справа № 208/5299/19
№ провадження 1-кс/208/2507/19
УХВАЛА
Іменем України

27 серпня 2019 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши в судовому засіданні клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Дніпродзержинська, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

25.11.1999 Заводським районним судом міста Дніпродзержинська за ч.1 ст.107 КК України до покарання у вигляді виправних робіт на строк 2 місяці з утриманням 10 відсотків, вирок набрав законної сили 03.12.1999; 24.03.2003 Заводським районним судом міста Дніпродзержинська за ч.2 ст.185, 75 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, на підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки, звільнений із залу суду, вирок набрав законної сили 30.05.2003; 17.11.2006 Заводським районним судом міста Дніпродзержинська за ч.1 ст.185, ч.1 ст.317, 76 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки, вирок набрав законної сили 03.12.2006; 31.10.2008 Заводським районним судом міста Дніпродзержинська за ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, додаткові міри конфіскація майна, на підставі ст.71 КК України частково приєднати невідбутий строк 3 роки, за вироком Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 28.12.2007 до відбуття ухвалити 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2 майна, зарахування з 22.02.2008 по 31.10.2008, вирок набрав законної сили 12.12.2008, звільнення 22.08.2014 по відбуттю строку покарання; 06.11.2018 Заводським районним судом міста Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнити з іспитовим строком 3 роки, вирок набрав законної сили 07.12.2018; 25.07.2019 Дніпродзержинською місцевою прокуратурою до Заводського районного суду направлено обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 186 КК України; -

встановив:
Слідчий звернувся до суду вищезазначеним клопотанням, пославшись на те, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєні тяжкого злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду або вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні слідчий підтримав своє клопотання, просив застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки інший більш м`який запобіжний захід не зменшить ризики передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного, а тому єдиним запобіжним заходом який забезпечить його процесуальну поведінку, є тримання під вартою.

Прокурор підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити з підстав, наведених у його мотивувальній частині. Зазначив, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків.

Підозрюваний просив обрати домашній арешт за місцем його проживання.

Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання, просив застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Слідчий суддя, вислухавши слідчого, прокурора, підозрюваного та його захисника, вивчивши клопотання, матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що 28.07.2019 приблизно о 19.30 год. ОСОБА_5 перебуваючи біля буд. № 47 по вул. Короленківській в м. Кам`янському, підійшов ззаду до потерпілого ОСОБА_7 та рукою вихопив з правої руки останнього мобільний телефон Samsung Galaxy J2 Pro (2018) (SM-J250F) ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартість якого згідно висновку експерта № 19/12.1/992 від 21.08.2019 становить 2450,00 грн. Після чого, утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_5 , не реагуючи на вимоги потерпілого ОСОБА_7 зупинитись та повернути викрадене майно, побіг по вул. Короленківській у напрямку перехрестя із вул. Спортивною в м. Кам`янському та з поля зору потерпілого зник. Таким чином ОСОБА_5 отримав реальну можливість розпорядитися викраденим майном, тобто довів свій протиправний умисел до кінця.

01.08.2019 зазначений факт зареєстровано до ЄРДР за №0001501 за ч.2 ст.186 КК України.

27.08.2019 ОСОБА_5 повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України

27.08.2019р. слідчий СВ Кам`янського ВП звернувся до суду з погодженим з прокурором клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи вимоги ч.1 та ч.2 ст.177 КПК України, на стадії досудового розслідування кримінального провадження слідчий суддя вважає, що він не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування відносно неї запобіжного заходу.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів кримінального провадження, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: показанням потерпілого ОСОБА_7 , протоколом пред`явлення особи ОСОБА_8 для впізнання потерпілому ОСОБА_7 , протоколом огляду предмета - специфікації до договору фінансового кредиту).

Враховуючи вимоги ч.1 та ч.2 ст.177 КПК України, на стадії досудового розслідування кримінального провадження слідчий суддя вважає, що він не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування відносно неї запобіжного заходу.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали кримінального провадження, доходить до висновку про наявність достатньої кількості доказів для обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого ним кримінального правопорушення.

Слідчий у своєму клопотанні та прокурор у судовому засіданні, як на наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, послались на те, що ОСОБА_5 може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, так як підозрюваний вчинив кримінальне правопорушення вже не вперше, що свідчить про те, що останній не дотримується суспільних норм поведінки та моралі, порушує обов`язки, покладені на нього чинним законодавством, що вказує на те, що підозрюваний й у подальшому буде порушувати покладені на нього обов`язки, в тому числі й обов`язки, покладені на нього нормами КПК України та судом; окрім того підозрюваний не має сталих соціальних зв`язків, а саме постійного місця роботи, дружини, дітей, що вказує на те, що він може у будь-який момент залишити межі міста та області з метою переховування від органів досудового розслідування та/або суду для уникнення покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення; вчините інше кримінальне правопорушення, так як підозрюваний вже не вперше вчинив кримінальне правопорушення майнової спрямованості, не маючи постійного місця роботи та заробітку, що вказує на те, що він й у подальшому може вчинювати кримінальні правопорушення майнової спрямованості з метою заробітку коштів, що вказує на те, що у подальшому будь-який запобіжний захід, не пов`язаний із примусовим позбавленням волі, не зможе забезпечити виконання покладених на підозрюваного обов`язків.

Слідчий суддя вважає реальними, обґрунтованими та доведеними ризики, перелічені в ч.1 ст.177 КПК України.

Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його "вразливій" стадії.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Враховуючи, що санкція ч.2 ст.186 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років, слідчий суддя не вбачає наразі іншої можливості запобігти ризику переховування підозрюваним від органу досудового розслідування у інший спосіб, ніж тримання його під вартою.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає обґрунтованим клопотання слідчого про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті. Частиною 4 ст.183 КПК України передбачено, що слідчий суддя при постанові ухвали про застосування запобіжного заходу має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо злочину, вчиненого із застосування насильства або погрозою його застосування; щодо особи, стосовно якої в цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, встановлюється у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткових мінімумів.

Слідчий суддя вважає, що з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, встановленими під час судового засідання ризиками, розмір застави повинен складати сорок прожиткових мінімумів, що на дату розгляду клопотання становить 76840,00 грн., що достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Керуючись статтями 176-179, 184, 186, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя -

постановив:
Клопотання слідчого - задовольнити.
Застосувати у рамках кримінального провадження № 0001500 від 01.08.2019 року до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 25 жовтня 2019 року.
Відповідно до норм ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, визначити розмір застави 76840,00 гривень. У разі внесення застави на депозитний рахунок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, вважати, що до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 застосовано запобіжний захід у вигляді застави та покласти на нього наступні зобов`язання, які він повинен буде виконувати строком до 25.10.2019 року:
-з`являтися за першим викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, залежно від стадії кримінального провадження;
-не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, залежно від стадії кримінального провадження;
- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;
-утримуватися від спілкування з потерпілим в межах даного кримінального провадження.
Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1