ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/756/19 Справа № 201/4740/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 14 травня 2019 року про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:
Вказаною ухвалою задоволено частково клопотання слідчого Соборного відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 про накладення арешту.
Накладено арешт на транспортний засіб, автомобіль «Форд Фокус», д.н. НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 , шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження ним, і визначити місце збереження вищевказаного автомобіля на майданчику Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро, вул. Шевченко, 7, з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні на період проведення судово-транспортної експертизи та отримання відповідних висновків необхідних для проведення повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування.
Рішення суду обґрунтовано тим, що в межах даного кримінального провадження призначено судово-транспортну експертизу, яка до теперішнього часу не проведена.
На підставі викладеного, а також з врахуванням матеріалів клопотання та наданих доказів, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання слідчого, оскільки дані, викладені у матеріалах кримінального провадження дають підстави для висновку про те, що з метою не допущення переховування, забезпечення схоронності спірного майна, чи уникнення пошкодження предмету злочинного посягання, а саме автомобіля марки «Форд Фокус», д.н. НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 , а також для забезпечення схоронності майна як речового доказу в рамках зазначених матеріалів досудового розслідування та проведення необхідної для досудового слідства експертизи, накладення арешту на автомобіль в даному кримінальному провадженні є необхідним, оскільки метою накладення арешту є забезпечення його збереження на час досудового слідства та судового провадження у даному кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі:

- адвокат просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою скасувати арешт на транспортний засіб, автомобіль «Форд Фокус», д.н. НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 .
На думку апелянта, слідчий суддя проігнорував обставини встановлені за матеріалами справи та доводи викладені в клопотанні представника ОСОБА_6 не надав їм належної правової оцінки:
Згідно з текстом витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000974 в кузов автомобіля «Форд фокус», номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 внесені зміни і жодного слова про знищення, заміну чи пошкодження немає.
На думку апелянта, слідчий суддя проігнорував, що в матеріалах справи досліджених ним особисто, відсутні належні докази того, що автомобіль «Форд фокус» номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , право власності на який належить ОСОБА_7 , відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України: знаряддя вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, містить інші відомості що можуть бути використані як доказ по справі.
Згідно з копією протоколу огляду вказаного автомобіля слідча ОСОБА_9 встановила, що в салоні вказаного автомобіля, при зовнішньому огляді номеру VIN коду кузова автомобіля було виявлено, що у зв`язку з іржею металу не вдалося встановити номеру VIN коду.
Вважає, що в протоколі огляду слідча ОСОБА_9 вказала, що саме через наявність іржі вона не змогла встановити VIN код автомобіля, а не через пошкодження, зміну чи його знищення іншим шляхом.
В той же день, слідча ОСОБА_8 внесла до єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 290 КК України, зазначивши, що ніби то до кузову автомобіля Форд фокус» номерний знак НОМЕР_1 внесені зміни.
На думку апелянта, слідчий суддя не встановив жодного документу, який би підтвердив обставину знищення, підробки чи заміни номерів вузлів та агрегатів автомобіля Форд фокус» номерний знак НОМЕР_1 , а безпідставно вказав, про призначення судової експертизи.
В матеріалах судової справи відсутні висновок експерта, або звичайна довідка експерта про те, що в автомобілі «Форд фокус» номерний знак НОМЕР_1 , було вчинено знищення, підробку або заміну ідентифікаційного номера , номерів двигуна, шасі або кузова, або заміна без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу, взагалі такого, на його думку, не встановлено.
Те, що під час огляду VIN коду автомобіля слідча не змогла його прочитати через іржу, бо цього не видно, то вказане не може містити ознаки кримінального правопорушення та бути підставою внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДРу, а тим більше накладення арешту на автомобіль.
Вважає, що слідчий суддя взагалі не зазначив в своїй ухвалі про те, що автомобіль «Форд фокус» номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , відповідає хоч одному з критеріїв, зазначених в статті 98 КПК України.
Натомість, на другій сторінці своєї ухвали, слідчий суддя з незрозумілих підстав та мотивів вказав про необхідність збереження схоронності спірного майна, хоча ніякого спору з приводу вказаного автомобіля немає взагалі.
Також, на другій сторінці своєї ухвали, слідчий суддя з незрозумілих , на його думку, підстав та мотивів вказав про необхідність уникнення пошкодження предмету злочинного посягання, хоча злочинного посягання на вказаний автомобіль, не було.
Слідчий суддя, на його думку, не перевірив належним чином рішення слідчого про визнання даного автомобіля в якості речового доказу, яке є безпідставним та нічим не аргументованим. Слідчий суддя проігнорував відсутність відомостей конкретно яким саме критеріям та в чому конкретно відповідає вилучений автомобіль, для визнання їх речовими доказами, підтвердження чи спростування доводів слідства про скоєний злочин.
Вважає, що слідчий суддя не надав правову оцінку вказаним обставинам, та не розяснив цю обставину в своєму рішенні, обмежуватися витягами з норм права без роз`яснення підстав та причин свого рішення, дійшов до помилкового рішення, що був факт вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 290 КК україни.
Крім того, на думку апелянта, слідчий суддя проігнорував, що співробітниками поліції було вчинено ряд грубих правопорушень під час зупинки та огляду автомобіля «Форд фокус», починаючи з незаконної зупинки автомобіля співробітниками патрульної поліції всупереч вимог ст. 35 Закону України «Про поліцію» і закінчуючи, на його думку, порушенням порядку огляду автомобіля.
Вважає, що огляд автомобіля було проведено в формі обшуку з протиправним втручанням співробітників поліції в приватну власність шляхом проникнення під капот та в салон транспортного засобу.
Вважає, що дозволу про обшук автомобіля «Форд фокус» номерний знак НОМЕР_1 співробітники поліції від суду не отримували і відповідно не мали права його проводити, навіть під формою проведення огляду.
Вважає, що порушено строк розгляду судом вказаного клопотання.
Вважає висновок слідчого судді про те, що все арештоване майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, щодо арешту є доцільним,- суперечить обставинам справи та дослідженим доказам безпідставним та надуманим.

Заслухавши доповідь судді, думку апелянта, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити, перевіривши надані матеріали, колегія суддів дійшла до наступного висновку.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально - протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З наданих матеріалів вбачається, що відповідно до рапорту заступника командира роти №3 батальйону №1 УПП в Дніпропетровській області ДПП ОСОБА_10 від 19 квітня 2019 року, який було зареєстровано Соборним ВП ДВР ГУНП в Дніпропетровській області в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, під час несення служби 19 квітня 2019 року близько 02 години 30 хвилин за адресою м. Дніпро, Кодацький узвіз, буд. 36, був зупинений автомобіль «Форд Фокус», д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_11 . При цьому, під час перевірки документів та звірки номеру кузову автомобіля було виявлено відсутність вінкоду.
Слідчим СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 було проведено огляд автомобіля, що підтверджується відповідним протоколом від 19 квітня 2019 року. При цьому постановою старшого слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 від 19 квітня 2019 року даний автомобіль в даному кримінальному провадженні визнано речовим доказом та передано на зберігання.
В межах даного кримінального провадження призначено судово-транспортну експертизу.
Слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого, на думку колегії суддів, обґрунтовано дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого, оскільки дані, викладені у матеріалах кримінального провадження дають підстави для висновку про те, що з метою не допущення переховування, забезпечення схоронності спірного майна, чи уникнення пошкодження предмету злочинного посягання, а саме автомобіля марки «Форд Фокус», д.н. НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 , а також для забезпечення схоронності майна як речового доказу в рамках зазначених матеріалів досудового розслідування та проведення необхідної для досудового слідства експертизи, накладення арешту на автомобіль в даному кримінальному провадженні є необхідним, оскільки метою накладення арешту є забезпечення його збереження на час досудового слідства та судового провадження у даному кримінальному провадженні.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що є підстави обґрунтовано вважати, що зазначений автомобіль відповідає вимогам ст. 98 КПК України щодо речового доказу, вказане майно може бути використано у якості доказу у кримінальному провадженні, його збереження необхідне для відшкодування збитків і забезпечення можливих цивільних позовів.
Отже арешт на автомобіль був накладений з дотриманням вимог Закону, і доводи апеляційної скарги вочевидь суперечать наявним матеріалам.
Суттєвих порушень, які б слугували зміні або скасуванню ухвали колегією суддів не вбачається.
Порушень слідчим під час проведення огляду транспорного засобу також не встановлено.
Ухвала за змістом є належно вмотивованою обґрунтованою та законною.
Таким чином апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 14 травня 2019 року про арешт майна, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4