Справа № 196/959/19
№ провадження 1-кп/196/109/2019
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 року смт.Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючої судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5

представника потерпілого-адвоката ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

адвоката ОСОБА_9

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт.Царичанка угоду про примирення укладену між потерпілими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та підозрюваними ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000272, яке надійшло до суду з Царичанського відділу Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області з обвинувальним актом по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця с. Зубківка Царичанського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Китайгород Царичанського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

31.05.2019 близько 18:30 год., ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_7 на автомобілі марки ВАЗ 21063 д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , прибули до території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , власником якого є ОСОБА_10 .

Далі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 через двері, які їм відчинив ОСОБА_4 , зайшли до приміщення кухні за вищевказаною адресою, в якому на той час знаходилися він та його батько ОСОБА_10 .

Усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, порушивши основні права, свободи та інші загальнолюдські цінності, які повинна мати кожна людина і які закріплені в Конституції України, а саме на повагу гідності громадянина, права на фізичну свободу та особисту недоторканість, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , нічого не пояснюючи, наказали ОСОБА_4 піти з ними до автомобіля, на якому вони приїхали і ОСОБА_4 , боячись за своє життя та здоров`я, виконав їхні вимоги, сівши до салону автомобіля, а саме на заднє сидіння разом з ОСОБА_11 , тим самим незаконно позбавили його можливості вільно залишити салон вказаного автомобіля.

Далі, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 на вказаному автомобілі, під керуванням ОСОБА_12 , поїхали в сторону с. Китайгород Царичанського району Дніпропетровської області, де під час руху ОСОБА_7 умисно наніс близько п`яти ударів долонею лівої руки по обличчю ОСОБА_4 та один удар ліктем правої руки в грудну клітку, при цьому вимагаючи від останнього, щоб той розповів куди він подів гусей, яких він нібито у нього викрав разом з ОСОБА_5 .
В подальшому на вказаному автомобілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , заїхали на вул. Забрідчанську в с. Китайгород Царичанського району Дніпропетровської області, де зупинилися поряд з домоволодінням під № 21, біля двору якого на той час знаходився ОСОБА_5 , та наказали останньому сісти до салону автомобіля.

На вимогу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ОСОБА_5 сів до салону автомобіля, і вони вчотирьох поїхали в напрямку с. Китайгород, де зупинилися біля території колишньої ферми, розташованої на околиці вказаного села.

Знаходячись на вказаному місці ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вийшли з салону автомобіля і в цей час ОСОБА_7 дістав з багажника автомобіля биту чорного кольору та умисно наніс нею ОСОБА_4 удари по ногах, в районі стегон, після чого, продовжуючи свої протиправні дії, умисно наніс ОСОБА_13 битою удари по ногах, руках та спині, тим самим заподіявши потерпілим фізичних страждань, при цьому вимагаючи від останніх повідомити куди вони поділи гусей, яких вони нібито в нього викрали.

В подальшому, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , посадивши ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до салону автомобіля, привезли їх до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_8 , чим продовжили реалізацію злочинного умислу, направленого на незаконне позбавлення волі ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , помістивши їх до приміщення підвалу, вхід до якого накрили дерев`яною кришкою, чим позбавили можливості останніх вільно пересуватись, тобто залишили в умовах, що позбавили ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просторової, часової орієнтації та свіжого повітря.

Отже, своїми діями обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 незаконно позбавили волі двох осіб, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням потерпілим фізичних страждань, тобто вчинили злочин, передбачений ч.2 ст.146 КК України.
19.07.2019 року укладено угоду про примирення між потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та підозрюваними ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у відповідності до вимог ст.471 КПК України.

Зі змісту угоди про примирення вбачається, що підозрювані ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повністю визнали свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України. Потерпілі претензій до підозрюваних матеріального чи морального характеру не мають.

Під час укладення угоди про примирення потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та підозрювані ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , враховуючи наявність пом`якшуючої обставини - щире каяття та відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також те, що злочин вчинений підозрюваними вперше, у лікарів наркологів та психіатрів на обліку вони не перебувають, по місцю проживання підозрюваних компрометуючих даних на них немає, узгодили міру покарання за вчинений ними злочин, передбачений ч.2 ст. 146 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки кожному. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в підготовчому судовому засіданні визнали повністю свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України та надали суду згоду на затвердження угоди про примирення, вказавши, що вони повністю розуміють свої права та зміст обвинувачення за ч.2 ст.146 КК України, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, які їм роз`яснені судом. Крім цього, обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вказали, що вищезазначена угода про примирення укладена ними з потерпілими добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Також обвинувачені цілком зрозуміли роз`яснені судом права, передбачені ч.5 ст.474 КПК України.

Потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні просили затвердити угоду і вказали, що претензій до обвинувачених матеріального чи морального характеру у них немає. Наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п.2 ч.1 ст. 473 КПК України - їм зрозумілі.

Суд, заслухавши думку прокурора, який не заперечував проти затвердження угоди, пояснення потерпілих та обвинувачених, адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , вважає, що угода підлягає затвердженню, а ОСОБА_7 та ОСОБА_8 слід визнати винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, та призначити їм покарання, яке підозрювані та потерпілі узгодили між собою.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено в підготовчому судовому засіданні, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, оскільки вони незаконно позбавили волі двох осіб, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням потерпілим фізичних страждань. Зазначений злочин, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачені цілком розуміють права визначені п.1 ч.5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди судом.

Потерпілі також цілком розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, аніж ті, що передбачені в угоді.

Дана угода, на думку суду, відповідає вимогам КПК України та може бути затверджена і на підставі даної угоди може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать вимогам закону, правова кваліфікація злочину вірна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченими взятих на себе зобов`язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної між потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та підозрюваними ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у кримінальному провадженні /ЄРДР № 0000272/ і призначення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 узгодженої сторонами міри покарання.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 314, 371, 374, 468, 469, 473, 474, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену між потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та підозрюваними ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в кримінальному провадженні /ЄРДР № 0000272/ від 19 липня 2019р.

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме: дисковий накопичувач "DVD" з відеозаписом проведення слідчого експерименту - залишити в матеріалах кримінального провадження; 16 згорілих сірників, коробок з-під сірників, фрагмент ґрунту зі специфічним запахом, два поліетиленові мішки білого кольору, які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Царичанського ВП - знищити.

На підставі ст.174 ч.4 КПК України скасувати накладений ухвалою слідчого судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 04.06.2019р. арешт на автомобіль марки "ВАЗ 21063" д.н.з. НОМЕР_1 бежевого кольору, належний ОСОБА_7 .

Автомобіль марки "ВАЗ 21063" д.н.з. НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Царичанського ВП - повернути власнику ОСОБА_7 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ст. 394 КПК України, з врахуванням обмеження права оскарження даного вироку відповідно до ст.473 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Царичанський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченим та прокурору, інші учасники судового провадження, які були присутні під час проголошення вироку, мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1