Справа № 352/1923/19
Провадження № 1-кп/352/245/19
У Х В А Л А
про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

01 жовтня 2019 р. м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

з участю прокурора ОСОБА_2

потерпілого ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

секретаря ОСОБА_7

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.296, ч.2 ст.121 КК України, -

в с т а н о в и в :

Обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 висунуто обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.296, ч.2 ст.121 КК України, а саме у вчиненні хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, групою осіб, із застосуванням предмету, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, та в умисному спричиненні потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, вчиненому групою осіб.

Ухвалами слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 08.06.2019 р. обом обвинуваченим у рамках даного кримінального провадження обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 05.08.2019 р., з можливістю внесення застави.

Ухвалами слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 02.08.2019 р. обом обвинуваченим продовжено строк тримання під вартою до 01.10.2019 р., без визначення застави.

Прокурор заявив клопотання, які підтримав у підготовчому судовому засіданні, про обрання обвинуваченим, яким висунуто обвинувачення у вчиненні двох тяжких злочинів, для запобігання таким ризикам, як переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого і свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення (п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України), запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Вислухавши думку потерпілого, який підтримав клопотання прокурора, обвинувачених та захисника, які заперечували щодо обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених клопотань, виходячи з наступного.

Згідно висновку Конституційного Суду України, викладеному в рішенні від 23.11.2017 р. № 1-р/2017, продовження дії заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту та тримання під вартою, обраних під час досудового розслідування, без перевірки судом обґрунтованості підстав для їх застосування, суперечить вимогам обов`язкового періодичного судового контролю за застосуванням запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність (ч.2 ст.29 Конституції України).
Крім того, Конституційний Суд України зазначив, що висновки слідчого судді щодо будь-яких обставин, які стосувалися суті підозри, обвинувачення та були взяті до уваги при обґрунтуванні запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування, для суду на стадії судового провадження не є преюдиційними. У підготовчому провадженні суд має перевірити обґрунтованість застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, та прийняти вмотивоване рішення, незважаючи на те, чи закінчився строк дії ухвали слідчого судді, постановленої на стадії досудового розслідування про обрання такого запобіжного заходу.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання таким ризикам.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього кодексу.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.3 і п.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

З урахуванням обґрунтованості підозри у вчиненні обвинуваченими інкримінованих тяжких злочинів, того, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п. 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема, це стосується ризику незаконного впливу на потерпілого і свідків з боку обвинувачених, які заперечують свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів, та ризику вчинення іншого кримінального правопорушення з огляду на те, що стосовно обох обвинувачених на розгляді в судах знаходяться кримінальні провадження за ч.2 ст.296 КК України; враховуючи недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам, суд приходить до висновку про обрання обом обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому суд враховує, що обидва обвинувачені не одружені, не мають утриманців, не працюють, не мають постійного джерела доходів, не мають міцних соціальних зв`язків, ОСОБА_4 раніше не судимий, ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення умисного злочину.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
На підставі наведеного, керуючись ст. 176-178, 183, 194, 196, 197, 205, 314 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :

Обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12 на строк 60 днів, тобто до 29 листопада 2019 року, без визначення застави.

Обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12 на строк 60 днів, тобто до 29 листопада 2019 року, без визначення застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду до Івано-Франківського апеляційного суду подається протягом семи днів з дня її оголошення через Тисменицький районний суд.

Суддя ОСОБА_1