Справа № 134/1542/19
Провадження №11-кп/801/1315/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 грудня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем: ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Бершадської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 2 жовтня 2019 року, якою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та до засудження жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, розлученого, на утриманні має малолітню дитину, до засудження не працюючого, раніше судимого:
- 24.06.2004 року Піщанським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 289, 75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;
- 30.05.2013 року Піщанським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 125 КК України до 140 годин громадських робіт,

про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 2 жовтня 2019 року задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Кодимського районного суду Одеської області за ч.2 ст. 121 КК України на 7 років позбавлення волі.

Мотивуючи прийняте рішення, суд вказав, що ОСОБА_7 відбув 5 років 2 місяці 29 днів призначеного судом покарання, що становить 2/3 частини призначеного покарання, за час відбування покарання має подяки, а також стягнення, але після проведених бесід профілактично виховного характеру змінив своє ставлення до режиму відбування покарання та в подальшому порушень не допускав, працевлаштований, таким чином він довів своїм ставленням до праці та сумлінною поведінкою своє виправлення.

В апеляційній скарзі прокурора Бершадської місцевої прокуратури ОСОБА_8 порушується питання про скасування ухвали суду першої інстанції та постановленні нової ухвали, якою відмовити засудженому в застосуванні до нього умовно-дострокового звільнення. Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду, викладені в судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам судового провадження, оскільки судом не враховано те, що ОСОБА_7 в період відбування покарання неодноразово (3 рази) піддавався стягненням, що свідчить про його схильність до вчинення порушень вимог режиму утримання засуджених, участі у суспільному житті установи не приймає, пасивно реагує на критику та не проявляє готовності до самокерованої соціально правомірної поведінки.

Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, засудженого ОСОБА_7 , який заперечив проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з ухвали, судом зазначені вимоги закону не дотримані.

Вироком Кодимського районного суду Одеської області за ч.2 ст. 121 КК України на 7 років позбавлення волі. Згідно ухвали Сокирянського районного суду Чернівецької області від 09.02.2016 ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з 08.03.2015 по 30.09.2015 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 21.08.2018 невідбута частина покарання замінена на більш м`яке - обмеження волі. Зараховано в строк відбування покарання час слідування під вартою до виправного центру, а саме 1 місяць 13 днів.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення, суд послався на те, що він відбув визначений п.2 ч.3 ст.81 КК України строк покарання та своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Проте, у роз`ясненнях, що містяться у п.п.2, 17, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Так, з матеріалів провадження, зокрема, з характеристики на засудженого ОСОБА_7 , вбачається, що під час перебування в Одеському СІЗО з 20.03.2015 по 25.10.2015 він режим утримання не порушував, стягнень та заохочень не мав. З 25.10.2015 по 04.10.2018 за час відбування покарання у Сокирянській ВК №67 він зарекомендував себе посередньо, мав 1 заохочення та 1 стягнення.
З 04.10.2018 ОСОБА_7 відбуває покарання у державній установі «Крижопільський виправний центр (№113)», по прибуттю в установу був працевлаштований різноробочим в бригаді по розпилюванню деревини, а згодом в майстерні установи, поставлені завдання виконує.
За період відбування покарання заохочувався чотири рази за сумлінну поведінку та ставлення до праці та має три стягнення за виготовлення забороненої речовини (браги), за відмову виконувати роботу по благоустрою та самообслуговуванню установи, які погашені в установленому законом порядку. Проявляє соціально-корисну ініціативу, але участі в суспільному житті установи не приймає. Дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом установи, але не завжди виконує передбачені законом вимоги. У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний, на критику реагує пасивно, готовності до самокерованої соціально-правомірної поведінки не проявляє, участь у заходах виховного характеру приймає, але під постійним впливом зі сторони адміністрації установи.

Враховуючи вищевикладене та те, що ОСОБА_7 засуджений за вчинення умисного тяжкого злочину, що спричинив смерть потерпілого, у нього не спостерігається позитивних змін у поведінці та готовності до самокерованої та правослухняної поведінки після звільнення. Відсутні ознаки прийняття загальнообов`язкових правил, що зможуть призвести до скоєння ним нового злочину в період невідбутої частини покарання.
Таким чином, засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.
За таких обставин, суд дійшов хибного висновку про можливість застосування щодо ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення відповідно до ст.81 КК України, тобто неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора Бершадської місцевої прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 2 жовтня 2019 року про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного йому вироком Кодимського районного суду Одеської області за ч.2 ст. 121 КК України покарання у виді 7 років позбавлення волі скасувати.

У задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом: