1Справа № 334/5670/18 1-кп/335/274/2019
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів Орджонікідзевський районного суду м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001638 від 13.05.2018 року за обвинуваченням:

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, працюючого слюсарем ПАТ «Мотор Січ», не одруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

13 травня 2018 року, приблизно о 16 годині 20 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на міжсходинковому майданчику третього поверху гуртожитку, розташованому в будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел направлений на умисне вбивство, в ході раптово виниклих особистих неприязних відносин з ОСОБА_9 , утримуючи в правій руці ніж наніс ним останньому один удар в область грудної клітини зліва, в результаті чого спричинив йому колото різане проникаюче сліпе поранення грудної клітки з пошкодженням серця, що ускладнилося гострою крововтратою, в результаті чого настала смерть ОСОБА_9 .

Після чого, ОСОБА_6 залишив місце скоєння кримінального правопорушення.

Судовий розгляд проведено в межах пред`явленого обвинувачення відповідно до ст.337 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, пояснив суду, що разом з матір`ю проживає в гуртожитку по АДРЕСА_2 близько 20 років. З сім`єю ОСОБА_10 не дружили та не спілкувались. Оскільки вони мали претензії до його матері, то з цього приводу декілька разів звертались до поліції. 13.05.2018 року разом з матір`ю з ранку ходили на ринок, де придбали в тому числі і дві пляшки пива, які потім він вжив. Повернулись близько 13 години. Близько 16 години мати вийшла до туалету. Почув звуки ругані та потасовки. Коли забіг до умивальника, побачив що Подоляки б`ють матір та тягнуть її до відкритого вікна. Він став їх зупиняти, ОСОБА_11 , який був фізично сильніший, переключився на нього, вдарив його по носі, і вони вдвох перемістились на сходинковий майданчик. В боротьбі він згадав про складний ніж, який часто носив для побутових потреб і який знаходився в лівому кармані брюк. Коли його доставав, то він випав, а ОСОБА_11 першим дотягнувся до нього. Вибивши ніж з рук ОСОБА_12 , він нахилився щоб його підняти, а ОСОБА_11 почав робити захват зверху. В цей час, не дивлячись, він один раз ударив ножем ОСОБА_11 вверх приблизно в середину грудної клітини, коли той був нахилений над ним. Той встав, у нього пішла кров і він попросив викликати «швидку допомогу». Після цього, ОСОБА_13 пішов до умивальника, вимив ніж від крові та пішов у свою кімнату. Ніж поклав на стіл. Через деякий час прибула поліція і його вивели на вулицю. Потім його ще супроводжували для освідування на стан алкогольного сп`яніння, а пізніше до райвідділу поліції, де відразу за його згодою слідчий відібрав біологічні зразки крові. Убивати ОСОБА_11 не хотів, хоча розуміє, що смерть потерпілого настала від його дій. Якушеву в той день він не бачив, а ОСОБА_14 побачив коли вийшов з умивальника з вимитим ножем. Позов потерпілої визнає частково в частині витрат на поховання та виплат за втратою годувальника. В частині стягнення моральної шкоди позов не визнає.

Згідно протоколу слідчого експерименту від 22.05.2018 року, підозрюваний ОСОБА_6 на стадії досудового розслідування відмовився від його проведення на підставі ст.63 Конституції України (т.2 а.с. 73-76).

Незважаючи на таку позицію обвинуваченого ОСОБА_6 , його вина у вчиненні злочину підтверджується дослідженими в ході судового розгляду наступними доказами:

-показами потерпілої ОСОБА_15 , яка в судовому засіданні пояснила, що разом з чоловіком ОСОБА_9 та двома неповнолітніми дітьми проживали у гуртожитку в будинку АДРЕСА_2 . У неділю 13.05.2018 року прийшли додому близько 16 години. Неповнолітній син пішов до туалету, де ОСОБА_16 стала його ображати, принижувати та облила водою. Через це з нею розпочався конфлікт, на який вийшов ОСОБА_17 . Вона стояла позаду свого чоловіка, якого ОСОБА_16 тримала за праву руку та кричала сину, щоб він убив ОСОБА_9 . ОСОБА_17 в умивальнику декілька раз вдарив чоловіка, потім вони перемістилися до коридору. Там ОСОБА_18 дістав з переднього бокового карману розкладний ніж з рукояткою коричнево-бордового кольору з лезом близько 10-12 см. та правою рукою вдарив ним чоловіка в ліву сторону грудної клітини знизу наверх і дещо протянув його, після чого холоднокровно вимив ніж від крові і разом з матір`ю пішов до себе в кімнату. Все це вона бачила з відстані приблизно 3 метрів. Чоловік після нанесеного йому удару ножем зробив три кроки та впав на підлогу. Вказані події відбувалися на протязі приблизно 5 хвилин. Викликали «швидку допомогу». Чоловік нікому ударів не наносив. Ці події також бачили мешканці гуртожитку ОСОБА_19 та ОСОБА_14 , який підійшов дещо пізніше. В цей день, приблизно за 15 хвилин до цих подій, чоловік випив пляшку пива, а ОСОБА_20 на вигляд були не тверезі. Раніше були конфлікти з сім`єю ОСОБА_20 , з приводу чого викликали поліцію. По справі заявляє два цивільні позови, які просить задовольнити повністю. Наполягає на суворій мірі покарання для обвинуваченого;

