; якщо земельні ділянки не приватизовані геодезичну зйомку з прив`язкою всіх надвірних будівель і споруд, з усіма габаритними розмірами та координатами теодолітного ходу, на паперовому та електронному носіях ( виконану в програмному комплексі Auto CAD ), перелік яких зазначений в даній постанові суду (том 70 а.с. 232-236).

Однак, не зважаючи на нагадування, дане судове доручення виконано не було, тому експертною установою до суду направлено повідомлення про неможливість надання висновку у зв`язку з невиконанням клопотань експерта щодо надання додаткових матеріалів (том. 70 а.с. 247-250).

Враховуючи зазначені обставини, судом 1 інстанції було продовжено розгляд справи за наявними у ній доказами і висновки суду були встановлені без проведення комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, яка до цього була визнана судом необхідною.

Проаналізувавши зміст ухвали Верховного суду від 19.06.2019 року, дослідивши матеріали даної кримінальної справи, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність встановлення у даній кримінальній справі дійсної ринкової вартості нерухомого майна та/або земельних ділянок, що надавалися позичальниками як засіб забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, що можливо здійснити шляхом призначення відповідних експертиз.

Не з`ясування цих обставин судом 1 інстанції вказує на незаконність та необґрунтованість вироку, який відповідно до ст.323 КПК України повинен бути винесений на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності та взаємозв`язку.

Однак, апеляційний суд позбавлений такої можливості та не в змозі самостійно вирішити питання встановлення дійсної ринкової вартості майна та земельних ділянок, так як для цього необхідно провести ряд слідчих дій, допитати свідків та витребувати технічну документацію на об`єкти нерухомості, відповідно до яких встановлюється вартість таких об`єктів нерухомості та земельних ділянок. З цих же підстав, в даному випадку, і суд 1 інстанції, в рамках своїх повноважень, не в змозі буде забезпечити виконання вищезазначеної експертизи. Доручення суду слідчим органам, в порядку ст.315-1 КПК України, не може бути виконаним, оскільки на даний час заходи забезпечення кримінального провадження можуть здійснюватись відповідно до КПК в редакції 2012 року, а під час виконання доручення в порядку КПК в редакції 1960 року слідчий позбавлений можливості звернення до слідчого судді за дозволом на тимчасовий доступ або обшук щодо отримання документів з банку та від місцевих органів влади для проведення експертиз.

Таким чином, саме органу досудового слідства при проведенні досудового розслідування необхідно призначити комплексну будівельно-технічну та земельно-технічну експертизи для встановлення ринкової вартості об`єктів нерухомого майна та земельних ділянок, на дату інкримінованих діянь, а саме:

- квартири АДРЕСА_3 станом на 8.10.2007 р.;

- квартири АДРЕСА_4 станом 27.02.2008 р.;

- квартири АДРЕСА_5 станом 21.11.2007 р.;

- житлового будинку № 1 по вулиці Гончарна у м. Ніжині станом на 5.12.2007 р.;

- квартири АДРЕСА_6 станом на 25.12.2007р.;

- будинку по вул. Таращанська, 38 у м. Ніжині станом на 27.12.2007 р.;

- квартири АДРЕСА_7 у м. Ніжині станом на 28.12.2007 р.;

- квартири АДРЕСА_8 станом на 28.12.2007 р.;

- квартири АДРЕСА_9 станом на 01.02.2008 р.;

- квартири АДРЕСА_10 станом на 12.02.2008 р.;

- квартири АДРЕСА_11 станом на 26.02.2008 р.;

- квартири АДРЕСА_12 станом на 04.04.2008 р.;

- будинку по вул. Таращанська, 42 у м. Ніжині станом на 10.04.2008 р.;

- квартири АДРЕСА_13 станом на 14.02.2008 р.;

- квартири АДРЕСА_14 у м.. Ніжині станом на 23.04.2008 р.;

- квартиру АДРЕСА_15 станом на 24.04.2008 р.;

- квартири АДРЕСА_16 станом на 24.04.2008 р.;

- квартири АДРЕСА_17 станом на 25.04.2008 р.;

- квартири № 3 по вул. Б. Хмельницького,20 у м. Ніжині станом на30.05.2008 р.;

- 2/3 квартири № 31 по вулиці Об`їжджа, 116/4 у м. Ніжині станом на 14.05.2008р.;

- квартиру АДРЕСА_18 станом на 23.05.2008 р.;

- квартири АДРЕСА_19 станом на 30.05.2008 р.;

- квартири АДРЕСА_20 станом на 19.06.2008 р.;

- квартири АДРЕСА_21 станом на 01.07.2008 р.;

- квартири № 4 на площі Гоголя 1а, у м. Ніжині станом на 04.07.2008 р.;

- квартири АДРЕСА_22 станом на 08.07.2008 р.;

- квартири АДРЕСА_23 , у м. Ніжині станом на 10.07.2008 р.;

- квартири АДРЕСА_24 станом на 11.07.2008 р.;

- квартири АДРЕСА_25 станом на 11.07.2008 р.;

- квартири АДРЕСА_26 станом на 30.07.2008 р.;

- квартири АДРЕСА_27 станом на 17.07.2008р.;

- будинку № 184 по вул. І. Франка у м. Ніжині станом на 22.07.2008 р.;

- квартири АДРЕСА_28 станом на 30.07.2008 р.;

- квартири № 7 по вул. Коцюбинського, №9 у м. Ніжині станом на 07.08.2008р.;

- квартири АДРЕСА_29 станом на 07.08.2008р.;

- квартири АДРЕСА_30 станом на 14.08.2008 р.;

- квартири АДРЕСА_31 станом на 14.08.2008 р.;

- квартири АДРЕСА_32 станом на 20.08.2008 р.;

- квартири АДРЕСА_33 станом на 03.09.2008 р.;

- квартири АДРЕСА_34 станом на 08.09.2008 р.;

- будинку АДРЕСА_35 станом 10.09.2008 р.;

- квартири АДРЕСА_36 станом на 12.09.2008 р.;

- будинку № 55 по вул. Коцюбинського у м. Ніжині станом на 24.09.2008 р.;

- будинку АДРЕСА_37 станом на 06.10.2008 р.;

- квартири АДРЕСА_38 станом на 06.10.2008 р.

