ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/1698/19 Номер провадження 11-кп/814/1148/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_2
Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000224 від 27.03.2019 відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця республіки Молдова, с. Фрасинешти, Унгенського району, молдованина, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, пенсіонера, інваліда ІІІ групи, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,
за апеляційною скаргою заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_9 на вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 19 серпня 2019 року,

ВСТАНОВИЛА :
Цим вироком ОСОБА_8 засуджено:

-За ч.2 ст.185 КК України на 3 місяці арешту;

-За ч.3 ст.185 КК України на 3 місяці 15 днів арешту.

За сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 визначено остаточне покарання у виді 3 місяців 15 днів арешту.

Стягнуто із ОСОБА_8 на користь держави, витрати на залучення експерта в сумі грн. 1570 грн. 10 коп.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно вироку суду, близько 22 години 24.03.2019, ОСОБА_8 , попередньо взявши з собою знаряддя у вигляді фрагменту металевого листа довжиною близько 1 метра, прибув до Свято-Дмитрівської церкви, яка розташована за адресою: с. Ромодан Миргородського району, вул. Шевченка 1/10. Скориставшись відсутністю поряд сторонніх осіб та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, тобто діючи таємно, за допомогою знаряддя у вигляді фрагменту металевого листа довжиною близько 1 метра, шляхом віджиму пошкодив металопластиковий профіль вікна Свято-Дмитрівської церкви. Далі, застосувавши фізичну силу, ОСОБА_8 , через вікно проник в приміщення церкви, де викрав три срібних ювелірних вироби у вигляді хрестиків. Загальна вага викрадених срібних ювелірних виробів становить 5,53 грамів.

Після чого з викраденими ювелірними виробами ОСОБА_8 , місце вчинення кримінального правопорушення покинув, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_10 , матеріальну шкоду на суму 727 грн. 29 коп.

Крім того, 25.03.2019, близько 11 години ОСОБА_8 перебуваючи в с. Ромодан Миргородського району, проходячи через міст, який розташований над залізничними коліями, поруч із залізничною станцією с. Ромодан, та автобусною зупинкою с. Ромодан, що по вул. Леніна, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, викрав велосипед синього кольору марки «Вікторія» з території прилеглої до залізничних колій.

Після чого з викраденим велосипедом ОСОБА_8 місце вчинення кримінального правопорушення покинув, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_11 , матеріальну шкоду на суму 1200 грн.
У поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи відповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, кваліфікацію дій обвинуваченого та доведеність його вини, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з невірним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність при призначенні обвинуваченому покарання та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого. На обґрунтування своїх вимог зазначає, що призначаючи ОСОБА_8 покарання за ч.3 ст.185 КК України у вигляді арешту, суд помилково обчислив строк цього покарання не тільки в місцях, а й у днях, що суперечить вимогам ст. 73 КК України.
Також, прокурор зазначає, що до обвинуваченого безпідставно застосовано ст.69 КК України, оскільки останній вчинив злочин тяжкий злочин крадіжку з проникненням. Викрадений велосипед повернутий не обвинуваченим, а працівниками поліції.
За наслідками апеляційного розгляду державний обвинувач пропонує призначити ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України покарання у виді 3 років позбавлення волі та на підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання обвинуваченому у виді 3 років позбавлення волі.
Інші учасники провадження вирок суду не оскаржували.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 на підтримку поданої апеляційної скарги, заперечення проти апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 в умисному викрадені чужого майна, пов`язаного з проникненням у приміщення, тобто злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та в умисному викраденні чужого майна, тобто злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, вчиненого повторно за обставин, викладених у вироку суду та правильність правової кваліфікації його дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Що стосується доводів апеляції прокурора про порушення районним судом норм матеріального закону (ст.73 КК України) при призначенні ОСОБА_8 покарання за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України, у вигляді арешту, то вони заслуговують на увагу.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України.

Статтею 60 КК України встановлено, що покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого в умовах ізоляції і встановлюється на строк від одного до шести місяців.

Правилами ст.73 КК України передбачено, що строки покарання обчислюються відповідно в роках, місяцях та годинах. При заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення допускається обчислення строків покарання у днях.

Так, оскаржуваним вироком ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, до покарання у виді 3 місяців 15 днів арешту, що не відповідає положенням Загальної частини КК України, за якими цей вид покарання визначається лише місяцях, на що правильно вказує прокурор у свої апеляції, а тому вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 19 серпня 2019 року у цій частині підлягає скасуванню для приведення його у відповідність до норм матеріального законодавства.

Щодо доводів прокурора про надмірну м`якість призначеного судом покарання, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно з вимогами ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ч.1 ст.69 КК України За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Як встановлено вивченням справи, суд належно виконав зазначені вимоги закону.

Всупереч доводів прокурора, покарання винному призначене у відповідності до ст.65 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують покарання.

Так, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що врахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_8 злочину, конкретні обставини провадження, дані про особу винного, а також щире каяття, та активне сприяння ним розкриттю злочинів, добровільне відшкодування заподіяних збитків шляхом повернення викраденого та повідомлення про місце знаходження викраденого майна а також повідомлення правоохоронних органів про вчинення ним злочинів, що визнав обставинними, які пом`якшує покарання.

При цьому, колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 є пенсіонером, інвалідом ІІІ групи та має розлад психічної діяльності.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, шкода злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_8 фактично завдана не була, так як усі викрадені речі повернуті потерпілим, матеріальних претензій потерпілі не мають.

Також у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 повідомив, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на яких з його пенсії відраховуються аліменти.

Таким чином, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 ст.69 КК України, проте невірно визначив розмір призначеного покарання, що у даному випадку може бути виправлено судом апеляційної інстанції шляхом скасування вироку в частині призначеного судом покарання та ухвалення в цій частині нового вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

ЗАСУДИЛА :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 19 серпня 2019 року відносно ОСОБА_8 в частині призначення судом покарання скасувати та ухвалити новий вирок.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.185 КК України у розмірі, визначеному судом першої інстанції 3 місяці арешту.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України у виді 4 місяці арешту.

За сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання ОСОБА_8 у виді 4 місяців арешту.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня проголошення, а засудженому з моменту вручення йому копії вироку.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4