-показами свідка ОСОБА_21 , яка пояснила суду, що у вказаному гуртожитку проживає приблизно 17 років. Сім`ю ОСОБА_20 знає як таку що створює конфлікти, хоча у неї з ними їх не було. Від сусідів чула, що ОСОБА_20 облила водою сина ОСОБА_10 . В цей день бачила як ОСОБА_6 кидався з кулаками на ОСОБА_11 , який тримав руки в карманах та став відходити. ОСОБА_13 в правій руці тримав невеликий ніж з лезом 10-12 см. Він підійшов близько до ОСОБА_11 і вдарив його в ліву сторону грудної клітини в напрямку знизу вверх. ОСОБА_11 спротиву не чинив, весь час відходив назад. Після цього ОСОБА_20 зі своєю матір`ю пішли до своєї кімнати, а вона викликала «швидку допомогу» та поліцію;

-показами свідка ОСОБА_22 , який в судовому засіданні пояснив суду, що обвинувачений і потерпіла є сусідами по гуртожитку. Між ними раніше виникали сварки та конфлікти. В той день він спускався по сходах, бачив як ОСОБА_13 виходив із умивальника в коридор з ножем в руках. На запитання про те що сталось, відповів, що «ось так». Після цього побачив потерпілого в крові, якому став прикривати рану. ОСОБА_23 знає з дитинства як зухвалого, буйного, набридливого, який постійно шукає конфлікти. ОСОБА_11 навпаки був привітливий, спокійний, веселий;

-показами свідка ОСОБА_24 , який пояснив суду, що 13.05.2018 року заступив на службу в Управлінні патрульної поліції. Було отримано повідомлення про те, що в гуртожитку по вул. Трегубенко стався конфлікт та бійка з ножовим пораненням. Прибувши за вказаною адресою з`ясувалося, що там вже прибув один екіпаж поліції. В коридорі лежав закривавлений чоловік, прибула бригада «швидкої допомоги». З потерпілою не спілкувався. Було проведено опитування свідків, які вказали на ОСОБА_13 , який знаходився в своїй кімнаті. Двері він не відчиняв, їх було виламано, йому наділи на руки кайданки та відвели до патрульного автомобіля. Спротиву він не чинив, сказав, що він вимив руки і ніж, який поклав на стіл, але його там не було. Кімнату було оглянуто, на балконі знайшли складний ніж, який був замитий та без слідів крові. На місце події прибула слідчо-оперативна група. Від ОСОБА_13 було чутно запах алкоголю і його було доставлено для освідування на стан алкогольного сп`яніння;

-показами допитаного в якості свідка ОСОБА_25 , який повідомив суду, що є працівником поліції та 13.05.2018 року в складі екіпажу «201» отримав виклик на конфлікт з ножовим пораненням. По приїзду на місце там вже був один патрульний екіпаж та «швидка». В коридорі на третьому поверсі лежав чоловік в крові. З потерпілими не спілкувався. Свідки вказали на кімнату, де знаходився підозрюваний. Він не відчиняв. Було виламано двері, його відвели до патрульного автомобіля, а потім на освідування на стан алкогольного сп`яніння. У ОСОБА_13 був поцарапаний ніс, він нормально і адекватно себе вів, все сприймав та відповідав;

-показами свідка ОСОБА_26 , яка пояснила суду, що 13.05.2018 року знаходилась на кухні в гуртожитку за місцем свого проживання. Чула як ОСОБА_11 кричав «не чіпай моїх дітей», «викликай поліцію». Коли вийшла на сходову клітину, то побачила ОСОБА_11 , який тримався за живіт. Поряд стояв ОСОБА_13 , який тримав ніж з лезом приблизно до 15 см., склав його, поклав до кишені. Поряд стояла його мати і вони разом пішли до своєї кімнати. Сім`ю ОСОБА_20 знає як таку, що вживає алкогольні напої, конфліктує. ОСОБА_18 і раніше ходив з ножом, погрожував ним. Сім`ю ОСОБА_10 характеризує позитивно;

-показами свідка ОСОБА_27 , яка пояснила суду, що проживає в гуртожитку по АДРЕСА_2 близько восьми років. Сім`ю потерпілих ОСОБА_10 знає та характеризує позитивно. Буханець сусіди, які зловживали спиртними напоями, влаштовували сварки та драки. 13.05.2018 року близько 16 години чула крик ОСОБА_28 : «скільки та будеш чіпати мою дитину». Коли вийшла зі своєї кімнати № 29 в коридор, то побачила його в крові і він упав на підлогу. Буханців в коридорі вже не було. Раніше у ОСОБА_13 бачила складний ніж;

-показами допитаного в якості свідка ОСОБА_29 , який пояснив суду, що всі учасників конфлікту знає як сусідів. 13.05.2018 року чекав на чергу в душ. Чув крик про допомогу, спустився на третій поверх. Там бачив сусідку ОСОБА_30 та чоловіка на ім`я ОСОБА_31 та калюжу крові і ОСОБА_11 , який вже був без свідомості. Зі слів ОСОБА_32 , ОСОБА_6 вдарив ножом ОСОБА_9 . Викликали «швидку допомогу». Самого ОСОБА_13 не бачив.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_16 пояснила суду, що ОСОБА_17 є її рідним сином. 13.05.2018 року близько 15-16 годин прийшли з сином додому в гуртожиток. Алкогольні напої в цей день не вживали. Коли зайшла до умивальника, то туди зайшли чоловік та жінка ОСОБА_33 , які були в нетверезому стані. Дружина вилила щось їй в обличчя та почала наносити удари, а чоловік стояв у дверях і тримав у руках ніж. Потім ОСОБА_11 став викручувати руки, бити її об стіну головою. На крик підійшов син і вони накинулись на нього. Відштовхнувши нападників, вона з сином пішли до своєї кімнати. Через 10-15 хвилин почули стук у двері і їх вибили. В кімнату зайшли працівники поліції, які одягли сину на руки кайданки, вивели його та стали обшукувати кімнату. Від цього конфлікту мала синці на ногах і голові, з приводу чого проходила освідування. У сина ножа ніколи не було. ОСОБА_11 раніше чіплявся до неї, а в той день мав при собі ніж середньої величини. Син його не бив, а відштовхував. Крові не бачила. Від чого помер ОСОБА_11 вона не знає. Як знайшли в кімнаті ніж не бачила. Поліцейські сина не били. Сина характеризує позитивно як добру людину. Раніше він з ОСОБА_11 не сварився.

Допитаний в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_34 пояснив суду, що ОСОБА_13 знає з дитинства. Характеризує його позитивно як веселу людину, яка не вживає спиртні напої. З його слів знає, що в нього раніше були конфлікти в гуртожитку. Зі слів його матері ОСОБА_16 знає, що ОСОБА_18 захищав матір, якій погрожував ножем нетверезий чоловік.

Допитана в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_35 пояснила суду, що ОСОБА_13 є її племінником, а його матір сестрою. З її слів знає, що у них були конфлікти з сусідами за місцем проживання, причина яких їй не відома. З цього приводу звертались до поліції. ОСОБА_13 характеризує позитивно, як чуйну людину, яка не зловживає спиртними напоями.

Аналогічні покази надав суду допитаний в якості свідка ОСОБА_36 , який є чоловіком ОСОБА_37 .

Допитані в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту в якості свідків ОСОБА_38 , ОСОБА_39 та ОСОБА_40 пояснили суду, що з ОСОБА_13 працюють на одному підприємстві. Характеризують його з позитивної сторони. З його слів знають про конфлікти за місцем проживання, причину яких не знають. Ножа у нього ніколи не бачили.

Окрім показань потерпілої та свідків, винуватість ОСОБА_6 у фактично скоєному злочину за встановлених судом обставин, повністю підтверджується письмовими доказами, які були досліджені під час судового розгляду, а саме:

-фактичними даними, відображеними в протоколі огляду місця події від 13.05.2018 року з додатком у вигляді фототаблиці та стенограми (т.2 а.с.15-41), згідно якого слідчим в присутності двох понятих та експерта СМЕ було встановлено, зафіксовано та оглянуто місце події, яким є коридор третього поверху під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_2 . На підлозі біля кімнати № 37 виявлено труп ОСОБА_9 з раною на передній поверхні грудної клітини зліва в області шостого міжреберря окологрудинній лінії овальної форми розмірами 2,5х0,7 см. та чисельні сліди плям бурого кольору. В ході проведення огляду виявлено та вилучено змиви з підлоги та стін, вилучено три кухонних та один складний ніж;

-протоколом огляду трупа від 14.05.2018 року зі стенограмою, згідно якого слідчим за участю судово-медичного експерта та двох понятих оглянуто труп ОСОБА_9 (т. 2 а.с. 44-48);

-інформацією, яка міститься на комп`ютерному диску CD-R об`ємом 700 МВ з записом нагрудного відеореєстратора поліцейських від 13.05.2018 року ( т.2 а.с.227-229);

-висновком лікаря КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» ЗОР № 2148 від 13.05.2018 року щодо результатів медичного огляду, згідно якого ОСОБА_6 станом на 17 годину 25 хвилин 13.05.2018 року знаходився в стані алкогольного сп`яніння (т.3 а.с. 96);

-висновком експерта №1797 від 14.06.2018 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.05.2018 року, згідно якого смерть ОСОБА_9 настала від одиночного колото-різаного проникаючого сліпого поранення грудної клітки з пошкодженням серця, що ускладнилося гострою крововтратою. При проведенні експертизи трупа ОСОБА_9 виявлена рана на передній поверхні грудної клітки, яка проникає в грудну порожнину, пошкоджує походу раньового каналу переднє середостіння, перикард, передньобічну стінку правого шлуночка серця та міжшлуночкову перегородку. Дана рана є колото-різаною з пошкодженням серця, утворилася від дії гострого предмету незадовго до настання смерті ОСОБА_9 , знаходиться з нею в прямому причинному зв`язку, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознаками небезпеки для життя (т. 2, а.с. 58-65);

-висновком експерта №356 від 31.07.2018 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.07.2018 року, згідно якого рана на шкіряному клапті з передньої поверхні грудної клітини від трупу ОСОБА_9 є колото-різаною, була спричинена пласким одностороннєгострим залізовмісним предметом, яким міг бути клинок ножа, найбільша ширина зануреної частини якого становила не менше 18 мм. Результати експериментально-порівняльного дослідження не виключають можливість її спричинення клинком наданого на експертизу ножа (т. 2, а.с. 70-72);

-висновком первинної амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи №289 від 18.06.2018 року, проведеної на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.05.2018 року, згідно якої ОСОБА_6 розладів психічної діяльності не виявляв і не виявляє. Під час скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_6 не виявляв ознак стану вираженої емоційної збудженості чи емоційної напруженості та будь-якого особливого емоційного стану, який би порушував свідомість та міг би розглядатись як психологічна основа виникнення сильного душевного хвилювання. У момент скоєння інкримінованого йому правопорушення ОСОБА_6 у будь-якому особливому емоційному стані, який здійснював суттєвий вплив на його поведінку та мав юридичне значення не перебував, а перебував у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_6 міг в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в ситуації, що досліджується. Ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, а знаходився в стані алкогольної інтоксикації. Отже, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Примусових заходів медичного характеру не потребує (т. 2, а.с. 81-88);

-висновком експерта №8-819 від 06.08.2018 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.05.2018 року, згідно якого на рукоятці та клинку ножа встановлений гемоглобін крові людини. Генетичні ознаки клітин з ядрами в слідах крові на рукоятці ножа є змішаними, походять більше ніж від однієї особи та містять генетичні ознаки особи (осіб) чоловічої статі. Генетичні ознаки клітин з ядрами в слідах крові на рукоятці та клинку ножа (об`єкт № 3) містять генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_9 . Генетичні ознаки клітин з ядрами в слідах крові на рукоятці ножа (об`єкт № 3) містять генетичні ознаки букальних клітин ОСОБА_6 . Генетичні ознаки клітин з ядрами в слідах крові на клинку ножа (об`єкт № 3) не співпадають з генетичними ознаками зразка букальних клітин ОСОБА_6 (т.2, а.с. 98-111);

- висновком експерта №1044 від 24.05.2018 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.05.2018 року, згідно якого рідка кров ОСОБА_6 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти В ізосерологічної системи АВО (т.2, а.с. 119);

-висновком експерта №1061 від 18.06.2018 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.05.2018 року, згідно якого в одних слідах на брюках ОСОБА_6 встановлена наявність крові людини та виявлений лише антиген Н, що не виключає походження крові в даному об`єкті від особи з групою крові 0 з ізогемаглютиніном анти А та анти В, у тому числі від трупа ОСОБА_9 . Походження крові в даному об`єкті від ОСОБА_6 виключається. В слідах на майці та інших слідах на брюках ОСОБА_6 наявність крові не встановлена (т.2, а.с. 125-127);

-протоколами про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи, проведених на підставі постанови прокурора (т.2 а.с.128-143), згідно яких біологічні зразки відібрані за письмової згоди ОСОБА_6 та у присутності понятих;

-протоколом слідчого експерименту від 26.06.2018 року та стенограми до нього, згідно якого свідок ОСОБА_21 у присутності понятих та судово-медичного експерта розповіла про обставини вчиненого кримінального правопорушення, що їй відомі (т.2 а.с.146-156);

-висновком експерта №337/к від 31.07.2018 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.07.2018 року, згідно якого тілесні ушкодження у ОСОБА_9 утворилися в наслідок одного удару пласким колючо-ріжучим предметом (що містить у структурі травмуючої частини залізовмісні елементи), шириною близько 2,5 см. клинок мав у структурі травмуючої частини обушок та леза, та діяв на передню поверхню грудної клітки ліворуч в напрямку спереду назад, справа наліво та знизу догори. Таким чином, наявне співпадіння між характером травмуючого предмета (предмет складний ніж), кількістю травматичних впливів даним предметом (один), зоною травмування передньо-ліва частина грудної клітки у показаннях свідка та за об`єктивними даними, отриманими при проведенні судово-медичних експертиз. Отже наявність спричинення тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 за механізмом, на який вказує свідок ОСОБА_21 не виключається (т. 2, а.с. 182-193);

-протоколом слідчого експерименту від 26.06.2018 року та стенограми до нього, згідно якого потерпіла ОСОБА_15 у присутності понятих та судово-медичного експерта розповіла про обставини вчиненого кримінального правопорушення, що їй відомі (т.2 а.с.157-167);

-висновком експерта №339/к від 31.07.2018 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.07.2018 року, згідно якого наявне співпадіння між характером травмуючого предмета (предмет складний ніж), кількістю травматичних впливів даним предметом (один), зоною травмування передньо-ліва частина грудної клітки, орієнтація клинка у просторі у показаннях потерпілої та за об`єктивними даними, отриманими при проведенні судово-медичних експертиз. Отже наявність спричинення тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 за механізмом, на який вказує потерпіла ОСОБА_15 у протоколі допиту в якості потерпілої 13.05.2018 року та під час слідчого експерименту 26.06.2018 року є можливим (т. 2, а.с. 197-208);

-протоколом слідчого експерименту від 26.06.2018 року та стенограми до нього, згідно якого свідок ОСОБА_41 у присутності понятих та судово-медичного експерта розповів про обставини вчиненого кримінального правопорушення, що йому відомі (т.2 а.с.168-178);

-висновком експерта №338/к від 31.07.2018 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.07.2018 року, згідно якого тілесні ушкодження у ОСОБА_9 утворилися в наслідок одного удару пласким колючо-ріжучим предметом (що містить у структурі травмуючої частини залізовмісні елементи), шириною близько 2,5 см. клинок мав у структурі травмуючої частини обушок та леза, та діяв на передню поверхню грудної клітки ліворуч в напрямку спереду назад, справа наліво та знизу догори. Фактично свідок ОСОБА_22 моменту травмування не бачив та описує обстановку на місці події вже після отримання ОСОБА_9 тілесних ушкоджень. Таким чином, показання свідка не придатні для судово-медичного аналізу травмування ОСОБА_9 , через те, що свідок не бачив безпосередній механізм травмування (т. 2, а.с. 212-222);

-висновком експерта №705 від 06.06.2018 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.05.2018 року, згідно якого рана в ділянці носа ліворуч, внаслідок загоєння якої є виявлений рубець; садно в лобовій ділянці у ОСОБА_6 самі по собі кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, які утворилися від дії тупого предмета, давність утворення яких може відповідати терміну, зазначеному в обставинах справи. Строк загоєння виявлених тілесних ушкоджень може відповідати строку спричинення більш ніж 9 діб з моменту проведення огляду (22.05.2018 року) (т. 2, а.с. 232-233);

-протоколом слідчого експерименту від 11.06.2019 року, проведеного за клопотанням сторони захисту на підставі ухвали суду від 03.06.2019 року, з якого вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 у присутності понятих, адвоката та судово-медичного експерта розповів про обставини вчиненого кримінального правопорушення (т.3 а.с.61-68);

-висновком експерта №185/к від 03.07.2019 року, проведеного за клопотанням сторони захисту на підставі ухвали суду від 03.06.2019 року, згідно якого при співставленні даних судово-медичної експертизи про механізм тілесних ушкоджень трупу ОСОБА_9 , даних відеозапису проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_6 , встановлено, що характер травмуючого предмету (ніж), локалізація травматичного впливу (передня поверхня грудної клітки), та кількість травматичних впливів (один) відповідають результатам проведеної судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 . Викладене вище при відсутності суттєвих розбіжностей, не виключає можливості утворення поранення передньої поверхні грудної клітки, виявленого при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_9 за обставин, зазначених обвинуваченим ОСОБА_6 в ході проведення слідчого експерименту за його участю. Одиничне проникаюче колото-різане поранення грудної клітки у ОСОБА_9 не є ушкодженням, характерним для особи, що захищається (т. 3, а.с. 73-90).

За встановлених колегією суддів обставин, враховуючи спосіб, знаряддя умисного вбивства потерпілого ніж, а також враховуючи характер та локалізацію поранення у потерпілого ОСОБА_9 , а саме: одиночного колото-різаного проникаючого сліпого поранення грудної клітки з пошкодженням серця, що ускладнилося гострою крововтратою, яке утворилося при ударі ножем, який наніс ОСОБА_6 в передню поверхню грудної клітки потерпілому ОСОБА_9 , колегія суддів приходить до висновку, що умислом обвинуваченого ОСОБА_6 охоплювалась можливість спричинення смерті потерпілого, в наслідок його протиправних дій.

На думку суду, обвинувачений ОСОБА_6 , вказуючи що не вчиняв умисного вбивства, а лише захищався, намагається уникнути кримінальної відповідальності за фактично вчинені дії, оскільки усвідомлює, що цей злочин є особливо тяжким, і відповідно за нього передбачено суворе покарання, і ці покази обвинуваченого спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Суд критично ставиться до показів обвинуваченого з приводу реальної загрози його життю, визваною протиправною поведінкою потерпілого, внаслідок якої він вимушений був захищатись за допомогою ножа, оскільки в матеріалах справи відсутні будь які докази на підтвердження нападу на ОСОБА_6 з боку потерпілого, вказана версія спростовується показами свідків, допитаними в судовому засіданні, показами потерпілої ОСОБА_15 , письмовими доказами дослідженими в судовому засіданні.

Про наявність умислу на позбавлення життя потерпілого свідчить характер дій ОСОБА_6 , механізм заподіяння пошкоджень, знаряддя злочину.

При цьому суд, оцінюючи у своїй сукупності наявні у матеріалах провадження докази, також враховує поведінку потерпілого ОСОБА_9 як до, так і під час вчинення відносно нього кримінального правопорушення, а саме те, що потерпілий зі слів мешканців гуртожитку, які не є зацікавленими особами, позитивно характеризується за місцем проживання, під час вищезазначених подій не чинив активного опору обвинуваченому ОСОБА_6 , який, навпаки, характеризується як конфліктна особа.

Суд також критично ставиться до показань свідка ОСОБА_16 , яка є матір`ю обвинуваченого та є зацікавленою особою.

Показання потерпілої ОСОБА_15 та допитаних в судовому засіданні свідків у цьому провадженні, насамперед свідка ОСОБА_21 , є послідовними та незмінними, повністю узгоджуються з іншими доказами, показаннями інших свідків, протоколами слідчих дій, висновками експертиз, тому суд вважає їх правдивими, що відображають повно та об`єктивно обставини вчинення злочинів.

Показання допитаних в судовому засіданні обвинуваченого, потерпілої та свідків є тотожними і у тому, що стосується місця, дати, часу та обставин скоєння злочину, за тією різницею, що обвинувачений вважає, що він захищався від неправомірних дій потерпілого.

Однак, оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_6 у сукупності з іншими доказами, дослідженими в ході судового розгляду, колегія суддів вважає, що його твердження про те, що потерпілий напав на нього та намагався вихопити у нього ніж і для нього була загроза життю та здоров`ю, не знайшли свого об`єктивного підтвердження.

Згідно показів обвинуваченого, потерпілий ОСОБА_9 намагався вихопити у нього ніж, і ОСОБА_6 наніс йому один удар ножем в передню частину грудної клітки, але при цьому, умислу на навмисне вбивство він не мав.

Однак, наносячи удар потерпілому таким предметом як ніж в життєво важливий орган, а саме в грудну клітку в області розташування серця, він усвідомлював суспільно небезпечний характер своєї дії та передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання.

Своїми діями ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_9 тілесне ушкодження, що є не сумісним з життям, і між його діями та наслідками у вигляді смерті потерпілого є прямий причинний зв`язок.

Не погоджується суд і з твердженням обвинуваченого про те, що в даному випадку мало місце вбивство при перевищенні меж необхідної оборони.

Жодними об`єктивними доказами, крім слів самого обвинуваченого ОСОБА_6 , вказана обставина не підтверджується.

Хоча між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_9 і був конфлікт, але будь яких об`єктивних та допустимих доказів того, що потерпілий наносив удари обвинуваченому, тим більше вчиняв дії, які б загрожували життю та здоров`ю ОСОБА_6 в ході судового розгляду не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

В судовому засіданні всі доводи обвинуваченого щодо необхідної оборони були ретельно дослідженні та перевірені, при цьому з достовірністю встановлено, що реальної загрози життю та здоров`ю обвинуваченого з боку потерпілого не було, та таких дій, де обвинувачений, був вимушений захищатися за допомогою ножа не встановлено.

Про наявність умислу у обвинуваченого на позбавлення життя та відсутність ознак необхідної оборони свідчить характер його дій, механізм заподіяння пошкоджень потерпілому, знаряддя злочину - ніж, сила і локалізація удару. Про відсутність сильного душевного хвилювання, стану афекту, тощо обвинуваченого свідчить як висновок судово-психіатричного експерта, так і послідовність поведінки обвинуваченого.

