Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/605/18
Провадження № 1-кп/376/7/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" липня 2019 р. м. Сквира Київської області

Сквирський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Сквирського відділу ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000093 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушенні (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що 16.02.2018 року близько 18 години ОСОБА_4 , перебувавши за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де він проживає разом з батьками та дядьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який хворів на шизофренію другої степені.

Перебуваючи в одній із кімнат житлового будинку, між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник словесний конфлікт.

В подальшому, у ОСОБА_4 виник умисел на умисне протиправне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , після чого він, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, на ґрунті раптово-виниклих неприязних відносин, тримаючи в правій руці металеву кочергу, наніс нею два удари в область голови ОСОБА_7 спричинивши тим самим згідно висновку судово-медичної експертизи № 15 від 19.02.2018 року ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепномозкової травми з супдуральним крововиливом із здавленням головного мозку дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів (ротаційний механізм травми, коли пошкодження наноситься по обличчі та голові, що призводить до зміщення мозку та розриву судин твердої мозкової оболонки), від нанесення ударів по голові і не могла утворитися при падінні з послідуючим ударом голови, що підтверджується морфологією пошкоджень, локалізацією та характером пошкоджень, а також даними гістологічного дослідження. Розрив сальника не виключено, що міг утворитися як від дії тупого предмету так і при падінні на такий.

Смерть ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 наступила внаслідок травматичного субдурального крововиливу із здавленням головного мозку. Даний висновок підтверджується наявністю пластинчастої гематоми під твердою мозковою оболонкою до 80 мл., набряком-набуханням головного мозку, а також рідким станом крові венозним повнокров`ям внутрішніх органів та даними гістологічного дослідження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому діянні, тобто у скоєні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та вказав, що вчинив кримінальне правопорушення за обставин викладених в обвинувальному акті, зазначаючи при цьому, що він разом з батьками проживає в АДРЕСА_1 .

На початку 2015 року, після смерті його бабусі, батьки з Дніпропетровська, привезли рідного брата матері ОСОБА_7 , який з народження страждав на шизофренію. В будинку його дядькові ОСОБА_7 виділили окрему кімнату та догляд за ним здійснювала його матір ОСОБА_6 і в цьому їй допомагав батько та він.

За час проживання ОСОБА_7 у силу психічного захворювання, створив не можливі умови проживання, а саме : бив та ображав матір, яка є онкохворою, навмисно псував обстановку у житловому будинку, ночами тікав із будинку, у зв`язку з чим мав обмороження ніг та запалення легенів, кидався фекаліями, тощо.

16.02.2018 року коли він близько 18-ої години зайшов у будинок то побачив, що матір поралась на кухні, а батько знаходився в одній із кімнат будинку. В цей час, він почув як дядько у своїй кімнаті почав грюкати, посудом. Мати пояснила, що дала ОСОБА_7 їсти, але останній знаходиться у збудженому стані та попросила його, щоб він його покормив. Він прийшов до кімнати дядька та побачив, що той сидить на ліжку та навмисно гримає посудом. Він крикнув на нього, попрохав поїсти та нахилився до грубки щоб поправити багаття. З цією метою він у руки взяв металеву кочергу виготовлену з металевого пруту діаметром 0,5 см., довжиною близько 70 см., вагою близько 400 г. В цей час ОСОБА_7 почав брутально лаятись та кидатись їжею. Підвівшись він спересердя, декілька разів, вдарив ОСОБА_7 кочергою в область голови. Від ударів ОСОБА_7 схилився на ліжку та заспокоївся. При цьому він не бачив, щоб останній втрачав свідомість та на щось скаржився. Після цього він вийшов з кімнати. На наступний день у ранці, він від батька довідався, що ОСОБА_7 знаходиться в непритомному стані та важко дихає. Батьки відразу викликали швидку допомогу, яка доставила ОСОБА_7 до Сквирської ЦРЛ. У лікарні ОСОБА_7 пробув декілька днів та лікарі в останнього діагностували ряд захворювань, як то обмороження кінцівок, запалення легень, тощо. На третій день перебування у лікарні тобто ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер. Після проведення розтину тіла ОСОБА_7 родина довідалась, що ОСОБА_7 помер від черепно-мозкової травми.

У тому, що сталося кається, готовий понести покарання передбачене законом, але просить врахувати, що удари ОСОБА_8 він наніс під впливом спалаху гніву, який був викликаний неадекватною поведінкою дядька та моральним станом у родині.

