Справа№ 640/5063/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2019 Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора- ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові кримінальне провадження №0007368 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, раніше судимого:

06.01.2012 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 190 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

13.08.2013 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 70, ч. 2 ст. 190, 71, 72 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

07.07.2014 року Комінтернівським районним судом м. Харкова ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 6 ЗУ «Про амністію у 2014 році», не відбуту частину покарання у вигляді 2 роки 3 місяці 24 дні скорочено наполовину;

26.11.2015 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки,

26.11.2015 Київським районним судом м, Харкова за ч. 2 ст 185 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

17.05.2016 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 296 до позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць, на підставі ст. 71 КК України з частковим приєднанням не відбутого покарання відповідно вироку Київського р/с м. Харкова від 26.11.2015, 01.11.2016 ухвалою Апеляційного суду Харківської області, вирок залишений без змін постановою якого вважати засудженим по ч.1 ст. 296 КК України до 2 років 1 місяці позбавлення волі, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

в скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

встановив:
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи не зняту і не погашену судимість за вчинення умисного корисливого злочину, за який засуджений Київським районним судом м. Харков 26.11.2015 за ч.2 ст. 185 КК України, належних висновків для себе не зробив, і шлях виправлення не став і діючи повторно вчинив новий умисний корисливі злочин за наступних обставин.

26 листопада 2016 року приблизно о 02:30 год. ОСОБА_6 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, скориставшись неуважністю потерпілої ОСОБА_7 та відсутністю поруч інших осіб, які б могли завадити йому у вчиненні злочину, у неї вдома за вказаною адресою, шляхом вільно доступу таємно викрав із однієї з кімнат вказаної квартири два мобільні телефони, а саме: мобільний телефон TM «Samsung Galaxy J3» моделі SМ-J320HZKDSEK, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №129 від 20.03.2017 - 1950, 00 грн., мобільний телефон TM «Bravis» моделі Major, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №129 від 20.03.2017 464,00 грн., а всього на загальну суму 2 414,00грн., чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму, після чого разом із викраденим майном, покинув місце скоєння злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, обернувши його на свою користь.

Таким чином, ОСОБА_5 , вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадені чужого майна (крадіжка), вчинене повторно».

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе у скоєні злочину не визнав, при цьому не оспорював, що дійсно 26 листопада 2016 року приблизно о 02:30 год. знаходився у знайомої ОСОБА_7 у неї вдома за адресою: АДРЕСА_2 , вони розпивали спиртні напої, після чого він пішов додому, однак потерпіла його догнала, звинувачувала у крадіжці телефонів, при цьому похлопала його по одягу руками, телефонів не знайшла та пішла додому. Потім до нього приходив дільничний інспектор на ім`я ОСОБА_8 та сказав, що якщо він не визнає свою вину, то його відправлять відбувати покарання у вигляд позбавлення волі за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова. В рахзі визнання своєї вини справу закриють за примиренням з потерпілою. Оскільки він на той час не хотів до місць позбавлення волі, то визнав свою вину та підписав усі документи, однак у потерпілої ніякі телефони не брав.
Вина обвинуваченого у скоєні злочину підтверджується наступними дослідженими судом, належними та допустимими, доказами.

Заявою потерпілої ОСОБА_7 до поліції від 06.12.2016р., яка зареєстрована у журналі та внесена до ЄРДР, відповідно до якої вона повідомляє про крадіжку 26.11.2016р. в нічний час за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_5 у неї двох телефонів Samsung Galaxy J3 та Bravis Major.

Наявність у потерпілої двох телефонів підтверджується інструкцією по експлуатації мобільного телефону «Bravis» модель Major, який придбаний 08.06.2016р. . та чеком на придбання у 2016р. мобільного телефону Samsung Galaxy J3, модель SМ-J320HZKDSEK, чорного кольору (а.с. 225-227)

Показаннями потерпілої ОСОБА_7 , відповідно до яких вона знала раніше ОСОБА_5 , у них були добрі стосунки. 26.11.2016р. вони перебували у неї вдома за адресою: АДРЕСА_2 , розпивали разом спиртні напої. Коли ОСОБА_5 пішов вона встановила, що зникли мобільні телефони «Samsung Galaxy J3» та «Bravis», а також паспорт. Вона вийшла з квартири та побігла за ОСОБА_5 , догнала його, однак він все заперечував. Потім списувалася з ним у соціальних мережах, ОСОБА_5 обіцяв усе повернути. Про зниклі телефони та паспорт, розповіла двом своїм знайомим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , вони разом пішли до дому де живе обвинувачений та чекали його біля під`їзду. Коли ОСОБА_5 прийшов, то віддав при зазначених свідках її паспорт, телефони не повернув. В поліцію вона звернулась через місяць, оскільки весь цей час переписувалась з ОСОБА_5 у соціальних мережах, він обіцяв повернути телефони або гроші за телефони, однак так і не повернув.

Показання потерпілої узгоджуються із показами свідка ОСОБА_11 , відповідно до яких він знає ОСОБА_12 , взимку 2016р. остання повідомила йому, що на днях вживала спиртні напої зі своїм знайомим, після уходу якого побачила зникнення її паспорту та двох мобільних телефонів. Він разом із ОСОБА_12 та ще одним знайомий потерпілої ходила на зустріч із чоловіком, після уходу якого потерпіла встановила зникнення телефонів та паспорту, останній віддав ОСОБА_12 паспорт та обіцяв повернути телефони або гроші за них. Через кільки днів потерпіла попросила піти з нею до поліції з приводу вкрадених телефонів, оскільки їй їх не повернули.
За даними закупочного акту вбачається продаж ОСОБА_5 29.11.2016р. ОСОБА_13 мобільного телефону Bravis Major на ринку Соллі+ . При дослідженні вказаного акту обвинувачений визнав, що підписав вказаний закупочний акт. Вказаний акт є документом, у відповідності до ч.1 ст. 99 КПК України, який підтверджує (у сукупності з іншими доказами) крадіжку ОСОБА_5 телефону Bravis моделі Major , отриманий у відповідності до ч.2 ст.100 КПК України, тому приймається судом як доказ.

За даними протоколу впізнання, із фототаблицею, свідок ОСОБА_13 , серед пред`явлених йому чотирьох чоловіків, впізнав ОСОБА_5 (знаходився під номером 4), як чоловіка, який 29.11.2016р. продав йому мобільний телефон «Bravis» на радіоринку. Впізнав його за рисами обличчя: ніс , очі, рот, форма обличчя, зачіска, колір волосся. Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 231 КПК України.

За даними судово-товарознавчої експретизи №129 від 20.03.2017року, вартість мобільного телефону TM «Samsung Galaxy J3» моделі SМ-J320HZKDSEK на час скоєні злочину, з урахуванням зносу складає 1950 грн., вартість мобільного телефон TM «Bravis» моделі Major, на час скоєні злочину, з урахуванням зносу складає 464,00 грн.

У судовому засіданні експерт, який поводив експертизу ОСОБА_14 була допитана та підтвердила висновки проведеної експертизи, зазначивши, що проводила експертизу за порівняльним підходом, тобто проводила аналіз цін продажу та пропонування подібного майна, в даному випадку телефонів, характеристики, які були викладені у постанові про призначення експертизи, самі телефони на дослідження надані не були, про що відображено в експертизі. При цьому використовувала дані інтернету, про що також зазначено в експертизі .

