Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/1613/18
Провадження №1-кп/523/712/19
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

22.07.2019 року

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду кримінальне провадження №0006304 від 14 грудня 2017 року із звинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Василівка, Миколаївського району, Одеської області, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку ст. 89 КК України раніше не судимий

Встановив :
ОСОБА_7 , близько об 00 годині 00 хвилин 14 грудня 2017 року, перебуваючи в приміщенні ресторану «Сканді», що розташоване за адресою: м. Одеса, пр. Добровольського, 126/А, під час конфлікту з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стався на ґрунті неприязних відносин, діючи з раптово виниклим умислом на заподіяння шкоди здоров`ю потерпілому ОСОБА_5 , наніс останньому тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень, середньої тяжкості.

Обвинувачений вину у вчиненому фактично визнав частково.
При цьому ОСОБА_7 пояснив, що у день події був запрошенний на день народження у ресторан «Сканді», що розташований за адресою: м.Одеса, проспект Добровольського, 126/А, під час святкування потерпілий ОСОБА_5 поводив себе неадекватно чіплявся до його дівчини ОСОБА_8 . Коли святкування завершилось, ОСОБА_7 та його дівчина підійшли до гардеробної за своїми речами де і зустріли потерпілого ОСОБА_5 , котрий почав обіймати дівчину обвинуваченого, на що останній зробив йому зауваження та відштовхнув його. На думку обвинуваченого саме від поштовху потерпілий впав та можливо отримав тілесні ушкодження.
Про вчинене ОСОБА_7 жалкує і вважає, що конфлікт та застосоване ним насилля були спровоковані потерпілим.
Незважаючи на отримані показання ОСОБА_7 його винуватість у вчиненому підтверджується сукупністю наступних доказів.
Потерпілий ОСОБА_5 в суді пояснив, що перебував у вказаний час у ресторані «Сканді» на святкуванні дня народження своєї дружини. Під час святкування виник конфлікт між ОСОБА_7 та нм у холі ресторану. Потерпілий показав, що стояв спиною до обвинуваченого, та спілкувався з ним, про що конкретно не пам`ятає, під час конфлікту обвинувачений ОСОБА_7 наніс удар останньому в область обличчя від чого потерпілий і втратив свідомість. В наслідок отриманих тілесних ушкоджень, потерпілий потрапив на стаціонарне лікування.
Свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , про обставини отримання потерпілим тілесних ушкоджень, кожний окремо, в суді показали, що бачили лише наслідки бійки, коли вийшли з ресторану то побачили у холі ресторану сидячого на підлозі потерпілого ОСОБА_5 у якого було все обличчя у крові а обвинуваченого ОСОБА_7 виводили з ресторану у неадекватному стані.
Свідок ОСОБА_13 , була свідком події та пояснила, що потерпілий ОСОБА_5 стояв у холі ресторана а обвинувачений вдарив його у лице кулаком, від удару потерпілий впав та втратив свідомість. Також вказала суду, що обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння, поводив себе дуже агресивно.
Свідок ОСОБА_14 пояснила суду, що перебувала на дні народження у ресторані «Сканді» у день події, бачила, що потерпілий ОСОБА_5 вживав багато алкоголя та був у стані сильного алкогольного сп`яніння, поводив себе неадекватно постійно чіплявся до дівчини обвинуваченого, а коли свято закінчилось то свідок ОСОБА_14 разом з обвинуваченим та його дівчиною вийшли до гардеробної ресторанна за речами і в той самий час там стояв потерпілий, який почав обнімати дівчину ОСОБА_8 і обвинувачений ОСОБА_7 , просто відштовхнув його від чого останній впав у ялинку.
Свідок ОСОБА_15 , пояснила суду, що свідком події не була, однак у ресторані «Сканді» обвинувачений ОСОБА_7 алкоголь не вживав та повидив себе пристойно.
Крім того, винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 , у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України повністю підтверджується дослідженими під час судового розгляду письмовими доказами а саме :
Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_16 о 01 годині 30 хвилин, 14 грудня 2017 року повідомила органу поліції про нанесення її чоловіку ОСОБА_5 тілесних ушкоджень невстановленою особою за адресою: м. Одеса, вул. Добровольського,126 у ресторані «Сканді» (додаток копія паспорту ОСОБА_17 )
-Заявою ОСОБА_5 , про вчення відносно нього злочину невстановленою собою від 14.12.2017 року.
-Постановою про доручення проведення амбулаторної судово- медичної експертизи від 22.12.2017 року .
-Протоколом допиту потерпілого від 27.12.2017 року
-Висновком експерта від 28.12.2017 року №3330 згідно якого,Згідно висновку судово-медичної експертизи від 28.12.2017 за № 3330, у ОСОБА_5 , виявлені наступні тілесні ушкодження: перелом кісток лицевого черепу, а саме: перелом лівої виличної кістки, осколкові переломи передньої, латеральної (зовнішньої) та верхньої стінок лівої гайморової пазухи з розповсюдженням на альвеолярний відросток верхньої щелепи зліва; синець повік лівого ока з переходом на ліву виличну область та область лівої щоки, синці лоба (1) та шиї (1), садно області правого ліктьового суглоба.

