ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/9521/19
Номер провадження 11-cc/819/440/19 Головуючий в 1-й інстанції : ОСОБА_1
Категорія: ухвала слідчого судді Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

При секретарі: ОСОБА_5

За участю прокурора: ОСОБА_6

Підозрюваного: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №0000808 за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 09 липня 2019 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Херсонській області та відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 06 вересня 2019 року, включно.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням підозрюваний ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 09 липня 2019 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту або особистого зобов`язання.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на необґрунтованість пред`явленої йому підозри в інкримінованих злочинах.

Докази у даному кримінальному провадженні є неналежними та недопустимими, слідчим суддею в судовому засіданні не досліджувалися.

Копія клопотання слідчого про продовження прокурором строку досудового розслідування вручена не була, що позбавило його можливості подати прокурору свої заперечення на вказане клопотання слідчого, а тому оскаржувана ухвала слідчого судді про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно нього є незаконною.

Вказує, що в судовому засіданні слідчим та прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання даним ризикам.

Питання про застосування альтернативного запобіжного заходу не розглядалося.

Зазначає, що має постійне місце проживання, а тому запобіжний захід у виді домашнього арешту буде достатнім для виконання ним процесуальних обов`язків та запобігання можливим ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, підозрюваного, прокурора, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У відповідності до ст.29 Конституції України та ст.ст.176,177,178 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід врахувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідно до ст.183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Згідно з положеннями ч.4, ч.5 ст.199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, задовольняючи клопотання слідчого СУ ГУНП в Херсонській області про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя врахував те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, і підозра у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується наведеними у клопотанні слідчого доказами. Крім того, судом враховано подальше існування заявлених стороною обвинувачення ризиків та наявність обставин, що перешкоджають завершенню досудового розслідування, у зв`язку з чим ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 08 липня 2019 року було продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000808 щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 за ч.4 ст.185 КК України до п`яти місяців, тобто до 16 вересня 2019 року (а.п.115-116).

Перевіривши наведені висновки суду першої інстанції у відповідності з доводами апеляційної скарги підозрюваного, колегія суддів, вважає їх вірними та обґрунтованими.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, належним чином перевірена та встановлена слідчим суддею при розгляді даного клопотання та раніше вже була предметом перевірки судів першої та апеляційної інстанцій при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому доводи апелянта, які це заперечують, являються безґрунтовними.

Доводи апеляційної скарги підозрюваного про неналежність та недопустимість доказів його вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні позбавлені правових підстав. Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя повинен встановити наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує принаймні один з ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику чи ризиків, зазначених в клопотанні. Слідчий суддя виконав вказані вимоги закону. Питання про доведеність чи не доведеність вини ОСОБА_7 , буде вирішуватися судом першої інстанції при вирішенні справи по суті.

Крім того, як зазначив у своєму рішенні ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Що стосується висновку місцевого суду про подальше існування ризиків того, що підозрюваний може вчинити одну із дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, то слід зазначити наступне.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам переховуватися від органів досудового слідства і суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до п.п.3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Така практика Європейського суду з прав людини кореспондується із положеннями ст.178 КПК України, відповідно до якої, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, також враховуються:

-вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

-тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винувати у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

-вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

-міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

-наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

-репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

-майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

-дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

-наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

-розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з вказаними положеннями кримінального процесуального законодавства, суд апеляційної інстанції враховує дані про особу підозрюваного, який раніше судимий (а.п.24-25), за місцем проживання характеризується негативно, перебував на обліку в Заводському ВП ГУНП в Миколаївській області як особа, відносно якої встановлений адміністративний нагляд, притягувався до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП (а.п.27), офіційно непрацевлаштований, законне джерело доходів відсутнє, міцних соціальних зв`язків не має, не одружений, зареєстрований та фактично проживає на території Миколаївської області, тобто поза межами розташування органу досудового розслідування.

Таким чином, вагомість доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_7 , а саме позбавлення волі на строк до восьми років, факт того, що підозрюваний раніше судимий, не має будь-яких соціальних зв`язків, які стримували б його від ухилення від органів досудового розслідування та суду, вказують на подальше існування ризиків того, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити або сховати речі та документи, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому доводи апеляційної скарги підозрюваного про необхідність зміни обраного щодо нього запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт чи особисте зобов`язання є безпідставними, оскільки з огляду на викладене більш м`який вид запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

На думку колегії суддів, продовжуючи строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , слідчий суддя дотримався принципу співмірності прав підозрюваного та необхідності охорони прав і інтересів суспільства.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, і ці ризики на момент розгляду клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваного, не зменшилися.

Доведеність існування підстав для продовження строку тримання під вартою підозрюваного у зв`язку з неможливістю закінчити досудове розслідування та збирання доказів, також було предметом перевірки слідчого судді при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу.

Зокрема слідчим суддею враховано, що завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою неможливе у зв`язку з необхідністю проведення ряду процесуальних дій, зокрема отримання та долучення до матеріалів висновків ряду судових експертиз, призначених у даному кримінальному провадженні, зібрання в повному обсязі матеріали, що характеризують особу підозрюваних ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , витребувати відповіді з міських та районних судів Сумської області, направлені в період з 01 липня 2019 року, отримати матеріали наданого УСР ГУНП в Херсонській області, а також за наявності достатніх доказів, повідомити ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 про зміну раніше повідомленої підозри та в подальшому з урахуванням отриманих експертиз повідомити остаточну підозру, виконати вимоги ст. 290 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, провести інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, необхідність у проведені яких виникне під час досудового розслідування кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 08 липня 2019 року було продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000808 щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 за ч.4 ст.185 КК України до п`яти місяців, тобто до 16 вересня 2019 року (а.п.115-116).

Доводи апелянта про те, що копія клопотання слідчого про продовження прокурором строку досудового розслідування вручена не була, що позбавило його можливості подати прокурору свої заперечення на вказане клопотання слідчого, - позбавлені правових підстав.

Так, відповідно до п.2, п.3 ч.3 ст.294 КПК України строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні №0000808 було продовжено постановою керівника Новокаховської місцевої прокуратури Херсонської області від 11 червня 2019 року до трьох місяців, а також ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 08 липня 2019 року до п`яти місяців, проте, чинним кримінальним процесуальним законом не передбачена необхідність вручення клопотання слідчого, прокурора про продовження строку досудового розслідування, підозрюваному.

Під час вивчення матеріалів провадження будь-яких фактів порушення права підозрюваного на свободу та особисту недоторканість, колегією суддів не встановлено.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про те, що питання про застосування альтернативного запобіжного заходу не розглядалося являються безпідставними, оскільки відповідно до ухвали слідчого судді Новокаховского міського суду Херсонської області від 21 квітня 2019 року при обранні підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою було визначено розмір застави.

Таким чином при продовженні строку тримання під вартою слідчим суддею дотримані як вимоги ст.ст.176, 177, 178, 183, 197, 199 КПК України, так й права осіб, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому дослідивши належним чином всі матеріали провадження та навівши в ухвалі достатні мотиви, у зв`язку із чим підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 405 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 09 липня 2019 року, якою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4