Номер провадження: 11-сс/813/1481/19
Номер справи місцевого суду: 511/1595/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,
перекладача ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Роздільнянського райсуду Одеської області від 23.08.2019 року, якою в рамках кримінального провадження №0000533 від 09.07.2019 року відносно:
ОСОБА_7 ( ОСОБА_10 ), який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина респ. Молдова, працюючого в ДП «Залізниця Молдови» провідником, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, проживаючого за адресою: респ. Молдова, Криулянський район, с. Оницькань, раніше не судимого,
- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави,
встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді в рамках кримінального провадження №0000533 від 09.07.2019 р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України було задоволено клопотання слідчого СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_11 та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 19.10.2019 року із визначенням застави в якості альтернативного запобіжного заходу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 153 680 грн. та покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого корупційного злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України та в зазначеному кримінальному провадженні органом досудового розслідування було доведено наявність ризиків того, що підозрюваний може вдатись до спроб переховування від органів досудового розслідування та суду; знищення, схову або спотворення будь-якої із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідків в зазначеному провадженні, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, обумовлені тим, що: підозрюваний є громадянином іншої держави Республіки Молдова, на території України не має постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків; тяжкість покарання, що загрожує останньому в разі визнання винуватим у його вчиненні (позбавлення волі від 4 до 8 років); на теперішній час не знайдено мобільного телефону підозрюваного; останньому відоме місцеперебування свідків, оскільки вони також є провідниками потягу.

Обґрунтовуючи розмір застави, слідчий суддя врахував матеріальне становище підозрюваного ОСОБА_7 , розмір неправомірної вигоди, в наданні якої останній підозрюється, а також тяжкість кримінального правопорушення.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 зазначив, що вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді незаконною у зв`язку із неповнотою судового розгляду та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону з огляду на наступні обставини:
- в клопотанні слідчого взагалі відсутні будь-які посилання на докази, які можуть свідчити про те, що ОСОБА_7 вчинив інкримінований йому злочину саме за попередньою змовою групою осіб;
- органом досудового розслідування не було доведено неможливості застосування відносно його підзахисного більш м`яких запобіжних заходів, так, не є обґрунтованими ризики можливого схову або спотворення останнім речей чи документів, впливу підозрюваного на свідків, перешкоджання здійсненню кримінального провадження, оскільки під час огляду місця події були виявлені грошові кошти предмет злочину та паспорт на ім`я громадянина респ. Молдова «CEBAN VLADIMIR», не зазначено, на яких саме свідків ОСОБА_7 може здійснювати вплив;
- слідчий суддя залишив поза увагою те, що визначений підозрюваному розмір застави є непомірним та не відповідає його майновому стану, оскільки останній хворіє на гіпертонічну хворобу 2 стадії, хронічний бронхіт та хронічний двосторонній пієлонефрит; має родину дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною та двох малолітніх дітей.
Посилаючись на викладені обставини, захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати відносно останнього більш м`який запобіжний захід.
Заслухавши доповідь судді; пояснення підозрюваного та захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону
Так, з матеріалів провадження вбачається, що 22.08.2019 р. ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України (а.с. 48-52), а санкція зазначеної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років із конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р., заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, а саме в тому, що він 22.08.2019 р. приблизно о 09 год., працюючи провідником потягу сполученням «Кишинів-Одеса», в міжнародному пункті пропуску для залізничного сполучення «Кучурган-Новосавицьке» (Роздільнянський район) при проходженні прикордонного контролю пасажирів зазначеного потягу, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на надання неправомірної вигоди службовій особі за отримання відповідного штампу в паспорті громадянина респ. Молдови «CEBAN VLADIR», вложив у вказаний паспорт 1000 гривен (5 купюр по 200 гривень) та передав його інспектору прикордонної служби першої категорії-фельдшеру ВІПС ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_12 , попросивши прийняти рішення про проходження громадянином Молдови ОСОБА_13 прикордонного контролю за відсутністю вказаного громадянина у поїзді, оскільки він нібито вже перебуває на території України, після чого був викритий на місці вчинення злочину працівниками Управління внутрішньої та власної безпеки «Південь» ДПС України.
Не погоджуючись із доводами сторони захисту про необґрунтованість підозри та вважаючи їх безпідставними, колегія суддів наголошує на тому, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України підтверджується наданими апеляційному суду та долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема:

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 09.07.2019 р. (а.с. 17-21), яка пояснила, що ОСОБА_14 в липні 2019 р. пропонував їй за грошову винагороду сприяти особам у незаконному перетині державного кордону України шляхом невнесення відомостей в базу даних та невжиття заходів з припинення правопорушення;

