ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2147/19 Справа № 192/2364/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000890, за апеляційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_5 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2019 року, щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Першотравенську Павлоградського району, Дніпропетровська область, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,
за участю:
секретарів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
прокурора ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_10 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2019 року, ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами. У відповідності до ст.75 КК України від призначеного покарання у виді позбавлення волі обвинуваченого ОСОБА_6 звільнено з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік. На підставі п.1,2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Окрім того, судом вирішено питання про стягнення процесуальних витрат та долю речових доказів у кримінальному провадженні.
ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, за таких обставин.
Так, 28 вересня 2018 року. приблизно о 19 год. 30 хв. ОСОБА_6 керуючи технічно справним автомобілем «SKODA OCTAVIA A7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить останньому, рухався в с. Кам`яне Солонянського району Дніпропетровської області по автомобільному шляху національного значення Н-08 «Бориспіль-Кременчук-Дніпро-Запоріжжя-Пологи-Маріуполь» з боку м. Дніпро у напрямку м.Запоріжжя, зі швидкістю не менше 70км/год. Під час руху по вищезазначеній дорозі, яка має окремі проїзні частини, відокремлені одна від одної розділювальною смугою з трав`яним покриттям та дорожньою огорожею бар`єрного типу, водій ОСОБА_11 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, проявляючи злочинну самовпевненість, але легковажно розраховуючи на відвернення наслідків, рухаючись в крайній лівій смузі, наближаючись до пішохідного переходу позначеному дорожнім знаком 5.35.1 і дорожньою розміткою 1.14.3 Правил дорожнього руху, із перевищенням дозволеної у населених пунктах 50 км/год швидкості, приблизно в 19 год. 30 хв., на проїзній частині автомобільного шляху Н-08 «Бориспіль-Кременчук-Дніпро-Запоріжжя-Пологи-Маріуполь», в межах крайньої лівої смуги, поблизу магазину «Продукти»», розташованого по вул. Шевченко, 2а в с. Кам`яне Солонянського району Дніпропетровської області, передньою правою частиною керованого ним автомобіля здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_12 , яка перетинала проїзну частину дороги по пішохідному переходу, позначеному дорожнім знаком 5.35.1 і дорожньою розміткою 1.14.3 Правил дорожнього руху справа наліво по ходу руху вказаного автомобіля.
Своїми діями водій ОСОБА_6 порушив вимоги п.п1.3, 1.5, 2.3 б) 12.4, 12.9б)18.1 Правил дорожнього руху України. Порушення п.12.4 Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_6 знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пішоходу ОСОБА_12 спричинено тілесні ушкодження у вигляді крововиливів під оболонки, у речовину та у шлуночки головного мозку, перелому кісток носу, розриву хребцевого диску між 5 шийним та 1 грудним хребцями, перелому лівої ключиці, множинних подвійних прямих та непрямих переломів ребер зліва по середній ключичній та задній пахвовій лініям з ушкодженням пристінкової плеври, 200 мл рідкої крові у плевральній порожнині зліва, осколкових переломів клубової та сідничної кісток зліва з розривом клубово-крижового зчленування, розривів печінки, крововиливів у ниркову клітковину зліва та брижу тонкого кишечника, 600мл рідкої крові у черевній порожнині, рваної рани з кишеня подібним відшаруванням під лівим коліном.
