№ 1-кп/760/1411/19

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2019 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі суду: головуючої судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, що внесене до ЄРДР 29.10.2018 року за № 0012428 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Крюківка, Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Дібрівка, Черкаської області, Лисянського району, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,маючого на утриманні дитину 2017 р.н., раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України,-

за участю прокурора : ОСОБА_5
обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Так, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , 28.10.2018 року приблизно о 20.00 годині, умисно, з корисливих мотивів, з метою крадіжки чужого майна, за попередньою змовою з ОСОБА_4 , прибули до приватного будинку №114 по вул. Садовій, в м. Києві.

Реалізуючи свої злочинні умисли, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, діючи спільно та відповідно розподілених ролей, перелізли через паркан, тим самим проникнувши на територію приватного будинку №114 по вул. Садовій, в м. Києві. Впевнившись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, підійшовши до стелажа поряд з будинком звідки таємно викрали блок двигуна від автомобіля «Mercedes-Benz Vario 815 D» вартістю 4000 гривень,та потягнули його по землі до паркану.Однак довести свої злочинні наміри ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не змогли, з причин що не залежали від їх волі, оскільки були помічені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 які стали кричати, після чого ОСОБА_4 разом з ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зникли.

Своїми діями ОСОБА_4 та ОСОБА_3 намагалися заподіяти потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 4000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , своїми умисними діями, які виразились у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаними з проникненням на закриту територію, тобто виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення ними не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі, вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

Допитані у судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України визнали повністю та підтвердили всі обставини його вчинення вказані в обвинувальному акті. Щиро розкаялись.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, щодо тих фактичних обставин які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає; судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

При встановлених обставинах суд вважає, що вина обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення доведена, їх дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, як умисні дії, які виразились у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднаними з проникненням у сховище, а саме на закриту огорожену територію, тобто виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення ними не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі.

Підстав, у відповідності до ч.3 ст.337 КПК України, для виходу за межі пред`явленого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, виходить із встановленої ст 50 КК України його мети, кари, виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості.

При цьому суд враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винних та обставини,що пом`якшують та обтяжують їх покарання.

Відповідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" вказано, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів (ст.12 КК України), а також особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали тощо).

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в силу ст.66 КК України, судом визнано щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , в силу ст. 67 КК України, судом не встановлені.

Зважаючи на ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України, не було доведено до кінця, з урахуванням особи обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 які раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувались, за місцем проживання характеризуються позитивно, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебувають, ОСОБА_4 має на утриманні малолітню дитину 2017 р.н., відсутності обставин, які обтяжують покарання та наявності пом`якшуючих покарання обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі, але із застосуванням ст.75,76 КК України, і саме таке покарання буде достатнім для попередження вчинення нових злочинів.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373- 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два ) роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи .

Речові докази по справі: блок двигуна від автомобіля «Mercedes-Benz Vario 815 D» переданий на відповідальне зберігання потерпілого ОСОБА_9 - залишити у власності потерпілого ОСОБА_9 .

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, через Солом`янського районний суд м. Києва, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя: ОСОБА_1