Справа № 461/794/17
Провадження № 1-кп/461/36/19
УХВАЛА
про застосування запобіжного заходу

30.05.2019 року Галицький районний суд м. Львова в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , розглядаючи у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.1, 2 ст.190 КК України,

встановив:
У провадженні Галицького районного суду м. Львова знаходиться кримінальне провадження №00001234 від 29.07.2016 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.1, 2 ст.190 КК України

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 переховувався від суду з метою уникнути кримінальної відповідальності та довгий час перебував у розшуку.

Згідно ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Обвинувачений в судовому засіданні, заперечив клопотання прокурора, визнав той факт, що переховувався від суду. Просив застосувати більш м`який запобіжний захід.

Захисник також просив застосувати більш м`який запобіжний захід

Згідно приписів ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Встановлено, що обвинувачений ухвалою від 31.10.2017 року був оголошений у розшук. У межах кримінального провадження були винесені ухвали про застосування приводу до обвинуваченого, однак такі виконані не були. При цьому, аналіз матеріалів справи, також дає підстави зробити висновок, що обвинувачений про дату судових засідань був повідомлений належним чином.

При цьому, враховую, також те, що згідно з вимогами пунктів 3 і 4 статті п`ятої Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може слугувати підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи, що має місце в даному випадку.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих злочинів, в сукупності з іншими встановленими в ході розгляду клопотання обставинами, з огляду на вірогідність переховування від суду підтверджує наведені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Приймаючи рішення за клопотанням, враховую також практику Європейського суду з прав людини, згідно якої тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Оцінюючи клопотання, доводи учасників процесу та обставини справи в їх сукупності, беручи до уваги особу обвинуваченого, важкість інкримінованих злочинів, приймаючи до уваги те, що обвинувачений переховувався від суду без жодних обґрунтованих причин, у зв`язку із чим перебував в розшуку, що в подальшому може спонукати обвинуваченого переховуватись від суду, приходжу до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_4 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищенаведеному ризику.

Крім того, приймаючи рішення за клопотанням враховую, що в обвинуваченого відсутнє постійне місце проживання.

При цьому, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючому ризику, відповідає особі ОСОБА_4 та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, зможе забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження.

На підставі ч.3 ст.183, ч. 5 ст. 182 КПК України, з врахуванням особи обвинуваченого, інших обставин встановлених під час розгляду клопотання, в тому числі обставин визначених ст. 178 КПК України, зокрема матеріального та сімейного становища обвинуваченого, вважаю за можливе визначити ОСОБА_4 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним своїх процесуальних обов`язків, у сумі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 38 420,00 гривень.

Керуючись ст.331 КПК України, суд -

постановив:
Клопотання прокурора про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі ч.3 ст.183 КПК України, визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обов`язків підозрюваним ОСОБА_4 , у сумі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 38 420,00 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_4 , інші особи як заставодавці мають право внести заставу у вказаному розмірі у будь-який момент протягом строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першим викликом;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у разі наявності таких.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 його обов`язки та наслідки їх невиконання.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 .

Строк дії ухвали 60 днів з моменту постановлення до 28 липня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1