Вказані тілесні ушкодження по своєму характеру прижиттєві, виникли незадовго до настання смерті в результаті ударів тупими твердими предметами, якими могли бути виступаючі частини автомобіля при наїзді на пішохода при фронтальному ударі. Смерть ОСОБА_12 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , приблизно о 19 годині 30 хвилин на місці пригоди від сумісної тупої травми тіла, яка супроводжувалася множинними переломами ребер, розривами хребцевого диску шийних хребців, розривами клубово-крижового зчленування, печінки та забоєм внутрішніх органів та яка ускладнилася розвитком травматичного шоку.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, зазначивши правову кваліфікацію його дій, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного йому основного покарання, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки , передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор вважає, що вирок підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При цьому, вважає, що суд першої інстанції, хоча й дійшов до правильного висновку, що дії ОСОБА_6 кваліфікуються за ч. 2 ст. 286 КК України, однак ознаки злочину (правову кваліфікацію злочину) вказав невірно. Окрім того, вказує, що мотиви, з яких суд першої інстанції не призначає ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, співпадають з обставинами, на підставі яких суд звільнив останнього від основного покарання з випробуванням. Також, судом першої інстанції взагалі проігноровано кількість пунктів Правил дорожнього руху, які порушив обвинувачений, зокрема перевищення швидкості у населеному пункті, наїзд на потерпілу, коли та йшла по пішохідному переходу, що вказує на свідоме ігнорування ОСОБА_6 встановлених правил на дорозі, а також не враховано, що останній вчинив тяжкий злочин, який хоч і є необережним, але в даному конкретному випадку становить підвищену суспільну небезпеку у зв`язку з порушенням Правил дорожнього руху, від яких настала смерть потерпілої ОСОБА_12 . Прокурор вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання без позбавлення права керувати транспортними засобами є таким, що внаслідок м`якості не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а тому вирок щодо нього підлягає скасуванню.
В запереченнях на скаргу адвокат ОСОБА_13 посилається на те, що при винесення вироку, суд першої інстанції вірно встановив відсутність обставин, які обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, щире каяття і добровільне відшкодування потерпілій в повному розмірі матеріальної та моральної шкоди судом обгрунтовано визнано в якості обставин, які пом`якшують покарання. Вважає, що призначене обвинуваченому покарання є таким, що відповідає тяжкості злочину та особу обвинуваченого, а вирок таким, що не підлягає скасуванню.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого та захисника, які проти задоволення скарги заперечували, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Вимогами ст. 370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначаються зокрема: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Законодавцем у ч.1 ст.337 КПК України визначено межі судового розгляду, відповідно до якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Межі судового розгляду визначаються виходячи із висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Окрім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує про необхідність аналізувати положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті, наголошуючи на тому, що у кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (п.52 рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» від 25 березня 1999 року; п.58 рішення у справі «Матточіа проти Італії» від 25 липня 2000 року; п.34 рішення у справі «І.Н. та інші проти Австрії» від 20 квітня 2006 року).
Судом першої інстанції вказаних вимог закону належним чином дотримано не було.
Як видно з матеріалів провадження, органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілій ОСОБА_14 .
Між тим, суд дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло смерть потерпілому, що встановленій органом досудового розслідування кваліфікації та вимогам ч. 2 ст. 286 КК України не відповідає.
Отже, за вказаних умов, вважати, що висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 відповідають встановленим фактичним обставинам вчиненого обвинуваченим злочину неможливо, адже вирок містить протиріччя в частині кваліфікації його дії.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора та вважає, що наведені порушення є такими, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення і є істотними.
Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України, до підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції належить істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно зі ст. 412 КПК України, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
З огляду на те, що наведені вище порушення можуть бути усунені лише під час повторного дослідження обставин провадження, оскільки провадження розглянуто за спрощеною процедурою, передбаченою ч. 3 ст. 349 КПК України, без дослідження усіх доказів, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості ухвалити своє рішення.
Враховуючи зазначені обставини та з метою забезпечення загальних засад кримінального провадження, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу прокурора, вирок скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.
При новому розгляді справи суду необхідно усунути зазначені вище порушення норм кримінального та кримінального процесуального закону, всебічно, повно та об`єктивно дослідити всі обставини провадження, ретельно перевіритивсі всі доводи, які викладені в апеляційній скарзі прокурора, як такі що заслуговують на увагу та прийняти законне і обґрунтоване рішення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_5 задовольнити частково.
Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2019 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4