Відповідно до положень п.п.4, 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», вирішуючи питання про те, з яким (прямим чи непрямим) умислом діяв винуватий, тобто для з`ясування змісту і спрямованості умислу, необхідно зважати на сукупність всіх обставин учиненого діяння і враховувати не тільки поведінку винуватого до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, кількість, характер і локалізацію поранень (поранення життєво важливих органів), заподіяних потерпілому, причин припинення злочинних дій, а й спосіб учинення злочину, засоби і знаряддя злочину.

Також, відповідно до висновку, який зробив Верховний Суд в постанові № 154/1636/15 від 10 липня 2018 року, в якій зазначено, що коли визначальним було не відвернення нападу та захист, а бажання розправитися з потерпілим, то такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони.

Як було досліджено та встановлено судом, такого нападу на обвинувачуваного з боку потерпілого, який би дозволив йому застосовувати ніж, не було.

Щодо тілесних пошкоджень, встановлених судово-медичною експертизою у обвинуваченого ОСОБА_6 , то останні могли бути отримані ним під час опору, який намагався чинити потерпілий.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи" № 2 від 07 лютого 2003 року, питання про наявність у діях особи умислу на вбивство слід вирішувати, виходячи з сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, треба враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного та потерпілого, що передували події, їх стосунки.

Обґрунтовуючи наявність перебування у стані необхідної оборони, обвинувачений посилався лише свої припущення і будь-які докази цього посилання відсутні.

Разом із тим, судом встановлено, що тілесне ушкодження потерпілому спричинено предметом, який не є спеціально підготовленим для нанесення тілесних ушкоджень, був один удар, а також те, що він був нанесений в життєво важливий орган, та міг мати за собою такі наслідки як позбавлення життя іншої людини.

На підставі зазначеного, суд вважає, що вказане насилля, яке було небезпечним для життя та здоров`я, обвинувачений ОСОБА_6 застосував до потерпілого виключно умисно.

Що стосується клопотання представника потерпілого про визнання доказів недопустимими, а саме показань свідків сторони захисту ОСОБА_34 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 з підстав що вони давали свідчення про обставини які особисто не спостерігали, підлягає частковому задоволенню.

Суд визнає недопустимими їх покази з приводу фактичних обставин справи з підстав передбачених п.п.4, 6 ст.97 КПК України, оскільки визнання доказів з чужих слів можливе якщо сторони погоджуються їх визнати допустимими, проте сторона обвинувачення заперечувала проти визнання їх такими. По-друге, показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин на доведення яких вони надані, оскільки показання не підтверджуються іншими доказами визнаними допустимими згідно з правилами відмінними від положень частини другої цієї статті.

Проте, покази цих свідків з приводу особи обвинуваченого не є показами з чужих слів, оскільки вони особисто були знайомі з обвинуваченим, спільно працювали з ним, тому їх показання з приводу особи обвинуваченого слід визнати допустимими і належними.

Крім того, представник потерпілого просив суд критично ставитись до показань свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_26 , , ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та потерпілої, які були надані захиснику під час досудового слідства з огляду на тиск і переконання з боку захисника, оскільки і в судовому засіданні захисник намагався вчинити аналогічні дії.

Проте суд не вбачає підстав надавати оцінку показанням свідків під час досудового розслідування, оскільки під час судового засіданні свідки допитувались безпосередньо, будь яких зауважень з приводу розбіжностей в їх показаннях під час досудового розслідування і судового розгляду від учасників не надходило.

Захисник обвинуваченого, зазначив про незаконне проведення обшуку в кімнаті обвинуваченого без передбаченого законом дозволу, результати якого просить визнати недопустимим доказом.

Суд вважає, що в задоволенні цього клопотання слід відмовити, оскільки 15.05.2018 року слідчим суддею Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_44 було винесену ухвалу про надання дозволу на проведення обшуку за адресою АДРЕСА_2 у загальному коридорі та кімнаті № 33 (т.2 а.с. 43), а тому в даному випадку підстави, передбачені ст.87 КПК України, для визнання доказу очевидно не допустимим, відсутні.

Крім того, захисник обвинуваченого просив визнати недопустимими доказами протоколи відібрання біологічних зразків у обвинуваченого, оскільки вони проводились без участі захисника, а також проведені на їх підставі експертизи.

Суд вважає, що вказане клопотання підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з п.3 ст.245 КПК України, відібрання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами передбаченими ст.241 КПК України. Отримання зразків для експертизи повинно здійснюватися з дотриманням таких вимог: забезпечення прав і свобод людини; одержання зразків належною особою у передбаченому порядку; забезпечення безсумнівності походження зразків від конкретного об`єкта, їх достовірності; правильне документування ходу і результатів слідчої дії. З підстав передбачених ч.5 ст.46 КПК України захисник має право брати участь у проведенні допиту та інших процесуальних дій що проводяться за участю підозрюваного, обвинуваченого. Доказів повідомлення сторони захисту про відібрання біологічних зразків у обвинуваченого суду не надано, заява підозрюваного ОСОБА_6 про відмову від участі захисника при відібрання біологічних зразків суду не надавалась. З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що відібрання біологічних зразків у ОСОБА_6 відбувалось з порушенням його права на захист, що згідно з п.3 ч.2 ст.87 КПК України тягне за собою недопустимість вказаного доказу, і згідно доктрини «плодів отруєного дерева» обумовлює недопустимість даних, отриманих внаслідок проведення молекулярно-генетичної експертизи у частині дослідження клітин із ядрами.

