Справа № 487/2342/19
Провадження № 1-кп/487/517/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2019 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Півні Єланецького району Миколаївської області, громадянки України, з середньою освітою, заміжньої, маючої на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_6 , 2015 року народження, ОСОБА_7 , 2017 року народження, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судима 10.06.2019 року Вознесеньским міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 6 місців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 2 років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї судом обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, -

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
22.02.2019 року приблизно о 12.10 год., більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 разом зі своїм знайомим ОСОБА_8 знаходилась в тролейбусі №2, який рухався з зупинки громадського транспорту "Автовокзал" в напрямку зупинки "Центральний ринок" в м. Миколаєві. На зупинці громадського транспорту "Садова" по проспекту Центральному в м. Миколаєві приблизно о 12.20 год. (більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) до тролейбусу зайшла потерпіла ОСОБА_9 та сіла на задньому сидінні тролейбусу біля ОСОБА_5 .

Приблизно о 12.40 год., перебуваючи в тролейбусі №2, неподалік від зупинки громадського транспорту "Центральний ринок", ОСОБА_5 , скориставшись відсутністю уваги власника майна та інших осіб, діючи повторно, з раптово виниклим корисним умислом, з лівої кишені куртки ОСОБА_9 таємно, шляхом вільного доступу викрала мобільний телефон марки Oukitel, рожевого кольору, вартістю 700 грн., який належить потерпілій ОСОБА_9 . Після цього ОСОБА_5 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 700 грн.

В судовому засіданні обвинувачена визнала себе винною за ч. 2 ст. 185 КК України за обставин, вказаних в обвинувальному акті, щиро розкаялась, просила обрати покарання, не пов`язане з позбавленням волі, врахувавши наявність у неї на утриманні двох малолітніх дітей.

За згодою сторін кримінального провадження, в силу ч. 3 ст. 349 КПК України, визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_10 правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності її позиції немає, а також учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи досліджені по справі докази, зокрема, покази обвинуваченої в судовому засіданні, заяву ОСОБА_8 про добровільну видачу мобільного телефону, який передала йому ОСОБА_10 , постанову слідчого про визнання мобільного телефону Oukitel С3 речовим доказом у кримінальному провадженні, зберігальну розписку потерпілої ОСОБА_9 , якій був повернутий викрадений мобільний телефон, довідку, відповдно до якої вартість мобільного телефону марки Oukitel, що був у вжитку, становить 700 грн., суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченої у викраденні майна потерпілої ОСОБА_11 , а дії обвинуваченої підлягають кваліфікації за частиною 2 статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_5 покарання суд, керуючись вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Обвинувачена ОСОБА_5 має постійне місце проживання, за місцем колишнього проживання характеризується посередньо, має на утриманні двох малолітніх дітей, офіційно не працевлаштована, раніше судима за злочини проти власності, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, з 04.09.2002 року перебуває на обліку у лікаря-психіатра; відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №90 від 26.03.2019 року ОСОБА_5 в період часу, до якого відноситься інкриміноване їй діяння страждала стійким психічним розладом - легкої розумової відсталості з емоційно-вольовою нестійкістю. В період часу, до якого відноситься інкриміноване їй діяння, ОСОБА_5 могла віддавати звіт своїм діям та керувати ними. ОСОБА_5 в теперішній час страждає стійким психічним розладом - легкої розумової відсталості з емоційно-вольовою нестійкістю. ОСОБА_5 в теперішній час може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_5 застосування до неї примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обставиною, що пом`якшує покарання, в силу ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи обставини кримінального провадження, тяжкість вчиненого злочину, відсутність претензій матеріального характеру з боку потерпілої, наявність у обвинуваченої двох малолітніх дітей, суд дійшов висновку, що обвинуваченій ОСОБА_5 слід призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі, але звільнивши її від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, що буде необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

ОСОБА_5 10.06.2019 року засуджена Вознесеньским міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 6 місців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 2 років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї судом, передбачені ст. 76 КК України, обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, суд призначає покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

За даним кримінальним провадженням встановлено, що ОСОБА_5 вчинила злочин до постановлення вироку Вознесеньским міськрайонним судом Миколаївської області від 10.06.2019р., а за такого, ОСОБА_5 слід призначити покарання згідно з правилами, визначеними в ч. 4 ст. 70 КК України, застосувавши принцип часткового складання покарань, призначених за останнім вироком та за вироком від 10.06.2019 року.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов не заявлений.

Судові витрати відсутні.

Речовий доказ - мобільний телефон Oukitel С3, переданий під розписку потерпілій ОСОБА_9 , залишити останній як власнику.

Керуючись ст.ст. 368, 369-371, 374, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст 185 КК України і призначити їй покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 червня 2019 року, остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 8 (вісім) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом 2 (двох) років 2 (двох) місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки, визначені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речовий доказ - мобільний телефон Oukitel С3, переданий під розписку потерпілій ОСОБА_9 , залишити останній як власнику.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1