Справа № 199/3660/16-к
У Х В А Л А
іменем України
15 жовтня 2019 року м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно: нежитлову будівлю А-1, нежитлова будівля, загальною площею 230,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 01 за адресою: м. Дніпро, вул. Каруни, 25.

Клопотання обґрунтовується тим, що у провадженні СВ АНД ВП Дніпропетровського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 23.05.2016 року за №0000060, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. В ході досудового розслідування, встановлено, що згідно інформації КП «Дніпропетровське Міжміське бюро технічної інвентаризації» земельна ділянка за адресою м. Дніпро, вул. Каруни, 25, на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів ВАО №363280, яке посвідчене 05.09.2003 року приватним нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 зареєстрована за ОСОБА_4 . 18.05.2016 року Самарським районним у місті Дніпропетровську відділенням державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, на запит Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області направлено копію актового запису про смерть ОСОБА_4 , 1926 року народження, згідно якого остання померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Далі, в ході досудового розслідування встановлено, що відповідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 , 17.11.2015 року, на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: НАС 178997, зареєстрував право власності на будівлю АДРЕСА_1 за ОСОБА_6 . Враховуючи викладене, за результатом вивчення інформації та документів, є підстави вважати, що невстановлені особи шахрайським шляхом, з використанням підроблених документів заволоділи правом на будинок АДРЕСА_1 . Так, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24.06.2019 за параметрами запиту: АДРЕСА_1 встановлено що за вказаною адресою містяться наступні об`єкти нерухомого майна, а саме: нежитлова будівля А-1, нежитлова будівля, загальною площею 230,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 01 із записами про право власності:

- 31652822, 22.05.2019 приватним нотаріусом ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину №427 зареєстровано право власності в частині 3/40 за ОСОБА_8 ;

- 31653033, 22.05.2019 приватним нотаріусом ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину №430 зареєстровано право власності в частині 1/120 за ОСОБА_9 ;

- 31652936, 22.05.2019 приватним нотаріусом ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину №427 зареєстровано право власності в частині 3/40 за ОСОБА_8 ;

- 31654291, 22.05.2019 приватним нотаріусом ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину №431 зареєстровано право власності в частині 1/120 за ОСОБА_10 ;

- 31653241, 22.05.2019 приватним нотаріусом ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину №430 зареєстровано право власності в частині 1/120 за ОСОБА_9 ;

Таким чином встановлено, що після набуття права власності на об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , 17.11.2015 ОСОБА_6 , 22.05.2019 право власності на зазначений об`єкт нерухомості на підставі свідоцтва про право на спадщину набули ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 . Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Враховуючи те, що, відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за адресою: АДРЕСА_1 на об`єкти нерухомого майна, 17.11.2015 було змінено право власності за договором купівлі-продажу від ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , в той час як відповідно до довідки Самарського районного у місті Дніпропетровську відділення державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Дніпропетровській області міститься актовий запису про смерть ОСОБА_4 , 1926 року народження, згідно якого остання померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому вищевказане нерухоме майно, а саме нежитлова будівля А-1, нежитлова будівля, загальною площею 230,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 01 за адресою: АДРЕСА_1 є предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій,а тому є речовим доказом у даному кримінальному провадженні. У зв`язку з чим, слідчим у даному кримінальному провадженні, винесено постанову про визнання вказаного нерухомого майна речовим доказом. Вважають, що на нерухоме майно повинен бути накладений арешт з огляду на наступне. ч. 2 ст. 171 КПК України передбачено, що у клопотання слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

- підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

- перелік і види майна, що належить арештувати;

- документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. На виконанні вимог ч. 2 ст. 171 КПК України зазначають наступне. Підставою для арешту згідно зі ст. 170 КПК України нерухомого майна є те, що нерухоме майно є предметом кримінально протиправних дій та відповідно до ч. 2 ст.170 КПК України існує наявність достатніх підстав для арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Метою арешту відповідно до положень статті 170 цього Кодексу є забезпечення збереження нерухомого майна, як речового доказу, у незмінному стані, уникнення його реалізації або відчуження у інший спосіб злочин, з метою встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні. Більш того, нерухоме майно є доказом злочину та існує ризик його псування, передачі, відчуження або використання у інший спосіб. Згідно вимог ч. 3 ст. 170КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, в цей же час, відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Враховуючи те, що нерухоме майно є предметом, що є об`єктом кримінально протиправних дій, а тому є речовим доказом у даному кримінальному провадженні. Враховуючи вищевикладене, вважаю, що виникла об`єктивна необхідність у накладенні арешту з метою заборони розпоряджатися використовувати нерухоме майно. Так, відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна: нежитлова будівля А-1, нежитлова будівля, загальною площею 230,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 01 за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 24.06.2019 зареєстровано за ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 . Отже, незастосування такої заборони може привести до відчуження нерухомого майна або передачі у користування іншим особам, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженню.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
На порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого про арешт майна не містить належного обґрунтування необхідності арешту майна.

Посилання слідчого на те, що незастосування заборони може призвести до відчуження нерухомого майна або передачі його у користування іншим особам, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні, не може бути визнане судом належним обґрунтуванням, оскільки з такого формулювання не вбачається, який причинно-наслідковий зв`язок можливий між відчуженням нерухомого майна або передачею його у користування та перешкодами у встановленні об`єктивної істини в кримінальному провадженні. Ця обставина оцінюється слідчим суддею в сукупності і з тим, що відомості в ЄРДР були внесені ще 23 травня 2016 року, тимчасовий доступ до документів, на підставі яких було оформлене право власності на нерухоме майно, було реалізовано 15 червня 2016 року, а відомості про нових власників нерухомого майна були отримані прокурором з відповідного реєстру 24 червня 2019 року, тобто більш ніж за три місяці до звернення з відповідним клопотанням до суду.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 174 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Оскільки клопотання про арешт майна подане без додержання вимог ст. 171 КПК України, воно піддягає поверненню прокурору для усунення недоліків з встановленням строку для такого усунення в сімдесят дві години.
Керуючись ст.ст. 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про накладення арешту на майно повернути прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_12 для приведення у відповідність до вимог ст. 171 КПК України.

Визначити прокурору строк в сімдесят дві години для усунення недоліків клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК України ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя:

15.10.2019