Справа № 675/831/17
Провадження № 1-кс/675/438/2019
У Х В А Л А

"25" червня 2019 р. м.Ізяслав
Слідчий суддя Ізяславського районного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ізяслав скаргу потерпілого ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ізяславського районного суду Хмельницької області із скаргою на постанову слідчого СВ Ізяславського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 від 02.04.2019 року про закриття кримінального провадження №0000100 від 05.03.2017 року на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_5 та ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Скарга обґрунтована тим, що орган досудового розслідування прийшов до помилкового висновку про провокування конфлікту саме потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , про вчинення ними активних дій, направлених на завдання ударів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які за таких обставин діяли в умовах самозахисту. Вказує, що до таких висновків слідчий прийшов на підставі лише показів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та помилкового сприйняття ним обстановки та обставин події, що відображені на відеозапису з місця події.

ОСОБА_3 в судове засідання не прибув, хоча був повідомлений належним чином про дату, час, місце судового засідання, подав заяву про слухання справи за його відсутності.

Слідчий ОСОБА_4 , повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не прибув, подав клопотання про слухання справи за його відсутності. Разом із вказаним клопотанням подав слідчому судді матеріали кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, що неприбуття вказаних учасників провадження, враховуючи подані ними заяви, не перешкоджають судовому розгляду поданої скарги.

Вивчивши скаргу та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим, його представником чи законним представником може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

02.04.2019 року слідчим винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000100 від 05.03.2017 року на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_5 та ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Згідно положень ч.2 ст.9 КПК України під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законного та неупередженого рішення.
Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосується цього провадження у сукупності.
Відповідно до ст.110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема в ній має бути проаналізовано всі зібрані під час досудового розслідування докази в їх сукупності та взаємозв`язку та викладено обставини, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Слідчий суддя зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. В разі, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить ця постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважає, що вчинено кримінальне правопорушення та доводи слідчого на їх спростування.
Слідчим вказані вимоги закону не виконані, що підтверджується наступним.

Так, з оскаржуваної постанови встановлено, що підставою закриття кримінального провадження є наявність суперечностей в показах ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , спровокування ними конфлікту, що відбувся в піцерії «СВ піца», відсутність умислу у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на спричинення тілесних ушкоджень потерпілим, при цьому, на думку слідчого, останні діяли в умовах необхідної оборони.

До даних висновків слідчий прийшов на підставі аналізу показів всіх учасників конфлікту, відеозапису з приміщення піцерії та біля входу до нього.

Водночас, з показів потерпілих, а також ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вбачається, що конфлікт почався саме зі сторони ОСОБА_8 , який також перший наніс удар рукою в обличчя ОСОБА_7 , коли вони ще знаходились в приміщенні піцерії. Разом з тим, слідчий приходить до висновку про ініціювання конфлікту саме ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , виходячи з показів лише ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , не спростовуючи жодним доказом покази потерпілих, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які також підтверджуються протоколом огляду речового доказу від 23.08.2017 року.

З того ж протоколу від 23.08.2017 року, відповідно до якого слідчим досліджено відеозаписи з камер спостереження з приміщення піцерії та поруч з ним, вбачається, що при виході із вказаного приміщення ОСОБА_3 наносить удар правою рукою у верхню ліву частину тулуба ОСОБА_8 , від чого той прихиляється, і в цей момент удари ОСОБА_3 починає наносити ОСОБА_9 , хоча будь-яких реальних дій, які б загрожували життю та здоров`ю останнього, ОСОБА_3 не вчиняв. Крім того, проведений аналіз слідчим у вказаному протоколі від 23.08.2017 року відеозаписів щодо ходу бійки, а також описаний в ньому характер і кількість нанесених ударів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , спростовує висновки оскаржуваної постанови, що дії останніх були спрямовані на захист від нанесення ударів ОСОБА_7 та ОСОБА_3 .

Згідно з ч.1 ст.36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було

допущено перевищення меж необхідної оборони.

У пунктах 2, 10 Постанови №1 від 26.04.2002 року «Про судову практику у справах про необхідну оборону», Пленум Верховного Суду України вказав: слід мати на увазі, що стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

При розгляді справ даної категорії суди повинні з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Оскільки відповідно до ст.11 КК України злочином є суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), не утворюють стану необхідної оборони дії, спрямовані на припинення правопорушення та заподіяння шкоди, яке хоча формально й містить ознаки злочину, але через малозначність не становить суспільної небезпеки.

Таким чином, враховуючи викладене, стан необхідної оборони може утворити лише таке посягання, яке досягає ступеня суспільної небезпечності, притаманної саме злочину.

Водночас, в оскаржуваній постанові відсутнє обґрунтоване посилання на докази, якими б підтверджувався суспільно небезпечний характер дій потерпілих по відношенню до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що не дає можливості прийти до висновку про перебування останніх в стані необхідної оборони.

З врахуванням вказаного, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова про закриття кримінального провадження №0000100 від 02.04.2019 року є такою, що не відповідає вимогам ст.9 КПК України, а тому має бути скасована.

При цьому, слідчому необхідно вчинити необхідні дії для повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин по справі, та прийняти по кримінальному провадженню остаточне рішення передбачене чинними нормами КПК України.
Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

У своїй скарзі ОСОБА_3 стверджує про отримання копії оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження лише 12.06.2019 року.

Належних доказів, які б підтверджували протилежне, слідчому судді не надано, не містять їх і матеріали кримінального провадження.

Внаслідок вказаних обставин та враховуючи те, що постанова слідчого від 02.04.2019 року отримана ОСОБА_3 лише 12.06.2019 року, слідчий суддя вважає, що саме з цієї дати слід рахувати строк на її оскарження. Отже, останнім днем подачі скарги було 22.06.2019 року. Скарга ж потерпілим подана 20.06.2019 року, тобто у встановлений ст.304 КПК України строк.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303-307, 309, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В и в :
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ Ізяславського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 від 02.04.2019 року про закриття кримінального провадження №0000100 від 05.03.2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1