Вказані ушкодження виникли незадовго до звернення ОСОБА_5 до звернення за медичною допомогою, тобто могли бути спричиненні 14.12.2017.

Зазначені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких у властивостях не відобразилися. Такими тупими предметами могли бути руки, ноги. В механізмі виникнення ушкоджень могли мати місце удари, тертя.

Враховуючи характер та локалізацію ушкоджень слід вважати, що вини не могли утворитися в умовах падіння з положення стоячи на площині та не характерні для власноручного спричинення.

Перелом кісток лицевого черепу, а саме: перелом лівої виличної кістки, осколкові переломи передньої, латеральної (зовнішньої) та верхньої стінок лівої гайморової пазухи з розповсюдженням на альвеолярний відросток верхньої щелепи зліва; синець повік лівого ока з переходом на ліву виличну область та область лівої щоки, спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день і за цим критерієм, згідно п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Синці лоба та шиї, садно області правого ліктьового суглоба, як кожне окремо, так і в сукупності мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів, і за цим критерієм, згідно до п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

-Випискою з медичної карти амбулаторного хворого №15792.
-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31.01.2018 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_5 впізнав обвинуваченого ОСОБА_7 на фото № 3.
-Вимогою №360 від 30.01.2018 року, згідно якої обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий.
-Характеристикою на ОСОБА_18 згідно якої останній характеризується позитивно.
-Довідкою виданою з місця роботи виданою на ім`я ОСОБА_18 згідно якої останній працює на ЧАО «Синтез Ойл»
Сукупність вищевикладених доказів прямо спростовує невизнавальну частину показань обвинуваченого про його нібито непричетність до спричинення потерпілому наступні тілесні ушкодження: перелом кісток лицевого черепу, а саме: перелом лівої виличної кістки, осколкові переломи передньої, латеральної та верхньої стінки лівої гайморової пазухи з розповсюдженням на альвеолярний відросток верхньої щелепи зліва, синець повік лівого ока з переходом на ліву виличну область та область лівої щоки, синці лоба, шиї, садно області правого ліктьового суглоба, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень, середньої тяжкості, оскільки: до розглядуваної події ОСОБА_5 такого ушкодження не мав; дії, пов`язані із застосуванням насильства, були розпочаті та здійснювалися в ході конфлікту з ініціативи та шляхом послідуючих активних дій обвинуваченого.
У зв`язку з викладеним суд критично ставиться до невизнавальної частини показань ОСОБА_7 . На думку суду, дійсною метою надання обвинуваченим таких показань, є бажання уникнути відповідальності за вчинене.
Суд вважає, що досліджені докази є достатніми для визнання ОСОБА_7 винуватим в наступному:
ОСОБА_7 , близько об 00 годині 00 хвилин 14 грудня 2017 року, перебуваючи в приміщенні ресторану «Сканді», що розташоване за адресою: м. Одеса, пр. Добровольського, 126/А, під час конфлікту з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стався на ґрунті неприязних відносин, діючи з раптово виниклим умислом на заподіяння шкоди здоров`ю потерпілому ОСОБА_5 , наніс останньому наступні тілесні ушкодження: перелом кісток лицевого черепу, а саме: перелом лівої виличної кістки, осколкові переломи передньої, латеральної (зовнішньої) та верхньої стінок лівої гайморової пазухи з розповсюдженням на альвеолярний відросток верхньої щелепи зліва; синець повік лівого ока з переходом на ліву виличну область та область лівої щоки, синці лоба (1) та шиї (1), садно області правого ліктьового суглоба, які згідно висновку судово-медичної експертизи від 28.12.2017 за № 3330 відносяться до категорії тілесних ушкоджень, середньої тяжкості.

