Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А
Справа № 511/1183/19

Номер провадження: 1-кс/511/510/19

17.07.2019 року слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
захисника підозрюваного ОСОБА_3
підозрюваного ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петро-Євдокіївка, Роздільнянського району Одеської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працюючого, маючого на утримані 4-х малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
17.07.2019 року слідчий СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області звернувся до слідчого судді із клопотанням погодженим з прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 який підозрюється у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України в рамкам кримінального провадження № 0000497 від. 25.06.2019 року.
Клопотання обґрунтоване тим, що 24.06.2019 року, в період часу з 21 години 00 хвилин до 00.00 годин 25.06.2019, більш точного часу встановити не виявилось можливим, ОСОБА_5 разом із дружиною ОСОБА_6 знаходились у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , де разом мешкали.
Перебуваючи за місцем мешкання в приміщенні житлової кімнати між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які перебували у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, відбулася сварка.
В ході сварки, ОСОБА_5 , діючи умисно з метою спричинення тілесних ушкоджень, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, став наносити удари руками по тулубу ОСОБА_6 , чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки і живота: неповний (з лінією перелому з боку внутрішньої кісткової пластинки) поперечний перелом тіла грудини на рівні третіх міжреберних проміжків, перелом передньо - бічних відділів 4,5,6,7 правих ребер (із них 5-6 ребер подвійні переломи), перелом заднього відділу 4-го лівого ребра, щилоподібний до 0,5 см. розрив передньої стінки лівого шлуночка серця поблизу його верхівки з крововиливом у порожнину осердя(близько 100 мл крові), печінки і нижньої поверхні її лівої частки з крововиливом у черевну порожнину (близько 0,5 літра рідкої крові) від чого ОСОБА_6 після отримання тілесних ушкоджень померла за місцем мешкання.
Виявлені у ОСОБА_6 закриті травми грудної клітки і живота, що обумовили розвиток небезпечного для життя патологічного процесу шоку з настанням смерті, - містить ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя («Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», 1995 р., п 2.1.1., п 2.1.2., п 2.1.3. «л», «о»).
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 3/80 від 12.07.2019 року смерть ОСОБА_6 знаходиться у прямому причинному зв`язку з отриманою закритою травмою грудної клітки і живота (яка поєднує переломи зазначених вище ребер і грудини з розривом передньої стінки лівого шлуночка серця і крововиливом у порожнину осердя, а також поверхні розриву печінки з крововиливом у черевну порожнину) і настала від шоку, обумовленого вказаними ушкодженнями.
Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, що кваліфікується, як навмисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, посилаючись на викладені у ньому обставини просили обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки перебуваючи на волі, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування з метою уникнення від покарання та незаконно впливати на потерпілу сторону та свідків, свою вину не визнає, а тому є достатні підстави застосувати до підозрюваного саме запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти обрання відносно останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи вказане тим, що після смерті дружини у нього на утриманні залишилося четверо малолітніх дітей, тому просили обрати домашній арешт, оскільки ризики зазначені слідчим сформульовані загально та жодним доказом не підтверджені.
Слідчий суддя, розглянувши клопотання, дослідивши його матеріали та кримінального провадження, заслухавши думку учасників кримінального провадження дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 25.06.2019 року до ЄРДР були внесені відомості по кримінальному правопорушенню, передбаченому ч. 1 ст.115 КК України та присвоєний №000000497.
01.07.2019 року кримінальне провадження було перекваліфіковано з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України.
16.07.2019 року за погодженням з прокурором Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваному ОСОБА_5 , обґрунтовано було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Крім того, обґрунтована підозра щодо ОСОБА_5 ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні доказах: - протоколом огляду місця події від 25.06.2019 року вході котрого виявлено труп ОСОБА_6 та плями бурого кольору в приміщенні домоволодіння; - протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 25.06.2019 року, який пояснив, що до нього в нічний час прибіг син та повідомив, що його дружині погано, на запитання чи бив він дружину, останній відповів, що так, по обличчю; - протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 25.06.2019 року, яка пояснила, що мешкає неподалік родини ОСОБА_9 , та їй відомо, що ОСОБА_10 , неоднарозово спричиняв тілесні ушкодження дружині, про що остання сама розповідала; - протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 01.07.2019 року, яка пояснила, що мешкає неподалік родини ОСОБА_9 та їй відомо, що ОСОБА_10 , неодноразово спричиняв тілесні ушкодження дружині; - протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 01.07.2019року, яка пояснила, що до неї у вечірній час 24.06.2019року близько 21.00 години приходив ОСОБА_13 на підпитку, через деякий час пішов додому та їй відомо, що ОСОБА_10 , неодноразово спричиняв тілесних ушкоджень дружині; - протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 25.06.2019року, яка повідомила, що близько 18.30 години 24.06.2019року бачила ОСОБА_15 за місцем її мешкання та додала, що між ОСОБА_10 та його дружиною виникали сварки, в ході яких ОСОБА_10 міг спричинити дружині тілесні ушкодження; - висновком СМЄ № 3-80, відповідно до якого смерть ОСОБА_6 знаходиться у прямому причинному зв`язку з отриманими травмами; - іншими матеріалами кримінального провадження.