Крім повного зізнання підсудного ОСОБА_4 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, вина останнього доведена сукупністю зібраних досудовим слідством та досліджених у судовому засіданні доказів, а саме :

- показами потерпілої ОСОБА_6 , яка у судовому засіданні показала, що вона являється матір`ю підсудного ОСОБА_4 .. За характером її син врівноважений, спокійний здійснює догляд за господарством, у зв`язку з тим, що вона має ряд хронічних захворювань, серед яких і онкологічні, чоловік також хворіє, оскільки має проблеми із серцем, переніс декілька інсультів, тощо.

В 2015 році після смерті своєї матері вона змушена була забрати проживати до себе свого рідного брата ОСОБА_7 , оскільки останній хворів на шизофренію II-го ступеня та не був здатний себе обслуговувати. У житловому будинку ОСОБА_7 було виділено окрему кімнату, яка була облаштована усім необхідним для проживання. Догляд за ОСОБА_7 вона намагалась здійснювати самостійно, щоб менше турбувати чоловіка та сина, однак це вдавалося у край рідко тому, що ОСОБА_9 в силу хвороби вів себе неадекватно, бив посуд, меблі, їв живих курей, намагався битись, тощо. Вплив на ОСОБА_7 в ці моменти мав син та чоловік.

16.02.2018 року близько 17-ої години вона приготувала ОСОБА_7 їсти та віднесла до його кімнати. Близько 18-ої години до будинку зайшов син ОСОБА_4 . В цей час ОСОБА_7 почав гримати посудом. Вона побоюючись за своє здоров`я, поросила сина, щоб той приглянув за дядьком. Син прийшов до кімнати ОСОБА_7 .. Через деякий час вона почула, як син декілька разів гримнув на ОСОБА_7 та вийшов із кімнати. Зайшовши до кімнати ОСОБА_7 вона побачила, що останній лежить на ліжку, вона спокійно прибрала посуд та пішла відпочивати. Коли вона знаходилась у кімнаті ОСОБА_7 то останній на здоров`я не скаржився, видимих тілесних ушкоджень на голові не мав.

Наступного дня в ранці коли її чоловік поніс їсти ОСОБА_7 то побачив, що останній важко дихає, має підвищену температуру тіла у зв`язку з чим була викликана карата швидкої медичної допомоги, яка госпіталізувала ОСОБА_7 до Сквирської ЦРЛ де останній і помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В подальшому від працівників поліції вона довідалась, що її брат ОСОБА_7 помер від декількох ударів у голову. У скоєному зізнався її син ОСОБА_4 .

Просить суворо не карати сина та будь-яких претензій до останнього не має.

- показами свідка ОСОБА_10 , який у судовому засіданні показав, що він разом з родиною, а саме дружиною ОСОБА_6 , сином ОСОБА_4 проживає у с. Оріховець Сквирського району Київської області.

З 2015 року їх родина була змушена здійснювати догляд за братом дружини ОСОБА_7 , який страждав на психічне захворювання шизофренію та не міг себе самообслуговувати. За час проживання ОСОБА_7 створив не стерпні умови для проживання : безпідставно чіплявся до дружини, бив посуд, тікав з дому, рвав постіль і т.д.

Вплив на ОСОБА_7 мав він та його син, оскільки останній їх поважав, як чоловіків.

16.02.2018 року в домоволодінні знаходився він, його дружина ОСОБА_6 , повнолітній син ОСОБА_4 та ОСОБА_7 ..

У цей день з ОСОБА_7 він майже не спілкувався через погане самопочуття. Чув, як у вечірній час з ОСОБА_7 спочатку сварилася дружина, а потім син.

Близько 23-ої години, цього ж дня, він виявив ОСОБА_7 на порозі будинку, без теплого одягу, який сидів на порозі та скаржився на біль у голові. Скільки часу ОСОБА_7 пробув на вулиці він не знає. Він завів його до будинку та положив спати.

17.02.2018 року коли він в ранці зайшов до кімнати ОСОБА_7 то побачив, що останній важко дихає, має підвищену температуру у зв`язку з чим він викликав карету швидкої медичної допомоги, яка госпіталізувала ОСОБА_9 до Сквирської ЦРЛ.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер. Всі витрати пов`язані з похованням ОСОБА_7 взяла на себе його родина.

В подальшому він довідався від працівників поліції, що ОСОБА_7 помер від черепно-мозкової травми. Вважає, що ОСОБА_7 міг померти і від ряду інших захворювань.

Просить суворо не карати сина ОСОБА_4 .

Винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення окрім наведеного вище, підтверджується оголошеними та дослідженими в судовому засіданні доказами, що маються в матеріалах справи, зокрема :

- протоколом огляду місця події та фототаблицею до нього від 10.02.2018 року, в ході якого було оглянуте тіло ОСОБА_7 у приміщені Сквирської ЦРЛ.;

- висновком експерта за № 15 від 19.02.2018 року у ході якого було встановлено, що смерть ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 наступила внаслідок травматичного субдурального крововиливу із здавленням головного мозку. Даний висновок підтверджується наявністю пластинчастої гематоми під твердою мозковою оболонкою до 80 мл., набряком-набуханням головного мозку, а також рідким станом крові венозним повно кров`ям внутрішніх органів та даними гістологічного дослідження.