Так, Європейський суд з прав людини застосував у своїй практиці, зокрема в рішеннях у справах «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» різновид доктрини «плодів отруєного дерева»: коли визнаються недопустимими не лише докази, які безпосередньо отримані внаслідок порушення, а також і докази, які не були б отримані, якби не були отримані перші. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими. Тому, підлягають визнанню недопустими і докази, що одержані внаслідок проведення молекулярно-генетичної експертизи.

При тому суд зазначає, що недопустимість окремих доказів само по собі не впливає на встановлення судом обставин події злочину, оскільки сукупність інших зібраних доказів надає суду можливість встановити факт вчинення злочину обвинуваченим.

Оцінивши досліджені в ході судового розгляду докази, дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

При визначенні ОСОБА_6 покарання, суд керується вимогами ст.65 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до ст.12 КК України віднесено до категорії особливо тяжких, обставини справи, особу обвинуваченого, який не визнав провину, був працевлаштований, позитивно характеризується за місцем роботи, не одружений, завдані злочином збитки потерпілій стороні не відшкодував, публічно не вибачився, раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, його сімейне і матеріальне становище, а також поведінку після скоєного злочину.

Крім того, колегія суддів враховує думку потерпілої ОСОБА_15 , яка наполягала на призначенні суворої міри покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_6 хоча раніше і не притягався до кримінальної відповідальності, але вчинив особливо тяжкий злочин, наслідком якого є заподіяння смерті іншій людині, будь-які збитки, які вимушена понести сім`я потерпілого не відшкодовував, а тому єдино адекватним і достатнім для його виправлення є покарання у вигляді позбавлення волі з фактичним відбуттям такого і його неможливо виправити без ізоляції від суспільства.

Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинувачуваного, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статі, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Обставин, які б суттєво знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину та являлись передумовою для застосування до обвинуваченого ст.ст.69, 75 КК України, судом не встановлено.

Документально підтвердженими процесуальними витратами по справі за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи № 8-819 від 06.08.2018 року є 29 227 гривен 53 копійки, які підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання про долю речових доказів вирішується судом відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

13.05.2018 року ОСОБА_6 був затриманий як особа підозрювана у вчиненні злочину, про що слідчим складено відповідний протокол (а.с.12 т.2).

15.05.2018 року ухвалою слідчого судді щодо ОСОБА_6 на досудовому слідстві було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в наступному неодноразово продовжувався слідчим суддею та судом.

При вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_15 , суд керується нормами ч.1, 5 ст.128 КПК України та ст. ст. 23, 1166, 1167, 1168 та 1177 ЦК України.

Так, потерпілою ОСОБА_15 заявлені два цивільні позови (т.1, а.с. 15-28) про стягнення з обвинуваченого на її користь наступної шкоди заподіяної смертю ОСОБА_9 :

-матеріальну шкоду завдану понесеними витратами на поховання в розмірі 49 380 грн.

00 коп.;

-шкоду заподіяну смертю чоловіка ОСОБА_9 у розмірі 919 грн. 00 коп. щомісячно

до 23.08.2022 року (до досягнення ОСОБА_45 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 14 років);

-заподіяну їй моральну шкоду в розмірі 170 000 грн. 00 коп.;

-на утримання ОСОБА_46 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі

919 грн. 00 коп. щомісячно до 23.08.2026 року (дата досягнення дитиною 18 років);

-на утримання ОСОБА_47 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 919

грн. 00 коп. щомісячно до 16.01.2022 року (дата досягнення дитиною 18 років);

-моральну шкоду заподіяну ОСОБА_48 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

у розмірі 170 000 грн. 00 коп.;

-моральну шкоду заподіяну ОСОБА_49 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

у розмірі 170 000 грн. 00 коп.

Вказані позовні вимоги потерпіла та її представник підтримали в судовому засіданні в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_6 позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти задоволення позовних вимог у частині витрат на поховання та утримання, але заперечував проти задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди.

Згідно ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючи, що потерпілою ОСОБА_15 надано докази на підтвердження розміру понесених нею матеріальних витрат та документально підтверджено матеріальні збитки суму 49380 грн., а також те що обвинувачений визнав позов в цій частині, суд вважає за необхідне задовольнити ці позовні вимоги в частині стягнення спричиненої матеріальної шкоди.

Згідно із п.4. ч.1 ст.1200 ЦК України, шкода відшкодовується одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому члену сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, до досягнення ними чотирнадцяти років.

При цьому, суд враховує, що потерпіла ОСОБА_15 на час смерті її чоловіка ОСОБА_9 перебувала на утриманні загиблого з причини догляду за малолітньою донькою ОСОБА_50 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, потерпілою ОСОБА_15 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_45 і ОСОБА_51 заявлений цивільний позов, в якому вона просить стягнути з ОСОБА_6 на її користь шкоду заподіяну смертю ОСОБА_9 на утримання дитини ОСОБА_45 у розмірі 919 гривень щомісячно до досягнення 18 років, а саме до 23.08.2026 року, шкоду заподіяну смертю ОСОБА_9 на утримання дитини ОСОБА_51 у розмірі 919 гривень щомісячно до досягнення 18 років, а саме до 16.01.2022 року, моральну шкоду заподіяну ОСОБА_45 , ОСОБА_51 в розмірі по 170 000 гривень кожній дитині.

Згідно із п.1. ч.1 ст.1200 ЦК України, шкода відшкодовується дитині до досягнення нею 18 років.

На думку суду ця вимога також підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст.1200 ЦК України, особам, визначеним у п.1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди.

Частина 1 ст.1200 ЦК України передбачає, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

Згідно довідки з місця роботи від 24.07.2018 року №343/18, середній заробіток ОСОБА_9 за останні 6 місяців роботи складав 3676 гривен.