- земельної ділянки по вул. Таращанська, 38 у м. Ніжині станом на 27.12.2007 р.;

- земельної ділянки по вул. Таращанська, 42 у м. Ніжині станом на 10.04.2008 р.;

- земельної ділянки по АДРЕСА_39 станом на 22.07.2008 р.;

- земельної ділянки по вул. Матросова, 3 у м. Ніжині станом 10.09.2008 р.;

- земельної ділянки по АДРЕСА_40 станом на 24.09.2008 р.;

- земельної ділянки по АДРЕСА_41 станом на 06.10.2008 р.

Крім того, потерпілі ОСОБА_16 , ОСОБА_62 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_12 , ОСОБА_36 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_15 , ОСОБА_28 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , ОСОБА_29 , ОСОБА_39 , ОСОБА_24 , ОСОБА_19 , ОСОБА_9 , ОСОБА_40 , ОСОБА_68 , ОСОБА_56 , ОСОБА_41 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_57 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_14 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_23 , ОСОБА_51 , ОСОБА_76 до моменту отримання кредитних коштів та передачі цих коштів засудженим уклали договори про придбання на праві приватної власності об`єктів нерухомості, які мають вартість (дані містяться в матеріалах кримінальної справи).

Відповідно до матеріалів справи розмір збитків, спричинених засудженими, оцінено сумою одержаних ними кредитів в банківській установі, не врахувавши при цьому повернутих сум за кредитними договорами на погашення кредиту (т.70 а.с.1-191) та дійсної вартості придбаного у власність потерпілих та заставленого нерухомого майна. Крім того встановлено, що придбана на кредитні кошти нерухомість та/або земельні ділянки залишено у власності потерпілих, вони до цього часу належать останнім та знаходяться у них на відповідальному зберіганні, яка передана слідчим.

З укладених договорів купівлі-продажу та іпотеки вбачається, що вартість об`єктів нерухомості перевищує розмір отриманих кредитів. З показань сторони захисту слідує, що вартість об`єктів нерухомості, придбаних потерпілими, завищена. Даних, які б підтвердили чи/або спростували факт завищення вартості нерухомості, її ринкової ціни на момент вчинення інкримінованих підсудним злочинів та на час отримання потерпілими у власність цих об`єктів, органом досудового слідства не встановлено.

Потерпілі за отримані в банку кредитні кошти стали власниками нерухомого майна та земельних ділянок і, в разі несплати кредитних зобов`язань перед банком, вони повинні були передати йому майно, яке має вартість. Залишилось не з`ясованим, чому банк не здійснив звернення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності. Адже банк видавав кредитні кошти лише після отримання майна в іпотеку в рахунок забезпечення кредитних договорів.

Тому зазначені обставини слід перевірити органу досудового слідства під час досудового розслідування, в розмір збитків, спричинених підсудними враховувати все вищезазначене, а не виходити по розміру збитків тільки з сум, одержаних ними кредитів в банківській установі, що і інкриміновано засудженим.

Матеріалами кримінальної справи встановлено, що слідчим 30.03.2012 року відмовлено в порушенні кримінальної справи стосовно ОСОБА_8 за відсутністю в її діях складу злочину, передбаченого ст. 190 КК України, за фактом шахрайських дій щодо ОСОБА_51 , які мали місце 24 вересня 2008 року, через її необізнаність про наміри ОСОБА_7 на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою.

Проте, згідно обвинувального висновку, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні аналогічних повторних шахрайських дій, за попередньою змовою групою осіб, з ОСОБА_7 , починаючи з 21 листопада 2007 року, за епізодом заволодіння грошовими коштами щодо ОСОБА_25 , що на думку сторони захисту, може свідчити про безпідставне пред`явлення обвинувачення ОСОБА_8 , що необхідно перевірити під час досудового розслідування.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду 1 інстанції підлягає скасуванню, а кримінальна справа - поверненню на додаткове розслідування, з мотивів неповноти досудового слідства, під час якого органу досудового слідства необхідно неухильно дотримуючись вимог КПК України, усунути зазначені в мотивувальній частині рішень Верховного та апеляційного судів недоліки досудового слідства, а також перевірити інші доводи сторони захисту.

В даному випадку, враховуючи, що вирок суду 1 інстанції підлягає скасуванню, то підлягає скасуванню і окрема постанова суду від 09.03.2016 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 365, 366 Кримінально-процесуального кодексу України (в редакції 1960 року), колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляції прокурора, захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , представника потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 - ОСОБА_17 задовольнити частково.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 березня 2016 року та окрему постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 березня 2016 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати.

Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 190 КК Україні, повернути керівнику Ніжинської місцевої прокуратури Чернігівської області для проведення додаткового розслідування (в редакції КПК України 1960 року).

Запобіжні заходи щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити - підписки про невиїзд.

Ухвала суду касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4