- протоколом огляду місця події та фототаблицею до нього від 22.03.2018 року, в ході якого було оглянуте домоволодіння за АДРЕСА_1 та де в одній із кімнат будинку було виявлено та вилучену металеву кочергу.

- протоколом проведення слідчого експерименту із підозрюваним ОСОБА_4 , від 26.03.2018 року, який на місці показав, як наносив удари ОСОБА_7 .

Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення (злочину) доведена повністю, а тому кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, пов`язаним із посяганням на здоров`я та життя особи, що за Конституцією України визнається найвищою соціальною цінністю, наслідки цього злочину, а саме смерть потерпілого ОСОБА_7 , а також особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, не судимий, на обліку у лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не перебуває та сукупність пом`якшуючих і відсутність обтяжуючих обставин.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами справи, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, оскільки обвинувачений свою вину визнав, виявив готовність нести покарання, неодноразово в судовому засіданні засуджував свій вчинок, висловлював відвертий жаль з приводу вчиненого ним злочину; активне сприяння розкриттю злочину, оскільки обвинувачений добровільно в ході, як досудового розслідування під час проведення слідчих дій, так і під час розгляду справи в суді, давав змістовні показання щодо часу, місця, способу вчинення злочину та інших обставин вчинення злочину та вказані показання відповідають фактичним даним, встановлених в ході судового розгляду справи, тобто своїми активними діями сприяв всебічному, повному та об`єктивному дослідженню всіх обставин справи; молодий вік обвинуваченого, зокрема, відсутність життєвого досвіду.

Згідно ст. 67 КК України обставин справи, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд не вбачає.

Статтею 50 ч.1,2 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до роз`яснень п.п.1,3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись засад покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Суд, керуючись вимогами ст.65 КК України враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного ОСОБА_4 , який вину в скоєному визнав, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, обставини справи, що пом`якшують покарання, думку потерпілого, яка прохала суд суворо не карати обвинуваченого, яка є його матір`ю, вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо можливості застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 положень ст. 69 КК України, суд посилається на п. 8 Пленуму Верховного Суду України, який у своїй Постанові від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", зазначає, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій, тощо.

Враховуючи обставини справи, суд вважає за можливе при призначенні покарання за ч.2 ст. 121 КК України застосувати відносно ОСОБА_4 ч.1 ст. 69 КК України, призначивши йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.2 ст. 121 КК України. При цьому суд враховує в якості обставин справи, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину : щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне усунення заподіяної потерпілому шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України суд також враховує в якості даних щодо особи ОСОБА_4 те, що він вину у вчиненому визнав та розкаявся в скоєному, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий. При цьому судом також враховується, що потерпілий претензій до обвинуваченого не має та прохає суд його суворо не карати. Тому суд вважає, що призначення покарання за ч. 2 ст. 121 КК України із застосуванням також і ч.1 ст. 69 КК України буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним інших злочинів, тобто для досягнення мети покарання, зазначеної у ст. 50 КК України.

Таким чином покарання ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 121 КК України має бути призначено із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України.

При цьому, суд не вбачає підстав для призначення такого покарання із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України, яке б надавало право застосувати вимоги ст.75 КК України та звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, як на цьому наполягала сторона захисту і потерпіла, яка являється матір`ю обвинуваченого. При цьому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким та в результаті якого було спричинено смерть людини.

Думка ж потерпілої, яка, будучи матір`ю обвинуваченого, вибачила останнього та прохала суд не позбавляти його волі, може враховуватись судом при призначенні покарання та фактично врахована, однак не є вирішальною.

Викладене підтверджується правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 02 жовтня 2018 року по справі № 752/8309/16-к.

Долю речових доказів у даному кримінальному провадженні суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Згідно ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Прокурором у кримінальному проваджені було заявлено цивільний позов в інтересах держави в особі Фінансового управління Сквирської районної державної адміністрації, Сквирської ЦРЛ про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину на загальну суму 504,12 грн.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки ОСОБА_4 заявлені вимоги визнав в повному обсязі та позов підтверджено документально то позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Судові витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушенні (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 4-ох (чотирьох) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня приведення вироку до виконання тобто з моменту затримання.

Речовий доказ : металеву кочергу, яка зберігається в камері схову речових доказів при Сквирському ВП ГУНП в Київській області - знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Сквирської центральної районної лікарні витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в розмірі 504, 12 грн.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Сквирський районний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1