- протоколом огляду від 22.08.2019 р. (а.с. 27-31), в ході якого на залізничній станції Кучурган-Новосавицьке Роздільнянського району Одеської області під пасажирським потягом було виявлено грошові кошти в сумі 1000 грн. (5 купюр по 200 грн.) та паспорт громадянина Республіки Молдова, виданий на ім`я ОСОБА_13 , серії НОМЕР_1 ;
- протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_12 (а.с. 32-34), яка пояснила, що 22.08.2019 р. ОСОБА_7 запропонував їй неправомірну вигоду в сумі 1000 грн. за вчинення нею в інтересах ОСОБА_15 ( ОСОБА_13 ), громадянина Республіки Молдова, дії щодо оформлення перетину державного кордону України, попри фактичну відсутність такої особи в пункті перетину, з використанням наданого їй службового становища;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 , начальника поїзду сполученням Кишинів-Одеса №641, НОМЕР_2 (а.с. 42-46), який пояснив, що згідно функціональних обов`язків та прав провідникам категорично заборонено мати при собі документи осіб, які фактично не знаходяться в поїзді.
На підставі зазначеного, апеляційний суд не погоджується із доводами сторони захисту та вважає, що надані органом досудового розслідування докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження повністю доводять на даній стадії досудового розслідування обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, про що вірно зазначено в ухвалі, тому апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді в цій частині.

Окрім того, колегія суддів також враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Водночас, колегія суддів не погоджується із доводами сторони захисту про недоведеність органом досудового розслідування неможливості застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів з огляду на наступні обставини.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали (а.с. 103), в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором та слідчим ризики того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків в зазначеному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, обумовлені тим, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, відповідальність за який передбачена лише у виді позбавлення волі строком від 4-х до 8-ти років з конфіскацією майна або без такої; є громадянином іншої держави респ. Молдова, на території України постійного місця проживання та будь-яких соціальних зв`язків не має; на теперішній час органом досудового розслідування не знайдено належного підозрюваному мобільного телефону задля підтвердження або спростування факту злочинної діяльності останнього у складі групи осіб; останньому відомі особи іншого свідків, а також їх анкетні дані, деякі із них є його колегами; у органів досудового розслідування є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_7 інкримінований йому злочини міг вчинити за попередньою змовою із іншими, особи яких на теперішній час не встановлені, тому, у разі перебування підозрюваного ОСОБА_7 на волі та спілкування із ними, можуть перешкоджати здійсненню досудового розслідування.

Більш того, апеляційний суд враховує, що відповідно до п.п. 34-36 рішення ЄСПЛ «Москаленко проти України», обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла бути підставою для його першого взяття під варту.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.
Таким чином, враховуючи викладені вищи обставини, колегія суддів приходить до переконання, що органом досудового розслідування була доведена неможливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу для запобігання названим вище ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного впродовж всього досудового розслідування кримінального провадження.
Водночас, колегія суддів вважає непереконливими доводи сторони захисту про непомірність та невідповідність майновому стану підозрюваного розмір визначеної судом застави у сумі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з огляду на наступне.

Відповідно до положень п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
При цьому, згідно з ч. 4 зазначеної ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Як вбачається із мотивувальної частини оскаржуваної ухвали, визначаючи підозрюваному ОСОБА_7 заставу як альтернативний запобіжний захід саме у передбаченому законом для злочинів такої категорії (тяжких) розмірі, зокрема, 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався в повній мірі та зазначив, що враховує обставини корупційного злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , розмір наданої неправомірної вигоди у сумі 1 000 грн., доведені органом досудового розслідування ризики та майновий стан останнього, який працевлаштований та має постійне місце проживання.

Колегія суддів приймає до уваги посилання захисника на те, що підозрюваний ОСОБА_7 має на утриманні дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, та двох малолітніх дітей та вважає їх такими, що відповідають дійсності, однак наголошує, що, враховуючи всі вищевикладені обставини в їх сукупності, саме такий розмір застави у 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, здатний достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не є непомірним для нього.
Що стосується посилань сторони захисту на наявність у підозрюваного хронічних хвороб, такі твердження є неспроможними, оскільки жодними матеріалами провадження не підтверджуються.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що відносно підозрюваного ОСОБА_7 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, який, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, зможе запобігти названим вище ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, тому ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,-
ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 23.08.2019 р., якою відносно ОСОБА_7 ( ОСОБА_10 ), підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19.10.2019 року із визначенням застави в розмірі 153 680 грн. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4