З урахуванням того, що сім`я загиблого ОСОБА_9 складалась з чотирьох осіб: його самого, 2-х неповнолітніх дітей ( ОСОБА_45 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_51 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ), позивача ОСОБА_52 , то частки які припадали на кожного члена сім`ї складають 919 гривень.

Таким чином, є законною та обґрунтованою вимога позивача про стягнення на її користь та на користь її неповнолітніх дітей по 919 гривень щомісячно кожному.

Проте, стягнення щомісячної допомоги ОСОБА_15 слід здійснювати до досягнення ОСОБА_45 до 23.08.2022 року, тобто до досягнення нею 14-ти років.

Стягнення щомісячної допомоги на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_45 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_51 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , слід здійснювати до досягнення ними 18 років кожному.

Стосовно заявлених потерпілим вимог щодо стягнення моральної шкоди, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній та юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (справа Науменко проти України).

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені в ст. 1167 ЦК України, згідно якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Суд погоджується з тим, що потерпілій стороні дійсно спричинено моральну шкоду в результаті протиправної дії обвинуваченого, потерпілі зазнали душевних страждань, що призвело до істотних змін в їх житті.

Пленум Верховного Суду України у п.9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4 роз`яснив, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить з принципів розумності та справедливості. Так, заявлений потерпілою моральний позов в розмірі 170 000 гривень, є занадто великим, тому позов в частині морального збитку слід задовольнити частково.

При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд враховує глибину та характер пережитих потерпілою стороною душевних страждань, пов`язаних з протиправними діями обвинуваченого, істотністю вимушених змін у житті, які зазнали вимушеного порушення життєвого ритму, необхідністю витрачання свого часу під час досудового розслідування та розгляду кримінального провадження в суді, що, із врахуванням принципу диспозитивності відповідно до ст. 13, 23, 1167 ЦК України, ст.128 КПК України, та заявлених вимог, суд виходячи з принципів розумності та справедливості, співмірності, з урахування матеріального стану обвинуваченого, вважає що з ОСОБА_6 , слід стягнути по 100 000 гривень моральної шкоди на кожного, зважаючи, що відшкодування шкоди в такому розмірі відповідає суті позовних вимог та характеру діяння обвинуваченого ОСОБА_6 , кримінального правопорушення, конкретних обставин справи. В задоволенні іншої частини вимог слід відмовити.

Інших позовних вимог в даному кримінальному провадженні не заявлено.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.366-371, 373-376 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України і призначити покарання у вигляді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обраховувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 13.05.2018 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_6 період знаходження в місцях попереднього ув`язнення з часу затримання 13.05.2018 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 29 227 (двадцять дев`ять тисяч двісті двадцять сім) гривен 53 копійки за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи № 8-819 від 06.08.2018 року.

Цивільні позови ОСОБА_15 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_15 :

-матеріальну шкоду завдану понесеними витратами на поховання в розмірі 49 380 грн.

00 коп.;

-шкоду заподіяну смертю чоловіка ОСОБА_9 у розмірі 919 грн. 00 коп. щомісячно

до 23.08.2022 року (до досягнення ОСОБА_45 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 14 років);

-заподіяну їй моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. 00 коп.;

-на утримання ОСОБА_46 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі

919 грн. 00 коп. щомісячно до 23.08.2026 року (дата досягнення дитиною 18 років);

-на утримання ОСОБА_47 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 919

грн. 00 коп. щомісячно до 16.01.2022 року (дата досягнення дитиною 18 років);

-моральну шкоду заподіяну ОСОБА_48 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

у розмірі 100 000 грн. 00 коп.;

-моральну шкоду заподіяну ОСОБА_49 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

у розмірі 100 000 грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Речові докази по кримінальному провадженню:

-п`ять ножів, які упаковані в спецпакет № 2225106, передані на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, знищити;

-паперовий конверт, в якому упаковано зразки слини, зразки жовчі, змиви з рук та зразки крові ОСОБА_6 передані на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, знищити;

-паперовий конверт, в якому упаковані букальні клітини ОСОБА_6 , передані на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, знищити;

-майку та брюки ОСОБА_6 , упаковані в картонну коробку, передані на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, повернути власнику ОСОБА_6 ;

-ніж, упакований до спецпакету № 2225107 з біркою «висновок експерта № 356», переданий на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, знищити;

-змиви з піднігтьових пластин ОСОБА_6 , упаковані до паперового пакету, передані на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, знищити;

-пара капців свідка ОСОБА_22 , упаковані в картонну коробку, передані на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, повернути власнику ОСОБА_22 ;

-брюки свідка ОСОБА_22 , упаковані в картонну коробку, передані на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, повернути власнику ОСОБА_22 ;

-паспорт на ім`я ОСОБА_6 , упакований до паперового пакету, переданий на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, повернути власнику ОСОБА_6 ;

-мобільний телефон «Самсунг джей 320» з чохлом, дві сім карти «лайфсел», упаковані до паперового конверту, переданий на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, повернути власнику ОСОБА_6 ;

-зрізи з нігтьових пластин ОСОБА_9 , упаковані до паперового конверту, передані на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, знищити;

-змиви чотири під час проведення ОМП, упаковані до паперового конверту, передані на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, знищити;

-змиви з рук ОСОБА_6 , упаковані до паперового конверту, передані на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, знищити;

-брюки спортивні з трупа ОСОБА_9 , упаковані в картонну коробку, передані на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, знищити;

-комп`ютерний диск CD-R об`ємом 700 МВ з записом нагрудного відеореєстратора поліцейських від 13.05.2018 року, долучений до матеріалів кримінального провадження, - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, у той самий строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому, потерпілій і прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3