Дата документу 23.08.2019
Справа № 501/2223/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 серпня 2019 року слідчий суддя Іллічівського міського суду Одеської області ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
скаржника ОСОБА_3 ,
До слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області надійшла вищевказана скарга ОСОБА_3 .
Скаржник стверджує, що йому рішення за його заявою не прийняте.
Скаржник, вважаючи такі дії незаконними, просить слідчого суддю зобов`язати посадову особу, що веде досудове розслідування за вказаним провадженням, визнати його потерпіли, надати матеріал для вивчення, відповідно ст.56 КПК України та направити справу до Дежравного бюро розслідувань за підслідністю.
В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 підтримав скаргу, представник Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області в судове засідання не з`явився, слідчим суддею було прийняте рішення про розгляд скарги у його відсутності.
Слідчий суддя вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
В пункті 15 частини 1 статті 7 КПК України зазначено, що до загальних засад кримінального провадження відноситься змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.
Відповідно до ч.2 ст.22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.
Частиною 1 статті 26 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.
Тобто, згідно зазначених вище норм закону, скаржник, звертаючись із скаргою до слідчого судді, повинен самостійно довести її обґрунтованість.
Аналіз цих норм закону свідчить, що особа, як звертається до слідчого судді із скаргою на дії, рішення та бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування, повинна самостійно визначитися із своєю правовою позицією, доступно для розуміння пересічною особою сформулювати цю правову позицію, викласти її у встановленій формі та довести її обґрунтованість у відповідному судовому провадженні.
Слідчий суддя вважає, що скаржник, звернувшись до слідчого судді із скаргою, не дотримався цих вимоги закону, а саме не надав доказів існування підстав для задоволення скарги.
Так, слідчому судді надано лише скаргу та заяву до Іллічівської місцевої прокуратури, в яких відсутні будь які фактичні дані щодо кримінального провадження та органу досудового розслідування який здійснює досудове розслідування.
По-суті, скаржник переклав свій обов`язок щодо формулювання своєї правової позиції та її доведення на слідчого суддю.
Згідно ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень КПК України.
Слідчий суддя вважає, що покладені на нього скаржником обов`язки не належать до його повноважень.
За таких обставин скарга є необґрунтованою.
Керуючись ст.ст.110, 303 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:
Копії ухвали слідчого судді вручити (надіслати) скаржнику та до Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя