Справа № 212/8855/19
У Х В А Л А

25 жовтня 2019 року м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Криворізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 , третьої особи - власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі клопотання прокурора Криворізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0002267 від 11.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.239-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

24 жовтня 2019 року до слідчого судді надійшло зазначене клопотання, в якому прокурор просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: екскаватор гусеничний (LIBBHERR R904 HDSL), державний номерний знак НОМЕР_1 , трактор Т-130, державний номерний знак НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію великовантажного транспортного засобу екскаватору гусеничного № НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію великовантажного транспортного засобу- трактору НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_1 , ключі від трактору Т-130, державний номерний знак НОМЕР_2 , брухт чорного металу, вилучені в ході проведення 10.10.2019 року огляду ділянки місцевості, розташованої по вул. Бучми в м. Кривому Розі, шляхом заборони будь-кому відчужувати, розпоряджатись будь - яким чином та використовувати його до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні та/або скасування арешту.

10.10.2019 року в період часу з 16:50 годин до 17:24 годин, з метою викриття злочинної діяльності невстановлених осіб та вилучення речових доказів, було проведено слідчу (розшукову) дію - огляд ділянки місцевості, розташованої по вул. Бучми в м. Кривому Розі, в ході якої було виявлено та вилучено екскаватор гусеничний (LIBBHERR R904 HDSL), державний номерний знак НОМЕР_1 , трактор Т-130, державний номерний знак НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію великовантажного транспортного засобу екскаватору гусеничного № НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію великовантажного транспортного засобу- трактору НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_1 , ключі від трактору Т-130, державний номерний знак НОМЕР_2 , брухт чорного металу.

11.10.2019 року постановою слідчого Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, в порядку ст. 98 КПК України, вищевказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0002267.

В ході досудового розслідування виникла необхідність в арешті тимчасового вилученого майна, з метою збереження речових доказів та можливої конфіскації майна.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про арешт майна. Зазначив, що не заперечує проти заборони розпоряджатися майном ОСОБА_4 , щодо іншого майна наполягав на забороні використання, володіння та розпорядження вказаним майном. На питання суду, які слідчі (процесуальні) дії слід провести щодо майна, зазначив, що треба провести огляд предмету (техніки).
Власник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, вказував, що можливий арешт на вилучене майно завдасть великих збитків власникам просив відмовити у задоволенні клопотання. Пояснив, що спеціальна техніка працювала на підставі відповідних договорів, намірів перешкоджати слідству він не має.
Суд, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 173 ч.2 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, зокрема, повинен враховувати правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Слідчий у своєму клопотанні зазначає, що на даний час здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002267 від 11 жовтня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 239-1 КК України.
За змістом ч. 1 ст. 239-1 КК України відповідальність настає за незаконне заволодіння грунтовим покривом (поверхневим шаром) земель, якщо це створило небезпеку для життя, здоров`я людей чи довкілля.
Об`єктивна сторона злочину полягає у незаконному заволодінні ґрунтовим покривом земель.
Злочин, передбачений ч. 1 ст. 239-1КК України визнається закінченим з моменту створення небезпеки для життя, здоров`я людей чи для довкілля
Докази, на підтвердження того, що вказані дії створюють небезпеку життю, здоров`ю чи довкіллю, на теперішній час відсутні, жодне експертне дослідження в рамках кримінального провадження для з`ясування небезпеки не призначалось. Суд звертає увагу, що спеціальна техніка була вилучені слідчим з тієї підстави, що вона знаходилась на оглянутій территорії, доказів, що вказана техніка працювала слідчому судді не надано.
Крім того, майно було вилучено 10.10.2019 року, тобто на момент розгляду клопотання 15 днів перебуває в статусі тимчасово вилученого майна, жодних слідчих дій з нею проведено не було. При вирішенні клопотання слідчим суддею враховується розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження наслідки арешту майна для його власника та неможливість використовувати майно у правомірній господарській діяльності. Суду надано відповідні договори, щодо ведення господарської діяльності, прокурором не обґрунтовано підозру, що вказана діяльність є неправомірною.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Прокурором не в повній мірі виконано вимоги ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18 жовтня 2019 року про повернення клопотання про арешт майна в частині надання ухвали слідчого судді на проведення обшуку (огляду). Повторне повернення клопотання про арешт майна порушить права власників майна.
Щодо можливої подальшої конфіскації вищевказаного майна, то прокурором не доведено обґрунтованість підозри за якою можливо застосування вказаний вид позбавлення права власності.
Сам по собі факт визнання вказаного майна речовими доказами у відповідності до положень ст. 170 КПК України, враховуючи зазначені обставини, не може бути безумовною підставою для прийняття судом рішення про їх арешт.
Процесуальний закон ставить у чітку залежність застосування заходів забезпечення кримінального провадження з обов`язком слідчого довести слідчому судді, що такі заходи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, тобто відповідні дані і мають міститись у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна, оскільки у відповідності до п. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
Під час розгляду клопотання прокурор не довів правову підставу для арешту вказаного у клопотанні майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Прокурор не довів та не зазначив конкретних фактичних обставин, які виправдовували б такий спосіб втручання у права та інтереси особи, щодо майна якого вирішується питання про арешт.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 131, 132, 170-172 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Криворізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 про арешт майна - залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, у відповідності до вимог ст. 309 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1