Справа №295/5951/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0004359 від 30.06.2016 стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Копанівка Володарсько-Волинського району Житомирської області, громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні неповнолітня дитина, працює, раніше не судимого,

по обвинуваченню за ст. 128 КК України

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИВ:

29.06.2016 року близько 14 години ОСОБА_9 знаходився поруч будинку АДРЕСА_2 , де також перебувала ОСОБА_7 , та між останніми на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин розпочався словесний конфлікт.
Під час даного конфлікту, ОСОБА_9 наблизився до ОСОБА_11 , виражаючи неприязнь та проявивши злочинну недбалість, не передбачаючи можливості настання шкоди для здоров`я ОСОБА_7 , хоча повинен був і міг її передбачити, своєю правою рукою наніс один удар в обличчя ОСОБА_7 , в результаті чого, остання не втримавши рівновагу, впала лівою частиною тулуба на землю. В результаті падіння, ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді багато-уламкового перелому дистального метаепіфізу лівої променевої кістки зі зміщенням уламків, що відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень по критерію тривалого розладу здоров`я.
Своїми діями, які виразились в необережному заподіянні середньої тяжкості тілесного ушкодження, ОСОБА_9 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_9 в своїх показаннях зазначив, що мав засипати канаву, яка перешкоджала під`їзду до його сараю, а тому в обідню перерву на автомобілі ЗІЛ-130 привіз відсів, це було метрів за 200 до сараїв, в тому числі сараю потерпілої. Коли засипали канаву підбігла потерпіла і почала кричати, він її не бив, не штовхав; до нього підходив чоловік, питав чому бив жінку. Свою винуватість не визнає, не визнає і позови.

Суд, дослідивши докази, враховуючи межі висунутого обвинувачення, вважає, що знайшла своє підтвердження винуватість ОСОБА_9 у вчиненні необережного кримінального правопорушення.

Потерпіла в своїх показаннях в судовому засіданні вказала, що обвинувачений є її сусідом, який проживає поряд, він на своїй території займається будівництвом, під`їжджає до своєї території по дорозі повз її сарай, розбив дорогу яка була. 29 червня 2016 року в обідню пору йшла додому та побачила, як біля її сараю заднім ходом їде автомобіль, а тому виник конфлікт, ОСОБА_12 наніс удар в обличчя рукою від чого вона впала на змелю. Піднявшись, відчула в руці біль, викликала міліцію, яка по приїзду викликала швидку. Внаслідок падіння отримала перелом, проходила лікування в стаціонарі, просить стягнути на її користь матеріальну шкоду, пов`язану з лікуванням та моральну шкоду.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 підтвердив показання потерпілої щодо обставин отримання тілесних ушкоджень, свідок ОСОБА_14 підтвердила обставини подій, які їй відомі зі слів потерпілої, зазначила, що бачила потерпілу з працівниками поліції, рука була в гіпсу. Обставини подій були вказані потерпілою та свідком ОСОБА_13 під час проведення слідчих експериментів, про що вказано у відповідних протоколах.

За висновками судово-медичного експерта № 1641 від 04.07.2016, № 478 від 09.03.2017 у ОСОБА_7 виявлено багато-уламковий перелом дистального метаепіфізу лівої променевої кістки зі зміщенням уламків, який є тілесним ушкодженням середнього ступеню тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я, міг утворитися внаслідок падіння на площині.

Тобто зазначені докази покази потерпілої, свідків підтвердили ту обставину, що мав місце конфлікт, обвинувачений застосував до потерпілої фізичну силу, внаслідок чого потерпіла впала на землю, отримавши перелом. Оскільки травма потерпілою була отримана не внаслідок спричинення її безпосередньо обвинуваченим, що є необхідним для кваліфікації дій за ст. 122 КК України, а отримана потерпілою випадково, при інших діях обвинуваченого, тобто суб`єктивна сторона злочину, вчиненого обвинуваченим, характеризується необережністю у вигляді злочинної недбалості - обвинувачений не передбачав можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити.
Враховуючи надані докази суд вважає, що дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за ст. 128 КК України, як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні виду та розміру покарання суд враховує загальні засади передбачені ст. 65 КК України.

Обставин, що обтяжують або пом`якшують покарання, відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України, не встановлено.

При призначенні покарання суд також враховує, що обвинувачений вчинив злочин невеликої тяжкості, має на утриманні неповнолітню дитину, проте вчинив дії щодо жінки похилого віку.

Судом також враховуються вимоги ст. 74 ч. 5 КК України, оскільки з часу вчинення інкримінованого кримінального правопорушення минуло більше трьох років, обвинувачений за цей період не притягувався до адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Речові докази, процесуальні витрати відсутні. Запобіжний захід не обирався. Арешт на майно не накладався.

Цивільний позов потерпілої підлягає до задоволення частково, з урахуванням наданих доказів про розмір спричиненої матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування розміру матеріальної шкоди витрат, пов`язаних з лікуванням потерпілої, є чеки та квитанції, які підтверджують суму витрат у розмірі 3927 грн. 00 коп., вказана сума підлягає стягненню з винної особи.

Цивільний позов про відшкодування моральної шкоди підлягає до задоволення частково з урахуванням наданих доказів. Суд, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості вважає достатнім відшкодування потерпілій моральної шкоди в розмірі 10000 грн., враховуючи обсяг фізичних страждань, яких зазнав позивач, час для відновлення попереднього стану (тривалість лікування), обмеження в самостійному обслуговуванні, виконанні роботи.

Цивільний позов прокурора про відшкодування витрат на лікування потерпілої в комунальній установі «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф.Гербачевського» в розмірі 5599 грн. 97 коп. підлягає залишенню без розгляду, скільки прокурором не підтверджено право представлення інтересів юридичної особи, яка не є державною установою, що не позбавляє цю особу самостійно заявити вимоги в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 370 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у скоєнні злочину, передбаченому ст. 128 КК України та призначити покарання у виді 2 років обмеження волі.

Звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання відповідно до вимог ст.ст. 74 ч. 5, 49 ч. 1 п. 2) КПК України.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілої на відшкодування матеріальної шкоди 3927 грн. 00 коп. та моральної шкоди 10000 грн..

Цивільний позов прокурора про стягнення з ОСОБА_5 на користь Департаменту фінансів Житомирської обласної державної адміністрації витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_7 в розмірі 5599 грн. 97 коп. залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1