У Х В А Л А
14.05.2019 Справа №607/9288/14-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , представників потерпілої - адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження №0004411 стосовно ОСОБА_4 про обвинувачення за ч.2 ст.125 КК України, -

встановив:
ОСОБА_4 подала заяву про відвід прокурору ОСОБА_3 , посилаючись на те, що вона змінила обвинувачення з ч.2 ст.345 КК України на ч.2 ст.125 КК України, яке відповідно до ст.477 КПК України є приватним, у якому прокурор не вправі підтримувати обвинувачення.

На підставі ст.477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання заперечила, пояснивши, що воно безпідставне. Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 складено до внесення змін до Конституції України.

Потерпіла ОСОБА_5 клопотання заперечила, пояснивши, що вона буде підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі. Вона подала заперечення щодо обвинувального акта від 13 березня 2019 року у кримінальному провадженні №0004411стосовно ОСОБА_4 про обвинувачення за ч.2 ст.125 КК України. В їх обґрунтуванні вказано, що вона повністю підтримує обвинувачення у вчинені насильницьких дій щодо працівника правоохоронного органу із умисним заподіянням легких тілесних ушкоджень, а також надані нею під час досудового слідства і в суді показання. Стосовно неї обвинувачена ОСОБА_4 вчинила насильницькі дії шляхом побиття, в результаті чого умисно завдала їй легкі тілесні ушкодження із короткочасним розладом здоров`я у вигляді вогнищевого набряку м`яких тканин голови, крововиливу в слизову оболонку лівої половини верхньої губи, синця на лівому плечі, забою м`яких частин лівої тім`яної ділянки, струсу головного мозку. Всі ці тілесні ушкодження зафіксовані в медичних документах та були предметом дослідження в суді. Вона вважає, що рішення прокурора щодо перекваліфікації злочину вчиненого ОСОБА_4 прийнято передчасно, без вагомих на то причин, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують обґрунтованість інформації, викладеної в обвинувальному висновку. Прокурором під час розгляду кримінального провадження не доведено той факт, що тілесні ушкодження були нанесені не працівнику правоохоронного органу, оскільки відсутні посилання на будь-які процесуальні документи, які містять відомості, що конфлікт між нею та ОСОБА_4 виник на підставі особистих неприязних відносин. Неправильно робити висновок не почувши показань обвинуваченої та посилатися на те, що вона відмовилася їх надавати. Приймаючи рішення про перекваліфікацію злочину, прокурор зобов`язана аргументувати вислів «на ґрунті особистих неприязних відносин». Статтею 125 КК України передбачено відповідальність за «умисне легке тілесне ушкодження», а умисел треба доводити і з цього приводу нічого не зроблено. Безпричинно, адекватна людина, без будь-яких мотивів, в громадському місці, не може бити іншу людину, значить має бути причинний зв`язок, за його відсутності дії слід кваліфікувати, як інший злочин, наприклад хуліганство, або ставити під сумнів адекватність такої особи. В даному випадку він (мотив, причинний зв`язок) існує, але чомусь ніхто не хоче звернути на це увагу. Про це я неодноразово наголошувала під час розгляду кримінального провадження, але таке враження що цього ніхто не чує, або не хоче чути. Суду слід взяти до уваги наявні та допустимі у справі докази, а саме; висновки судово-медичних експертиз, показання судово-медичних фахівців та свідків. Факт спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_4 очевидний і беззаперечний, причина в даному випадку проста і теж очевидна, вонаексперт у справі стосовно ОСОБА_8 , а ОСОБА_4 його родичка. Зауваження головуючого судді ОСОБА_9 в адресу ОСОБА_4 під час розгляду справи, мої свідчення не на користь ОСОБА_8 - це і стало причиною агресії зі сторони ОСОБА_4 , яка вилилася в конфліктну ситуацію, в результаті якої їй було спричинено тілесні ушкодження. Її клопотання щодо допиту з приводу вищевказаного судді Черніцької судом відхилені, але є інші докази, які напряму вказують на факт вчинення злочину стосовно неї ОСОБА_4 . Крім цього, під час розгляду провадження, оцінки доказів, допиту свідків та фахівців я неодноразово натрапляла на некомпетентність, спочатку працівників міліції, експертів, а також, працівників органів прокуратури, доказом чого є відвід прокурору ОСОБА_10 , який в цілому, не виконував покладених на нього повноважень щодо підтримки державного обвинувачення в суді. Аналізуючи обставини справи, викладені в обвинувальному акті від 13.03.2018 року щодо зміни обвинувачення ОСОБА_4 з впевненістю може підтвердити, що факти, викладені в ньому, перекручені та не відповідають дійсності. Прокурор формально надавала докази