Справа № 296/1015/17
У Х В А Л А
Іменем України

27 травня 2019 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 27 ч.1 ст. 357 КК України та ОСОБА_5 за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 27 ч.1 ст. 357 КК України і ОСОБА_7 та ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

15 червня 2017 року до Корольовського районного суду м. Житомира згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями на підставі розпорядження керівника апарату суду № 336 надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006381 від 08 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_6 .

Ухвалою Корольовського райсуду м. Житомира від 10.07.2017 р. об`єднано в одне провадження кримінальні провадження відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 26.12.2017 р. в одне провадження були об`єднані кримінальні провадження відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Справу по першому провадженню було призначено до слухання по суті на 19 липня 2017 року та термін тримання обвинуваченого ОСОБА_5 неодноразово продовжувався, останній раз термін тримання під вартою продовжений до 27 травня 2019 року.

Судове провадження по даній справі було розпочате, по справі були допитані всі потерпілі та свідки, судом залишилось дослідити частину письмових документів про справі, тому виникла необхідність розгляду питання доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_5 тримання під вартою.

Прокурор вважав за необхідне змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 та сам обвинувачений повністю підтримали клопотання прокурора.

Суд, розглянувши вказане клопотання та заслухавши думки учасників процесу, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно вимог ст.ст. 176, 177 КПК України, законодавець дав вичерпний перелік загальних положень про запобіжні заходи та визначив мету і підстави їх застосування за наявності ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, згідно з п.1, п.4, п.5 ч.1, ч.2 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню та продовжити кримінальне правопорушення. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити ці дії.

За п.2, п.4 та п.5 ст.178 цього Кодексу суд зобов`язаний оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини, наявність або відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи.

З огляду на викладене, судом враховується наявність обґрунтованої підозри обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість злочинів, обставини вчинення кримінального правопорушення, а також беруться до уваги особа обвинуваченого. Крім того даних, які б свідчили про намагання обвинуваченого ОСОБА_5 перешкоджати встановленню істини по справі або ухилитися від суду, чи продовжити свою злочинну діяльність або перешкоджати виконанню процесуальних рішень, у суду не має.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_8 слід змінити запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

При цьому, суд переконаний, що даний запобіжний захід, як і тримання під вартою, забезпечить належну поведінку обвинувачених та ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Враховуючи наведене, виходячи з положень ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України та враховуючи матеріали справи та те, що підстав вважати, що обвинувачений на волі буде перешкоджати проведенню розгляду справи та буде уникати виконання процесуальних обов`язків, не має, тому суд вважає, що зміна запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт є можливим і це не зашкодить проведенню судового розгляду справи в подальшому.

На підставі викладеного, керуючись ст. 369 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож. в АДРЕСА_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 27 ч.1 ст. 357 КК України запобіжний захід з утримання під вартою в СІЗО ДУ «Житомирської УВП №8» на особисте зобов`язання, звільнивши ОСОБА_5 з - під варти в залі суду.

Покласти на обвинуваченого обов`язки :

- повідомляти суд про зміну місця проживання та своєчасно з`являтись на виклики до суду.

Ухвала суду є остаточною та апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1