Номер провадження: 11-кп/813/1778/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 17.10.2019 року про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0007425 від 06.11.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17.10.2019 року був продовжний строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, до 17.12.2019 року, оскільки суд прийшов до висновку про те, що прокурором доведено, що ризики, встановлені в попередніх судових рішеннях, якими відносно обвинувачених був застосований та продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не зменшилися, є необхідність подальшого тримання під вартою обвинувачених до закінчення дії попередньої ухвали, так як більш м`які запобіжні заходи не забезпечать їх належну процесуальну поведінку.

Зміст вимог апеляційних скарг.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання, посилаючись на те, що суд не врахував обставини, що зменшують встановлені ризики та вказують на можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема, що у обвинуваченого незадовільний стан здоров`я, він має постійне місце реєстрації та проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та мати, яка похилого віку та потребує лікування.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на те, що суд не врахував обставини, що зменшують встановлені ризики та вказують на можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема, що він має постійне місце реєстрації та проживання, має на утриманні малолітнього сина та мати, яка інвалід 1 групи, похилого віку та потребує лікування.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника, який підтримав апеляційні скарги, дослідивши доводи апеляційних скарг та матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1 -ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

13.06.2019року рішенням Конституційного суду України №4-р/2019 року було вирішено питання про можливість оскарження стороною захисту ухвал щодо застування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або у продовженні його строку.

Згідно ч.ч.1,2,3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Відповідно до ч.3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Так, в суді першої інстанції триває судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, а тому встановлення на даному етапі їх вини у чинні інкримінованого кримінального правопорушення відноситься до компетенції суду першої інстанції.

Приймаючи до уваги зазначене, апеляційний суд вважає, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України на даній стадії вже не перевіряється.

Оскаржуваною ухвалою був продовжний строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , оскільки суд дійшов висновку про те, що прокурором під час розгляду клопотання доведені обставини, передбачені п.1 ч.3 ст.199 КПК України, зокрема, що ризики, передбачені п.п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти встановленим ризикам.
Апеляційним суд дійшов висновку про те, що встановлені ризики, які виправдовують тримання обвинувачених під вартою, не зменшились.

Зокрема, враховуючи, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, який є тяжким злочином, за який передбачена відповідальність у виді позбавлення волі строком від 3 до 6 років, наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, з врахуванням того, що у кримінальному провадженні не всі докази дослідженні та не усі допитані, апеляційний суд, вважає наявні ризики, передбачені п.п.3,4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебуваючи на волі з метою уникнення від кримінальної відповідальності можуть незаконно впливати на потерпілого та свідків, а також можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Апеляційний суд враховує, що відповідно до пунктів 34-36 рішення Європейського суду «Москаленко проти України», обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла бути підставою для його першого взяття під вартою.

На думку суду апеляційної інстанції, зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що до теперішнього часу не відпали ризики, передбачені п.п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України.

При цьому апеляційний суд приймає до уваги доводи апеляційних скарг про те, що обвинувачені мають постійне місце реєстрації та проживання, мають на утриманні дітей та мати, яка похилого віку та потребує лікування, проте вважає, що зазначені обставини не зменшують існування вищезазначених ризиків та не спростовують висновок суду.
З огляду на це, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість застосування відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції об`єктивно врахував обставини справи, дані про особи обвинувачених та дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою.

При таких обставинах, відповідно до ч.1 ст.407 КПК України, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційних скарг обвинувачених, у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити їх без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 17.10.2019 року про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0007425 від 06.11.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст ухвали буде оголошено 22.11.2019 року о 16 годині 00 хвилин в залі судових засідань № 10 Одеського апеляційного суду.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3