Справа № 182/7509/18
Провадження № 1-кп/0182/165/2019
08.08.2019 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Новоіванівка, Нікопольського району, Дніпропетровської області, який зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 297 КК України
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_5 , суд
Щодо обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого було продовжено до 13.08.2019.
Оскільки строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому незабаром спливає, прокурор просив суд продовжити строк тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше двох місяців, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні запобіжного заходу, а саме ризики переховування від органу слідства і суду, до чого його може спонукати тяжкість можливого покарання; продовження злочинної діяльності, впливу на потерпілих, а також репутація обвинуваченого, який не має постійного місця роботи та законних джерел доходів, стійких соціальних зв`язків, а також те, що ОСОБА_3 вчинив нові корисливі злочини в період випробувального терміну.
Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_5 просили змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт, можливо цілодобовий, за місцем його реєстрації АДРЕСА_1 , де проживає його мати з вітчимом, посилаючись на те, що він тривалий час перебуває під вартою і зробив для себе належні висновки.
Вислухавши думку сторін судового провадження, суд враховує наступне.
ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не може вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, не зважаючи на існування презумпції не винуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (наприклад, рішення ЄСПЛ „Нечипорук і Йонкало проти України від 21.07.2011, „Осаковський проти України від 17.07.2014 та ін).
Як встановлено в судовому засіданні, продовжують існувати ризики того, що обвинувачений може переховуватись від суду, до чого його може спонукати тяжкість можливого покарання, що підтверджується тим, що обвинувачений в період вчинення злочинів не проживав з матір`ю, не мав постійного місця мешкання, мешкав у випадкових знайомих, а інколи взагалі на вулиці. Є ризик й продовження злочинної діяльності; оскільки він підозрюється у вчиненні нових корисливих злочинів, які були вчиненні невдовзі після його засудження з іспитовим строком. Також суд враховує репутацію обвинуваченого, який не має постійного місця роботи та законних джерел доходів, стійких соціальних зв`язків, не підтримує зв`язків з родиною, веде бродячий спосіб життя, а також те, що ОСОБА_3 вчинив нові тяжкі корисливі злочини в період випробувального терміну вже через декілька днів після винесення стосовно нього вироку, що, з огляду на інтереси суспільства, потребує продовження строків тримання під вартою обвинуваченого. Тому суд не вбачає підстав для зміни або скасування раніше обраної для ОСОБА_3 міри запобіжного заходу. Посилання обвинуваченого на те, що його мати згодна надати йому житло та засоби існування нічим не підтверджуються, оскільки його мати не з`явилася у судове засідання та не повідомила свою позицію з цього приводу.
Оскільки строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому закінчується 13.08.2019, тому суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою підлягає задоволенню, а в задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу слід відмовити.
Разом з тим, відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України, обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд, слідчий суддя зобов`язаний визначити обвинуваченому розмір застави, достатній для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК.
Враховуючи всі обставини справи, особу обвинуваченого, суд вважає доцільним обрати йому заставу у сумі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме у сумі 38 420 грн.
Керуючись ч.3 ст. 331 КПК України, суд -
п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою задовольнити, в задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу відмовити.
Продовжити щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дію запобіжного заходу тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше, ніж на два місяці, тобто до 07 жовтня 2019 р.
Одночасно визначити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді застави у сумі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме у сумі 38 420 грн. для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави і зобов`язаний виконувати наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- не відлучатися із м. Нікополя, Дніпропетровської обл., в якому він проживає, без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.
Ухвала відповідно до Рішення Конституційного суду України № 4-р/2019 від 13.06.2019 може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя: ОСОБА_1