Провадження № 1-кп/127/965/18

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2019 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.03.2018 р. за № 0001331 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Вінниці, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, непрацюючої, розлученої, яка має на утриманні чотирьох малолітніх дітей, громадянки України, раніше не судимої, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 198 Кримінального кодексу України, -

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 та її захисника адвоката ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 в період часу з 14 год. 30 хв. до 19 год. 00 хв. 10.01.2018 року, перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , була свідком того, як її колишній чоловік ОСОБА_3 , підбурюваний жагою особистої наживи та незаконного збагачення, шахрайським шляхом, заволодів особистим майном ОСОБА_6 , а саме, мобільним телефоном фірми виробника «Хіаоmі Redmi 4Х 2/16 GB Вlаск», в корпусі чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_3 . При цьому ОСОБА_3 заздалегідь не давала ОСОБА_3 жодних обіцянок збути чи якимось чином сприяти у збуті майна, одержаного злочинним шляхом. Після вчинення даного злочину, ОСОБА_3 попросив у ОСОБА_3 допомоги, яка полягала у тому, щоб вона здала до ломбардної установи на свій паспорт громадянина України вищевказаний викрадений мобільний телефон. В подальшому, погодившись на прохання ОСОБА_3 , його колишня дружина ОСОБА_3 разом із ним направилася до Вінницького ломбардного відділення ПТ «Найкращий Ломбард» Богдан Ю.М. і Компанія», що розташоване за адресою: м. Вінниця, проспект Юності, 22, де ОСОБА_3 , пред`явивши свій паспорт громадянина України, уклала договір № від 10.01.2018, згідно з яким вона здала у ломбард вищевказаний викрадений мобільний телефон фірми виробника «Хіаоmі Redmi 4Х 2/16 GB Вlаск», в корпусі чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , отримавши кошти в сумі 300 грн. 00 коп.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 винною себе у вчиненні кримінального правопорушення визнала та показала, що дійсно вчинила дане кримінальне правопорушення за вказаних в обвинувальному акті обставин. Пояснила, що у вчиненому щиро кається. Просить суд призначити їй мінімальне покарання, враховуючи, що у неї на утриманні перебувають четверо малолітніх дітей.
Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, врахувавши, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясував, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
А тому, крім допиту обвинуваченої, інші докази, за погодженням з учасниками судового провадження, не досліджувалися, за винятком документів, які стосуються особи обвинуваченої та характеризуючих її даних, заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.
Допитавши обвинувачену, яка визнала себе винною та добровільно повідомила суду обставини вчинення кримінального правопорушення, дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченої, суд дійшов таких висновків.
Показання обвинуваченої є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
За таких обставин суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_3 за ст. 198 Кримінального кодексу України, як заздалегідь не обіцяний збут майна, завідомо одержаного злочинним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів, одержанних злочинним шляхом.
Призначаючи обвинуваченій покарання, суд, відповідно до вимог статей 50, 65-67 Кримінального кодексуУкраїни щодо загальних засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості злочину, який відповідно до статті 12 Кримінального кодексуУкраїни є злочином середньої тяжкості, фактичні обставини кримінального провадження.

Крім того, суд враховує особу обвинуваченої, яка раніше не судима, відношення обвинуваченої до своїх дій, а саме те, що вона щиро кається, за місцем проживання характеризується позитивно, розлучена, має на утриманні чотирьох малолітніх дітей, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Обставинами, які, згідно частини 1 статті 66 Кримінального кодексуУкраїни, пом`якшують покарання суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які, згідно статті 67 Кримінального кодексуУкраїни, обтяжують покарання судом не встановлено.
Відповідно до вимог статті 65 Кримінального кодексу України, суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання, а згідно з частиною 2 статті 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Враховуючи викладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченої та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд дійшов висновку, що покаранням справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі у межах санкцій ст. 198 КК України.
Вирішуючи питання про звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченої, дотримуючись при цьому загальних принципів, встановлених законом, щодо призначення покарання.
Під час судового провадження встановлено, що обвинувачена за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судима, у вчиненому щиро кається, завіряє суд, що подібне більше не повториться, розлучена, має на утриманні чотирьох малолітніх дітей, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Згідно із статтею 75 Кримінального кодексу України в разі, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Отже, враховуючи викладене, суд вважає, що покаранням справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 та попередження вчинення нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст. 198 Кримінального кодексу України, із звільненням від відбування покарання, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені згідно ст. 76 Кримінального кодексу України обов`язки.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.
Запобіжний захід відносно обвинуваченої не застосовувався.
Процесуальних витрат та речових доказів у кримінальному провадженні немає.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Керуючись статтями 50, 65-67 Кримінального кодексу України, статтями 349, 368-371, 373-374, 376, 395 Кримінального процесуального кодексуУкраїни, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ст. 198Кримінального кодексу України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені обов`язки.
Згідно п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя