Єдиний унікальний номер 448/1521/18
Провадження № 1-кс/448/466/19
УХВАЛА
про застосування запобіжного заходу

22.08.2019 року слідчий суддя Мостиського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , заступника начальника СВ Мостиського ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисників підозрюваного адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська клопотання заступника начальника СВ Мостиського ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000574 від 28.09.2018 року, погоджене із заступником начальника Мостиського відділу Городоцької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, жителя та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Заступник начальника СВ Мостиського ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , за погодженням із заступником начальника Мостиського відділу Городоцької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження №0000574 від 28.09.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, звернувся до суду із зазначеним клопотанням, покликаючись на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а саме у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть ОСОБА_8 .

Зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що 28.09.2018 року близько 04:00 год. навпроти магазину ФОП « ОСОБА_9 » в с.Довгомостиська Мостиського району Львівської області під час конфлікту, який виник між жителями с.Довгомостиська Мостиського району з однієї сторони та жителями с.Бортятин Мостиського району Львівської області з іншої сторони, ОСОБА_5 на ґрунті особистих неприязних відносин, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс ОСОБА_8 один удар рукою в шию зліва, спричинивши травму ділянки каротидного синусу на шиї, яка спричинила рефлекторну зупинку серця та ускладнилась розвитком гострої серцево-судинної недостатності, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_8 втратив свідомість і через короткий час помер.

Вказує, що 28.09.2018 року відомості за вказаним вище фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000574, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, цього ж дня після проведення першочергових слідчих (розшукових) дій кваліфікацію кримінального правопорушення було змінено з ч.1 ст.119 КК України на ч.1 ст.115 КК України, а 13.06.2019р. після проведення подальшого розслідування кваліфікацію змінено на ч.2 ст.121 КК України та ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 28.09.2018р., показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , висновками комісійної судово-медичної експертизи та додаткової комісійної судово-медичної експертизи, а також іншими матеріалами кримінального провадження.

Покликається на те, що застосований щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком на два місяці на підставі ухвали слідчого судді Мостиського районного суду Львівської області від 14.06.2019р. вже сплив, а 09.08.2019р. керівником Городоцької місцевої прокуратури продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до трьох місяців, тобто до 13.09.2019р.

Стверджує, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, є неодружений, офіційно не працює. Вважає, що наведені обставини свідчать про відсутність у ОСОБА_5 стійких соціальних зв`язків. Також зазначає, що такий володіє документами на право виїзду з України та може тривалий час перебувати за кордоном, тобто, як вважає, існують ризики того, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вважає, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, а тому просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 25 діб до 13.09.2019р. включно та без права внесення застави з огляду на те, що злочин було вчинено із застосуванням насильства.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримав, просив таке задовольнити. Додатково пояснив, що наявні ризики, передбачені у ст.177 КПК України, зокрема підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування, може вчиняти тиск на потерпілу та свідків, перешкоджати встановленню істини по справі.

Прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання з наведених слідчим підстав, вважаючи, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 тяжкого кримінального правопорушення; слідчим додано висновок додаткової комісійної судово-медичної експертизи; у підозрюваного відсутні соціально-стримуючі фактори та наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема є можливість незаконного впливу підозрюваного на потерпілу, свідків та інших учасників кримінального провадження, є вірогідність переховування підозрюваного від органів досудового розслідування. Окрім цього, покликалась на ту обставину, що матір померлого ОСОБА_8 звертається в Генеральну прокуратуру України зі скаргами на дії органу досудового розслідування та прокурора щодо не понесення покарання особою, яка спричинила смерть її сину.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисники адвокат ОСОБА_6 і адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечили щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, покликаючись на те, що слідчим та прокурором не доведено необхідності застосування найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів. Захисники підозрюваного зазначили, що подання слідчого не відповідає вимогам ст.184 КПК України, зокрема в клопотанні не зазначено та не надано жодних доказів на підтвердження ризиків, передбачених у ст.177 КПК України, натомість наявне абстрактне припущення їх наявності, а також відсутнє будь-яке обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Вказали, що твердження слідчого про володіння ОСОБА_13 документами на право виїзду за кордон та тривале перебування за межами України не відповідає дійсності, оскільки паспорт для виїзду за кордон був зданий ОСОБА_13 в СВ Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області на виконання вимог ухвали слідчого судді від 14.06.2019р. та не був повернутий слідчим чи іншими особами по завершенні строку дії відповідної ухвали. Окрім того, зазначили, що за час дії запобіжного заходу, а саме з 14.06.2019 року з ОСОБА_5 не було проведено жодної слідчої дії. Також покликалися на відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України з огляду на неузгодженість та непослідовність показань свідків як щодо особи, яка наносила удар, так і щодо місця нанесення удару; базуванням висновків експерта на суперечливих показаннях свідків та інших істотних порушеннях вимог процесуального законодавства. Ствердили, що ОСОБА_5 добросовісно прибуває як за викликами слідчого, так і самостійно та добровільно прибуває до суду для розгляду заявлених щодо нього клопотань про застосування запобіжного заходу. Вважають, що така принциповість у діях слідчого щодо звернення з клопотаннями про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді саме тримання під вартою зумовлена поведінкою потерпілої, матері померлого ОСОБА_8 , зокрема її зверненнями, в тому числі і в Генеральну прокуратуру України зі скаргами на дії органу досудового розслідування та прокурора. Підозрюваний ОСОБА_5 просив застосувати до нього запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ, що узгоджується з вимогами ч.5 ст.9 КПК України.

ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

За змістом ч.1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжних заходів є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Тобто, виключною (єдиною) метою застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст.177 КПК України. Таким чином в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Окремо слід зауважити про необхідність ретельного аналізу наявності підстав застосування запобіжного заходу. Такі підстави мають бути оцінені при розгляді відповідного клопотання для забезпечення можливості встановлення достатнього ступеня суворості запобіжного заходу до підозрюваного за правилами ст.194 КПК України.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України

Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Зокрема при розгляді клопотання суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.

Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1 ст.178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотання.

Частиною другою цієї статті передбачено, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.1 та 2 ч.1 ст.194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Системний аналіз норм КПК України передбачає, що обґрунтування у клопотанні про застосування запобіжного заходу наявності одного чи кількох ризиків/підстав, що визначає можливість застосувати той чи інший із встановлених КПК запобіжних заходів, передбачає обов`язок прокурора довести неможливість застосування інших, більш м`яких видів запобіжних заходів.

Встановлено, що 28.09.2018р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000574 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України за наступним викладом обставин: 28.09.2018р. близько 04.00 год. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель с.Довгомостиська Мостиського району Львівської області під час бійки, яка виникла в с.Довгомостиська Мостиського району Львівської області, отримав тілесні ушкодження, від яких втратив свідомість та помер.

Цього ж дня правову кваліфікацію кримінального правопорушення було змінено на ч.1 ст.115 КК України, а 13.06.2019р. після проведення подальшого досудового розслідування таку змінено на ч.2 ст.121 КК України.

13.06.2019 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується долученими до клопотання матеріалами, зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом огляду місця події від 28.09.2018р., показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , протоколами проведення слідчих експериментів із свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , висновком комісійної судово-медичної експертизи, висновком додаткової комісійної судово-медичної експертизи, а також іншими матеріалами кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини одним із критеріїв для визначення наявності обґрунтованої підозри вважає наявність фактів причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого її (особу) підозрюють. Доведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має відповідати стандарту «розумна підозра» (див. Рішення у справі «Охара проти Сполученого Королівства»), тобто наявності фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що саме ця особа могла вчинити кримінальне правопорушення (див. Рішення у справі «Фокс, Кемпбел і Харлей проти Сполученого Королівства»).

КПК України також зазначає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі і вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення (пункт 1 частини першої статті 178 КПК України).

Враховуючи наявні докази, на які робить покликання слідчий, приходжу до висновку, що у даному випадку наявні факти та інформація, що саме ОСОБА_5 міг вчинити дане кримінальне правопорушення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

На переконання слідчого судді, існує ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та/або суду, зокрема з огляду на суворість можливого вироку, наявність в підозрюваного у минулому роботи (тимчасової роботи) та зв`язків за межами території України, можливістю особи виїхати у деякі країни за внутрішнім паспортом громадянина Україна.

Натомість існування інших ризиків, передбачених ст.177 КПК України прокурором не доведено, оскільки органом досудового розслідування не представлено жодного доказу в підтвердження вчинення підозрюваним дій щодо тиску на потерпілу, свідків чи перешкоджання ним кримінальному провадженню іншим чином. Покликання на наявність таких ризиків носить характер припущень, а тому не можуть бути враховані.

Також вважаю, що прокурором не доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобіганню ризикам, зазначеним в клопотанні.

Крім того, суд звертає увагу на ті обставини, що попередньо, зокрема 13.08.2019р., заступник начальника СВ Мостиського ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Мостиського районного суду Львівської області з клопотанням про продовження застосування обов`язків, передбачених в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо підозрюваного ОСОБА_5 ,в задоволенні якого ухвалою слідчого судді Мостиського районного суду Львівської області від 20.08.2019р відмовлено у зв`язку з порушенням встановлених законом процесуальних строків його подання.Натомість, в цей же день 20.08.2019р. заступник начальника СВ Мостиського ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 звернувся до суду з іншим клопотанням, а саме з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу, однак не у виді особистого зобов`язання, а у виді тримання під вартою, мотивуючи необхідність застосування найбільш суворого запобіжного заходу фактично тими ж самими обставинами, без вказівки на появу інших ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та без обґрунтування неможливості застосування інших, більш м`яких видів запобіжних заходів.

Подача слідчим у такий короткий проміжок часу кардинально протилежних клопотань, на переконання слідчого судді, ймовірно зумовлена поведінкою та скаргами на дії органу досудового розслідування та прокурора з боку потерпілої сторони, на що безпосередньо в судовому засіданні також покликалась прокурор.

За вказаних обставин, оскільки прокурором не доведено наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для застосування щодо підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у виді взяття під варту.

Конституцією України визначені та закріплені права і свободи людини, які гарантуються і оберігаються Державою, а саме:

Стаття 29. Кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Стаття 55. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 62. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Стаття 63. Особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом. Підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Підсумовуючи, з огляду на наявність у даному випадку підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 зазначеного кримінального правопорушення - тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, та існування одного з ризиків, передбачених ст.177 КПК України, враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_5 є особою молодого віку, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, попередньо в ході досудового розслідування не порушував процесуальних обов`язків, вважаю, що у відповідності до вимог ч.4 ст.194 КПК України, щодо підозрюваного слід застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а саме запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на підозрюваного кількох обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, строком до 13.09.2019р. включно.

Відповідно до приписів ст.179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Вважаю, що запобіжний захід у виді особистого зобов`язання забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та є достатнім для застосування такого в даному кримінальному провадженні.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.176-178, 182, 183, 186-187, 193-194, 196, 197, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання заступника начальника СВ Мостиського ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , погоджене із заступником начальника Мостиського відділу Городоцької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,- запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на нього наступні обов`язки:

1) з`являтися до заступника начальника СВ Мостиського ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 та суду за першою вимогою;

2) не відлучатися за межі Мостиського району Львівської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування із потерпілим, свідками у цьому ж кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до СВ Мостиського ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії даної ухвали до 13.09.2019 р. включно, по закінченню якого дана ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію і обов`язки скасовуються, крім випадку продовження строку в порядку, передбаченому ст.199 КПК України.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого у провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді в частині відмови в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду. В іншій частині ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає та заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Ухвала набрала законної сили «___» ______________ 20__ р.

Слідчий суддя ОСОБА_1