На думку органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що підозрюваний причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Кембел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадження з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.
Зазначені слідчим обставини, що дають підстави слідчому судді для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 є: - наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення від покарання та впливати на свідків.
На думку органу досудового розслідування застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного міри запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та особистої поруки, домашнього арешту, не є недоцільним, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я, за який передбачено покарання строком від 7 до 10 років позбавлення волі, офіційно не працевлаштований, у п.3 ч.1 ст.177 КПК України, тобто незаконно впливати на потерпілого, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, так як ОСОБА_5 являється мешканцем с.Петро-Євдокіївка, є односельчанином основних свідків та потерпілої сторони та при цьому вину свою у вказаному злочині не визнає, від надання показів відмовляється., що фактично може ускладнювати проведення досудового розслідування у розумні строки, які передбачені чинним КПК України.
При розгляді клопотання слідчого суд враховує, що частиною 1 ст.183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Зі змісту ст.194 КПК України вбачається, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які передбачені пунктами 1-3 частини першої даної статті.
Згідно правової позиції викладеної в рішенні ЄСПЛ «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
В контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини не одноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою («Єчус проти Литви»).
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року у справі №1-23/2003, запобіжний захід у вигляді взяття під варту не може бути застосований лише з мотиву тяжкості злочину, оскільки це суперечить Конституції України, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчинені злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду (статті 29, 62 Конституції України).
При вказаних обставинах, вважаю, що прокурором та слідчим доведені обставини, викладені в п.п.1, 2 ч.1 ст.194 КК України, однак не доведено жодними матеріалами (доказами), про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Слідчий суддя зазначає, що доказів того, що по вказаному кримінальному провадженню підозрюваний порушував будь-які обов`язки, не з`являвся на виклики без поважних причин або впливав на свідків чи потерпілу сторону, суду не надано.
Відсутність у підозрюваного офіційного місця працевлаштування та стабільного заробітку, його не проживання за місцем своєї реєстрації без сукупності інших об`єктивних обставин не може слугувати підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу.
Слідчий суддя вважає, що ні слідчим, ні прокурором під час розгляду клопотання не надано доказів, які були б достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти вказаним в клопотанні ризикам.
Так, ОСОБА_5 є особою раніше не судимою, має постійне місце реєстрації та проживання на території Роздільнянського району, на його утриманні знаходиться четверо малолітніх дітей: 2006 р.н., 2010 р.н., 2012 р.н., 2019 р.н., у нарколога та психіатра на обліку не перебуває, характеризується добре. Крім того, слідчий суддя враховує, що ні прокурором, ні слідчим наявність достатніх ризиків для призначення самого суворого запобіжного заходу не доведено, вказані ризики тільки перелічені без підтвердження відповідними доказами; що дає підстави для можливості застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.
Згідно з вимогами ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного. Відповідно до ч. 6 цієї ж статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою як винятковий запобіжний захід, що застосовується винятково в разі неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, що надасть змогу запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України, не може бути застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 так як з урахуванням особи підозрюваного, обставин справи до нього може бути застосовані інші міри запобіжних заходів достатні для запобігання ризиків вказаних в клопотанні.
Таким чином, враховуючи все вищезазначене, приймаючи до уваги, обставини кримінального провадження, особу підозрюваного, слідчий суддя вважає необхідним в задоволенні клопотання слідчого СВ Роздільнянського ВПГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під ватрою у відношенні ОСОБА_5 відмовити, та застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби з покладенням відповідних обов`язків, що буде достатнім для запобігання вказаним ризикам.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст.181, 184, 193, 196, 394КПКУкраїни, суд
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Роздільнянського ВП ГУНП України в Одеській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за № 0000497 від 25.06.2019 року відносно ОСОБА_5 - відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування по 13 вересня 2019 року та покласти на підозрюваного наступні обов`язки:
1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;
2) заборонити підозрюваному залишати житло за адресою фактичного проживання: АДРЕСА_1 з 23.00 год. до 06.00 год. ранку.
Роз`яснити підозрюваному що у разі невиконання зазначених в цій ухвалі обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення у відповідності до ст. 179 КПК України, в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконанням домашнього арешту відносно підозрюваного здійснює орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, а саме до Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області.
Роздільнянському ВП ГУНП в Одеській області негайно поставити ОСОБА_5 на облік, як особу щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчого або суд.
Копію ухвали суду вручити підозрюваному після її проголошення.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1