Справа №127/6827/18
Провадження №1-кп/127/313/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вінниці матеріали кримінального провадження №0004961, які надійшли з Вінницької місцевої прокуратури з обвинувальним актом по обвинуваченню:
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ялинівка Летичівського району Хмельницької області, громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

04 квітня 2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області у справі №127/10441/15-ц за позовом ОСОБА_13 до ОСОБА_12 винесено рішення про зобов`язання ОСОБА_12 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0031 га за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_13 на праві власності, шляхом знесення, за його рахунок, самочинно встановлених межових знаків та металевої споруди (гаража).
Дане рішення Вінницького міського суду Вінницької області набрало законної сили 29 серпня 2016 року, згідно ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 29.08.2016.
В подальшому, всупереч положенням ст. ст. 129, 1291 Конституції України та ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ОСОБА_12 , усвідомлюючи обов`язковість виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 квітня 2016 року умисно, з метою невиконання рішення суду, маючи реальну можливість його виконати, не вжив передбачених законом та судовим актом заходів, необхідних для його виконання, а саме не звільнив самовільно зайняту земельну ділянку, площею 0,0031 га, що належать ОСОБА_13 на праві власності, шляхом знесення, за його рахунок, самочинно встановлених межових знаків та металевої споруди (гаража).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав частково.
Суду пояснив, що в 2010 році металеву споруду (гараж) на межі між обвинуваченим та ОСОБА_13 встановив він разом з покійним чоловіком ОСОБА_13 ОСОБА_14 для загального користування. Споруду встановили замість огорожі, вона знаходиться в 20 см. від межової лінії, на території, яка належить обвинуваченому.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 квітня 2016 року зобов`язано обвинуваченого звільнити земельну ділянку площею 0,0031 га за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_13 на праві власності, а саме знесення металевої споруди, за рахунок обвинуваченого, але як його виконати та куди прибрати обвинуваченому не роз`яснили. Дане рішення набрало законної сили 29 серпня 2016 року, згідно ухвали Апеляційного суду Вінницької області.
З часу винесення рішення суду, до обвинуваченого жодного разу не приходив державний виконавець по питанню виконання судового рішення, не надходило жодного листа вимоги про знесення, тому обвинувачений його і не виконав.
На думку обвинуваченого, якби між його земельною ділянкою та земельною ділянкою що належить ОСОБА_13 були межі, обвинувачений знав би куди переставити споруду, тобто виконав би рішення суду.

Незважаючи на визнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України повністю підтверджена показаннями свідків, даних у судовому засіданні.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що працює головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниці.
У свідка на виконанні було виконавче провадження, яке раніше перебувало у попереднього виконавця ОСОБА_16 , це було рішення не майнового характеру щодо усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою громадянки ОСОБА_13 . Свідок не пам`ятає від якого числа було рішення суду, суть рішення полягало у демонтуванні огорожі, яка була встановлена власноруч обвинуваченим.
Свідком не проводилось жодних дій щодо виконання даного рішення суду, оскільки усі дії виконувались попереднім виконавцем, нею було надіслано листа до обвинуваченого з вимогою добровільного виконання рішення суду. Надалі вона виходила на дільницю з метою перевірити чи виконане рішення і з`ясувала, що рішення не виконано і було винесено постанову про накладення штрафу в сумі 1 700 грн. Далі через десять днів попереднім виконавцем було повторно здійснено вихід на місце з метою перевірки виконання судового рішення, яке було не виконане і було повторно накладено штраф в сумі 1 700 грн. Після чого попереднім виконавцем було направлено повідомлення до органів поліції щодо притягнення боржника до кримінальної відповідальності.
Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження обвинувачений до державного виконавця жодного разу не з`являвся, накладені штрафи були стягнуті примусово.
До свідка виконавче провадження надійшло тоді, коли вже було відкрито кримінальне провадження, в зв`язку з чим свідком не проводились ніякі виконавчі дії, лише направлявся запит, щодо надання роз`яснення з приводу виконання судового рішення, тобто знесення, але відповіді не було, як і на повторний запит. Свідок не може згадати до якої організації зверталася за роз`ясненням, оскільки при собі не має виконавчого провадження.
Також свідок спілкувалася із стягувачем ОСОБА_13 , яка повідомила, що готова авансувати витрати і знайти організацію по демонтажу металевої споруди, особисто свідок на місце не виходила.
В матеріалах виконавчого провадження є схеми та плани як має бути розташований паркан стягувача і паркан боржника.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що обвинувачений є її сусідом по дачі.
Свідок звернулася до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, оскільки обвинувачений самовільно зніс огорожу та незаконно встановив металевий гараж. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 квітня 2016 року позов свідка було задоволено та зобов`язано звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0031 га за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_13 на праві власності, шляхом знесення, за рахунок відповідача обвинуваченого ОСОБА_12 , самочинно встановлених межових знаків та металевої споруди (гаража). Обвинуваченим рішення суду не виконано до цього часу.
Державним виконавцем неодноразово було проведено виконавчі дії, а саме він виходив на місце складав акт про невиконання судового рішення, було накладено грошове стягнення.
Виконавче провадження було відкрито в 2016 році, державний виконавець виходив на місце двічі, чи робив якісь заміри свідок не бачила.
Бетонний паркан, який стоїть на межі між ОСОБА_12 та свідком ОСОБА_13 встановив сам обвинувачений ОСОБА_12 .