суду та прийняла процесуальне рішення через призму статистики, «вмила руки», залишивши мене на одинці з порушником закону. Формальний підхід і небажання забезпечити об`єктивність і повноту з`ясування всіх обставин справи прослідковується в простих технічних помилках, а саме, у абз.5 стор.2 обвинувального акту, де зазначено, що «у матеріалах кримінального провадження є достатні докази, що підтверджують наявність у діях ОСОБА_11 , складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України». Хоча ОСОБА_11 та ОСОБА_4 це різні особи, одна з яких не має ніякого відношення до справи. Крім того, враховуючи те, що обвинувачена дуже прискіпливо відноситься до таких моментів, то ми можемо вважати, що обвинувальний акт винесений стосовно ОСОБА_11 , а не ОСОБА_4 .? Тобто ця помилка прокуратури дає повне право вважати, що ОСОБА_4 і далі вважається обвинуваченою у вчиненні злочину за ч.2 ст.345 КК України, а цей обвинувальний акт немає ніякого відношення до справи. В даному випадку необхідно заслухати думку всіх учасників процесу, тільки тоді суд зможе оцінити всі наявні докази для прийняття об`єктивного рішення. Можливо обвинувачена ОСОБА_4 захоче щось нове і цікаве повідомити суду. Невідомо чи може вона висловитись з приводу того, що вчинила і якось довести свою непричетність до злочину. Вона не погоджується з прийнятим прокурором Тернопільської місцевої прокуратури рішенням щодо зміни правової кваліфікації правопорушення, вчиненого ОСОБА_4 , оскільки у самому документі, поряд із підтвердженням факту спричинення тілесних ушкоджень, відсутня будь-яка доказова інформація щодо спростування умислу обвинуваченої на спричинення тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу та відсутня аргументація умислу ОСОБА_4 щодо умисного спричинення мені тілесних ушкоджень, не як спеціальному суб`єкту. Наполягає на тому, що умисне спричинення їй легких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 пов`язане з її професійною діяльністю, як працівника правоохоронного органу і мотивоване помстою обвинуваченої за надання нею експертного висновку та показів у судовому розгляді кримінального провадження стосовно її родича ОСОБА_8 , обвинуваченого в ухиленні від сплати податків в особливо великих розмірах. Позиція ОСОБА_4 під час досудового розслідування та судового розгляду не була чіткою, вона неодноразово змінювала свої показання. Вона не завжди пам`ятає, що говорить під час судових засідань та зазначає у своїх клопотаннях і кожен раз придумує щось інше та перекручує факти з метою приховування справжніх подій злочину та введення в оману суд, шукає та використовує процесуальні порушення, використовуючи професійні прорахунки працівника органу досудового слідства та прокуратури. Щодо доказів вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину, їх достатньо для винесення обвинувального вироку - злочин стосовно працівника правоохоронного органу і цими доказами є наявні матеріали, як досудового слідства так судового розгляду. Просить об`єктивно підійти до вирішення питання щодо призначення покарання обвинуваченій, оскільки є суперечливі факти, невірне тлумачення інформації, яка міститься в офіційних медичних документах та матеріалах судової справи, перекручування фактичних обставин справи обвинуваченою ОСОБА_4 з метою приховування слідів вчиненого нею злочину. Обвинувачена ОСОБА_4 умисно, з метою помсти, вчинила злочин стосовно працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків і повинна понести за це відповідальність, передбачену законодавством України.
Представник потерпілої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 заперечив клопотання ОСОБА_4 , як безпідставне.

Представник потерпілої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 пояснив, що клопотання заявлено з надуманих підстав.

Під час судового розгляду прокурор ОСОБА_3 , в порядку ст.338 КПК України, змінила обвинувачення стосовно ОСОБА_4 з ч.2 ст.345 КК України на ч.2 ст.125 КК України.

Відповідно до ст.129 Конституції України основними засадами судочинства, серед інших, є підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором.

Оскільки, зміни до Конституції України в частині обмеження права прокурора підтримувати приватне обвинувачення вступили у законну силу 30.09.2016 року, тобто до складання обвинувального акта прокурором та направлення його до суду, тому він вправі продовжувати бути стороною обвинувачення у даному кримінальному провадженні до завершення його розгляду та ухвалення вироку.

Керуючись статтями 129 Конституції України, 77, 80, 81 КПК України, суд,-

постановив:
В задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід прокурора ОСОБА_3 відмовити.

Суддя ОСОБА_1