Відповідно до ч.3, ч.4 ст. 7 ЗУ «Про судову експертизу» в редакції на час її призначення та проведення - виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз.
Для проведення деяких видів експертиз, які не здійснюються виключно державними спеціалізованими установами, за рішенням особи або органу, що призначили судову експертизу, можуть залучатися крім судових експертів також інші фахівці з відповідних галузей знань.
За ч.2 ст. 9 Закону особа або орган, які призначили судову експертизу, можуть доручити її проведення тим судовим експертам, яких внесено до державного Реєстру атестованих судових експертів, а у випадках, передбачених частиною четвертою статті 7 цього Закону, - іншим фахівцям з відповідних галузей знань.
Судово-товарознавча експертиза не відноситься до видів експертиз, які у відповідності до Закону проводяться виключно державними спеціалізованими установами, а тому для її проведення за рішенням особи, що призначає експертизу, може бути проведена іншим фахівцем у галузі оцінки майна.
В даному випадку постановою слідчого від 16.03.2017р., який проводив досудове розслідування, для проведення судово-товарознавчої експертизи, призначено експертом-товарознавцем ОСОБА_14
ОСОБА_14 має сертифікат оціночної діяльності за спеціалізацією оцінка рухомих речей, свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів, кваліфікаційне свідоцтво оцінювача за напрямком оцінка рухомих речей, що підтверджує наявність у ОСОБА_14 фаху у галузі оцінки майна.
Посилання захисника на не відповідність висновку ст. 56 Націанального стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою КМУ №1140 від 10.09.2003р., є безпідставним, оскільки ОСОБА_14 складений не звіт про оцінку майна, а висновок судово-товарознавчої експертизи, вимоги до оформлення якого передбачені п.4.14 розділу IV Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 та дотримані експертом.
Показання обвинуваченого на здійснення у відношенні нього на стадії досудового розслідування психічного тиску зі сторони дільничного, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду. Більш того, спростовується доповідною запискою членів комісії у складі інспектора ВДОП УПД ГУНП в Харківській області ОСОБА_15 , старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_16 , начальника УПД ГУНП в Харківській області ОСОБА_17 , які проводили перевірку за повідомленням суду про тиск на ОСОБА_5 , за результатами якої не встановлено порушень з боку дільничного офіцера поліції Київського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_18 та слідчого, який здійснював досудове розслідування ОСОБА_19 .
Оцінивши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_5 в інкримінованому злочині, по за розумним сумнівом, та вірну кваліфікацію вчиненого ним злочину за ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Як особа ОСОБА_5 : працездатний, однак ніде не працює, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, неодружений, раніше судимий: 06.01.2012 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 190 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;13.08.2013 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 70, ч. 2 ст. 190, 71, 72 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 07.07.2014 року Комінтернівським районним судом м. Харкова ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 6 ЗУ «Про амністію у 2014 році», не відбуту частину покарання у вигляді 2 роки 3 місяці 24 дні скорочено наполовину; 26.11.2015 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки; 26.11.2015 року Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 2-х років позбавлення волі за ст..75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 17.05.2016року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.296 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі на підставі ст.71 КК України з частковим приєднанням не відбутого покарання відповідно вироку Київського районного суду м. Харкова від 26.11.2015року, ухвалою апеляційного суду Харківської області від 01.11.2016року вирок залишено без змін.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується показами потерпілої та самого обвинуваченого.
При призначенні покарання ОСОБА_5 суд, згідно з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини за яким вчинений злочин, особу винного, наявність обставини, яка обтяжує покарання обвинуваченого та відсутність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого і вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції встановленої ч.2 ст. 185 КК України у вигляді у вигляді позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутної частини покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного вироком Комінтренівського районного суду м.Харкова від 17.05.2016р. (згідно листа перебуває у ДУ «Харківська установа виконання покарань (№27)» з 04.12.2017р. у зв`язку із відбуттям покарання), до покарання призначеного за цим вироком, суд вважає за необхідне призначити остаточно до відбуття ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі, для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів .

По даному кримінальному провадженню обвинуваченому запобіжний захід не обертався, а ухвалою суду від 13.02.2018р., ОСОБА_5 , який на той час та на час ухвалення даного вироку, відбуває покарання призначене вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова, переведений із колонії у слідчий ізолятор та тимчасово залишений до розгляду даного кримінального провадження та набрання рішенням законної сили.

За положеннями ч.5 ст. 72 КК України, в редакції Закону №838-VІІ від 26.11.2015р., зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України , застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Запобіжні заходи передбачені ст. 176 КПК України - це особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою, а також затримання особи, як тимчасовий запобіжний захід. Вданому випадку ОСОБА_5 по даному кримінальному провадженню запобіжний захід не обирався, а він відбуває покарання за вироком суду, внаслідок чого підстав для застосування до ОСОБА_5 ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VІІ суд не вбачає.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 , суд вважає за необхідне рахувати з дня ухвалення даного вироку, оскільки призначається покарання, шляхом часткового приєднання невідбутної частини покарання, призначеного вироком Комінтренівського районного суду м.Харкова , який розраховується на час ухвалення вироку.

Потерпілою ОСОБА_12 заявлений цивільний позов, який нею підтриманий та уточнений, під час її допиту, відповідно до якого вона просить стягнути з обвинуваченого матеріальну шкоду , спричинену крадіжкою телефонів, в сумі 7000 грн.

Відповідно до ст.. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом встановлено, що неправомірними діями обвинуваченого, потерпілій спричинена матеріальна шкода в сумі 2414 грн., що підтверджується висновком судово-товарознавчої експертизи №129 від 20.03.2017р., яка є доведеною та підлягає стягненню. В решті позову, суд вважає за необхідне відмовити за недоведеністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.370,371 КПК України, суд,-

ухвалив :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком 1 рік .

На підставі ч.1 ст.. 71 КК України, шляхом частково приєднання невідбутної частини покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 місяці, призначеного вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.05.2016р., до покарання призначеного за цим вироком, остаточно до відбуття ОСОБА_5 , призначити покарання у вигляді позбавлення волі стром 1 рік 4 місяці.
Строк відбуття покарання рахувати з 12 червня 2019 року.
Цивільний позов ОСОБА_12 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_12 матеріальну шкоду в сумі 2414 грн. В решті позову відмовити.

На вирок може бути подано апеляцію до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Київський районний суд м.Харкова.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку суду негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1