Суд кваліфікує вищезазначені дії обвинуваченого за ч.1 ст.122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Судом розглянуто цивільний позов, заявлений потерпілим до обвинуваченого про стягнення спричиненої майнової шкоди в розмірі 45 000 грн., а також моральної шкоди в розмірі 40 000 грн., який ОСОБА_7 не визнав.
Вирішуючи зазначений позов суд виходить із наступного.
Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. У відповідності з ч.1 ст.1166 та ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана потерпілому від злочину, відшкодовується в повному обсязі особою, яка вчинила злочин та завдала цю шкоду.
В обґрунтування заявлених майнових вимог потерпілий зазначив про понесені ним витрати, пов`язані з придбанням ліків, медичних препаратів, інвентарю, проходження медичних процедур (на суму 45 000 грн.) що підтверджено відповідними фіскальними чеками та квитанціями.
В обґрунтування заявленої моральної шкоди потерпілий в позовній заяві та усно в суді пояснив, що отримані тілесні ушкодження призвели до фізичного болю, душевних страждань, порушило умови його повсякденного життя, Спричинило вимушену перерву як у активній соціальній поведінці, так і в особистих планах, а також обумовило необхідність проходження подальшого діагностування та лікування.
Заявлені потерпілим майнові вимоги суд вважає доведеними в частині документально підтверджених витрат на придбання ліків, медичних препаратів, інвентарю під час проходження медичних процедур та лікування, що зазвичай використовуються при лікуванні отриманих потерпілим тілесних ушкоджень,
Також, при встановлених в суді обставинах отримання потерпілим з вини обвинуваченого вищевикладених середньої тяжкості слід дійти висновку, що це безумовно потягло для ОСОБА_5 позбавлення певних елементів благополуччя, фізичних та психологічних страждань і суттєвих негативних змін в його подальшому житті. Беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань потерпілого, обставини, при яких була спричинена шкода його здоров`ю, ступінь вини обвинуваченого, який лише частково визнав свою вину у вчиненому, не здійснив жодної добровільної дії з можливого відшкодування понесених потерпілим витрат на лікування, враховуючи вимоги ст.ст.23,1167,1168 ЦК України і роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд вважає справедливим задовольнити заявлені вимоги про відшкодування спричиненої ОСОБА_5 , моральної шкоди частково. На думку суду, сума в 20 000 грн. буде справедливою і співрозмірною з понесеними потерпілим моральними стражданнями.
При призначенні покарання суд констатує про відсутність обставин, які б пом`якшували чи обтяжували призначене ОСОБА_7 покарання.
Суд враховує дані про ОСОБА_7 , як про особу, що лише частково визнавсвою вину, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має власну сім`ю, постійне місце проживання, за яким посередньо характеризується дільничним інспектором поліції, офіційно працевлаштована, а також висновки досудової доповіді органу пробації про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням за умови здійснення інтенсивного нагляду, застосування соціально-виховних заходів та виконання індивідуального плану, встановленого пробаційною програмою.
Призначене покарання на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства, потерпілої сторони, та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Також, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує і відношення обвинуваченого до скоєного ним кримінального правопорушення судовому засіданні, правоохоронні органи про скоєний ним злочин не повідомив, з метою уникнення його від кримінальної відповідальності.Жодної компенсації потерпілому не надав.

Враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини цього кримінального провадження, беручи до уваги особу обвинуваченого, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 , а також попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає, що цілі покарання обвинуваченого, будуть досягнуті з такою мірою покарання, як обмеження волі.

Суд звершував правосуддя очевидно для загалу, згідно з нормами Кримінального Кодексу України, об`єктивно і неупереджено, незалежно та керуючись верховенством права, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з додержанням і врахуванням Загальної Декларації прав людини, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішень Європейського суду з прав людини, вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Судом вирок ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Суд, відповідно до ст. 368 КПК України, вирішив усі питання при ухваленні вироку.

Обов`язок держави - захищати життя людини. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.
Відповідно до ст. 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.
Стаття ст. 28 Головного Закону України передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.
Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Відповідно до ст. 1 КК України - Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам. Для здійснення цього завдання Кримінальний кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є злочинами та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили.
Визначене обвинуваченому покарання на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства, потерпілих, та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

При розгляді даного кримінального провадження, суд керується принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно статті 6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого звинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

Долю долученого до кримінального провадження речового доказу слід вирішити у відповідності з вимогами ст.100 КПК України.
На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», ст. 64 КК України та керуючись ст.ст. 100, 128, 369-371, 373-374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.

До вступу вироку в законну силу обрати йому запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Після набрання вироком законної сили, особа, засуджена до обмеження волі, прямує за рахунок держави до місця відбування покарання самостійно. Уповноважений орган з питань пробації згідно з вироком суду вручає засудженому припис про виїзд до місця відбування покарання. Не пізніше трьох діб з дня одержання припису засуджений зобов`язаний виїхати до місця відбування покарання і прибути туди відповідно до вказаного в приписі строку.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 , - задовольнити частково.
Стягнути на користь ОСОБА_5 з ОСОБА_7 , матеріальну шкоду у розмірі 32 828,00 (тридцять дві тисячі вісімсот двадцять вісім ) гривень, та моральну шкоду у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень.
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів від дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1