Крім показань обвинуваченого та свідків вина ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується іншими доказами, дослідженими у судовому засіданні:
- витягом з кримінального провадження №0004961, відповідно до якого до ЄРДР внесенні відомості за ч.1 ст. 382 КК України;
- копією рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 квітня 2016 року за позовом ОСОБА_13 до ОСОБА_12 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, стягнення матеріальної та моральної шкоди;
- копією виконавчого листа від 18 жовтня 2016 року;
- копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 23 грудня 2016 року;
- копією акта державного виконавця від 22 червня 2017 року;
- копією постанови про накладення штрафу від 23 червня 2017 року за невиконання рішення суду;
- копією акта державного виконавця від 17 серпня 2017 року;
- копією постанови про накладення штрафу від 18 серпня 2017 року за невиконання рішення суду;
- повідомленням про вчинення кримінального правопорушення відповідно до ст. 382 КК України;
- протоколом огляду місця події від 23 листопада 2017 року та фото таблицями до нього, відповідно до якого в присутності понятих, спеціаліста та власника оглянуто дачне домоволодіння, що належить на праві власності ОСОБА_13 та розташоване в мікрорайоні «П`ятничани» за адресою АДРЕСА_2 . Від даного домоволодіння ліворуч знаходиться домоволодіння, власником якого являється ОСОБА_12 . Межа по факту фактичного користування виділена залізобетонною огорожею, яка продовжується за рахунок металевого гаража, а саме його бокові стіни. При детальному огляді гаража, встановлено що це є металева суцільна конструкція, яка за рахунок свого розташування бічною та передньою стінами формують частину огорожі домоволодіння ОСОБА_12 , а саме бічна стіна є частиною огорожі з боку домоволодіння ОСОБА_13 ;
- довідкою директора ТОВ «ШЛЯХБУД», відповідно до якої вартість робіт по знесенню (демонтажу) залізобетонної огорожі та демонтажу металевого гаража (не закріпленого) складає 1 702,80 грн. в т.ч. ПДВ. Вартість вивезення демонтованих конструкції не враховано.

Згідно з положеннями ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.
Відповідно до вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно довідки КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. Ющенка» ОСОБА_12 на обліку не перебуває.
Згідно довідки Вінницького обласного наркологічного диспансеру «Соціотерапія» ОСОБА_12 на обліку не перебуває.
За місцем проживання ОСОБА_12 характеризується позитивно.

Оцінивши досліджені докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення повністю знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому суд кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 382 КК України, тобто умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили.
Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_12 судом не встановлені.

При обрані виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_12 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу та вік обвинуваченого, який раніше не судимий, є особою похилого віку, позитивно характеризується за місцем проживання, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З урахуванням викладеного, конкретних обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів ОСОБА_12 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, поклавши на нього певні обов`язки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 63, 65-67, 75, 76 КК України, 370, 371, 374 КПК України суд, -
У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України і призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.
Відповідно до вимог ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_12 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до вимог п.1, 2 ч.1, п.2 ч. 2 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_12 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На вирок суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.
Суддя: