Справа № 357/5740/19 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2900/19 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
засудженого - ОСОБА_6 в режимі відеоконференції під час трансляції з Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)»
секретаря судових засідань ОСОБА_7 ,
провівши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційний розгляд за апеляційними скаргами начальника Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 серпня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Волинка Сосницького району Чернігівської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, розлученого, до засудження не працюючого, раніше судимого:
- вироком Сосницького районного суду Чернігівської області від 16.06.1994 за ст.ст. 17 ч. 2, 215-3 КК України на 2 роки виправних робіт;
- вироком Сосницького районного суду Чернігівської області від 12.11.1996 за ст. 83 ч. 1 КК України на 2 роки виправних робіт з утриманням 15% в дохід держави;
- вироком Сосницького районного суду Чернігівської області від 29.04.1999 за ч. 1 ст. 142 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільненого 24.07.2003 року умовно- достроково на 1 рік 7 днів ст. 52 КК України;
- вироком Менського районного суду Чернігівської області від 04.04.2005 за ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 3, ст.ст. 70,71 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі. Звільненого 12.12.2007 умовно-достроково на 4 місяці 26 днів, ст. 52 КК України;
- вироком Сосницького районного суду Чернігівської області від 15.01.2009 за ч. 3 ст. 185,75 КК України на 3 роки позбавлення волі, з іспитовим строком на 3 роки;
- вироком Сосницького районного суду Чернігівської області від 08.02.2010 за ст. 395 КК України на 3 місяці арешту, звільненого 11.06.2010 по відбуттю покарання,
відбуває покарання у Державній установі «Білоцерківська ВК № 35» за вироком Коропського районного суду Чернігівської області від 03.04.2017, який вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 20.06.2017 в частині призначеного покарання скасовано, та призначено покарання за ст.ст. 162 ч. 1, 185 ч. 3, 70 ч. 1 КК України у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, початок строку 2 грудня 2016 року, кінець 14 листопада 2020 року про умовно-дострокове звільнення,
До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування невідбутої частини покарання відносно ОСОБА_6 на підставі ст. 81 КК України.
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 серпня 2019 року відмовлено у задоволені клопотання Державної установи «Білоцерківська ВК № 35» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 .
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_6 протягом 1994-2017 років сім разів був засуджений за умисні злочини. Неодноразово відбував покарання у місцях позбавлення волі та звільнявся з місць позбавлення волі умовно - достроково, однак кожного разу після звільнення знову вчиняв нові умисні злочини, у зв`язку з чим, суд першої інстанції оцінюючи в сукупності дані про особу засудженого прийшов до висновку, що ОСОБА_6 не заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Також, суд першої інстанції зазначив, що підстави для умовно-дострокового звільнення які б беззаперечно вказували, що засуджений ОСОБА_6 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, відсутні.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, начальник Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження просить ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 серпня 2019 року скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 та звільнити засудженого ОСОБА_6 умовно-достроково від подальшого відбування покарання за вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 20.06.2017.
Обґрунтовуючи свої вимоги, апелянт зазначає, що висновки суду першої інстанції про відмову узадоволені клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого є формальними та не мають чіткого обґрунтування вимогам чинного законодавства. Зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні судового рішення навів обставини, що характеризують особу засудженого, разом з тим, зазначені обставини були враховані судом при призначенні покарання засудженому ОСОБА_6 , а тому на думку апелянта, повторно звертати на них увагу є недоцільним, так як це суперечить принципу недопустимості повторної відповідальності. Вказує, що засуджений за час відбування покарання в державній установі «Білоцерківська виправна колонія (№35)» з 03.08.2017 порушень вимог режиму утримання не допускав, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, за що був неодноразово заохочений, станом на 20.08.2019 має 5 заохочень, при цьому останнє заохочення було оголошено вже 17.07.2019, після фактичного направлення матеріалів до суду. Крім того, засуджений ОСОБА_6 , в порядку ст. 101 КВК України, 10.08.2018 був переведений з дільниці ресоціалізації до дільниці соціальної реабілітації, як засуджений, який стає на шлях виправлення, де останній продовжив працювати на контрагентському об`єкті та сумлінно себе поводити, що в подальшому дало підстави на комісії установи, прийняти позитивне рішення про направлення матеріалів до суду про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 .
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 посилаючись на незаконність ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 серпня 2019 року, просить зазначену ухвалу суду скасувати та винести нову ухвалу, якою звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції при постановлені ухвали, не врахував висновок адміністрації Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)», згідно якого, він вину у скоєному визнав, на майбутнє висловлює добрі наміри та плани. В особистості відбулися процеси позитивних змін, які створили готовність до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві. Підтримує соціально-корисні стосунки з рідними шляхом листування, особистих побачень. Крім того, апелянт зазначає, що після звільнення буде працевлаштований, що підтверджується довідкою та характеристикою з місця роботи.
Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого, який підтримав апеляційні скарги, та просив задовольнити їх, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги начальника Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» та засудженого ОСОБА_6 не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно із ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття засудженим відповідного строку покарання, передбаченого частиною третьою цієї статті.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 вироком Коропського районного суду Чернігівської області від 03.04.2017 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 162 КК України, на підставі ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Вироком апеляційного суду Чернігівської області від 20.06.2017 вирок Коропського районного суду Чернігівської області від 03.04.2017 щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасовано та призначено за ч.1 ст. 162, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
21 травня 2019 року начальник Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» ОСОБА_8 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_6 від невідбутої частини строку покарання за вироком Коропського районного суду Чернігівської області від 03.04.2017.

Суд першої інстанції при розгляді клопотання начальника державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)», всупереч твердженням апелянтів, ретельно та належним чином перевірив доводи клопотання щодо наявності підстав, передбачених ст. 81 КК України для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 . Так, судом першої інстанції під час судового розгляду було досліджено матеріали справи, заслухана думка засудженого ОСОБА_6 , прокурора та представника колонії, та прийнято обґрунтоване рішення про відмову у задоволені клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 . При цьому, судом першої інстанції, було враховано, дані про особу засудженого, який має 4 заохочення, та не має стягнень, протягом 1994-2017 років сім разів був засуджений за умисні злочини, в тому числі тяжкі злочини в стані алкогольного сп`яніння. Неодноразово відбував покарання у місцях позбавлення волі та звільнявся з них умовно - достроково, однак кожного разу після звільнення знову вчиняв нові умисні злочини, що свідчить про тривале злочинне спрямування його поведінки та небажання стати на шлях виправлення.
Згідно із характеристикою від 23.05.2019 та довідкою про стягнення і заохочення, виданими установою виконання покарань, засуджений ОСОБА_6 під час перебування у Новгород-Сіверській установі виконання покарань №31 характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, утримуючись в Чернігівському СІЗО характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. За час відбування покарання у Державній установі «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» характеризується позитивно, за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці має 4 заохочення, стягнень не має. На даний час працевлаштований, відноситься до праці добре, 10.08.2018 був переведений на дільницю соціальної реабілітації. Також, відповідно до зазначеної характеристики, ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів.
Враховуючи зазначені вище обставини в сукупності, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав однозначно стверджувати про виправлення засудженого ОСОБА_6 , хоча відбутий ним строк покарання формально і узгоджується з вимогами ч.3 ст.81 КК України, проте в даному випадку є недостатнім для об`єктивного висновку щодо виправлення засудженого.
Що стосується доводів апеляційних скарг начальника Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» та засудженого ОСОБА_6 про формальність висновків суду першої інстанції при ухваленні рішення та неналежне врахування судом першої інстанції даних про поведінку і ставлення до праці ОСОБА_6 , то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки суд першої інстанції належним чином врахував всі дані, які враховуються при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення засудженого, в тому числі і ті на які посилаються апелянти в своїх апеляційних скаргах, та обґрунтовано дійшов висновку про те, що застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є передчасним, з чим погоджується і колегія суддів.
При цьому, доводи апелянта щодо невідповідності висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам провадження, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що постановлена судом ухвала відносно ОСОБА_6 є законною, обгрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для її скасування та задоволення поданих апеляційних скарг не вбачає.
Керуючись ст. ст. 405, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги начальника Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 серпня 2019 року, про відмову у задоволені клопотання Державної установи «Білоцерківська ВК № 35» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ _________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4