ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 619/1139/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/2046/19 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.115 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , без участі інших учасників, а саме потерпілих, належним чином повідомлених про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові дану справу за апеляційною скаргою прокурора та обвинуваченого на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 27 03 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 27 03 2019 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Токарівка Дергачівського району Харківської області, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, із неповною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.6 ч.2 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді 10 (десяти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто з 16 січня 2019 року.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено незмінним тримання під вартою.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати у сумі 1430 грн.
Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Судом встановлено, що 14 січня 2019 року приблизно о 14 год 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем мешкання в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , в ході розмови зі своєю матір`ю - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкала разом з ним, попросив у останньої грошові кошти на придбання тютюнових виробів та алкогольних напоїв, на що остання відповіла відмовою.
В результаті відмови ОСОБА_9 надати ОСОБА_7 грошові кошти, на підґрунті виниклих особистих неприязних відносин між ними почався конфлікт, під час якого у ОСОБА_9 виник прямий умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 з корисливих мотивів, з метою подальшого заволодіння її майном, а саме грошовими коштами. Реалізуючи свій прямий умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті, переслідуючи корисливий мотив, спрямований та заволодіння грошовими коштами останньої, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_9 , яка знаходилась в приміщенні коридору вказаної квартири, та наніс удар правою рукою в обличчя останньої, в результаті чого вона впала на підлогу, де ОСОБА_7 наніс їй один удар взутою лівою ногою в область тулубу та два удари правою взутою ногою в область голови. Продовжуючи реалізовувати свій прямий умисел, взяв дерев`яну палку виготовлену у формі бити, яка знаходилась поряд із вхідними дверима вказаної квартири, та наніс не менше чотирьох ударів даною битою в область життєво-важливого органу - голови ОСОБА_9 , після чого остання припинила подавати ознаки життя. Злочинними діями ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_9 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи, були заподіяні наступні тілесні ушкодження:
- закрита черепно-мозкова травма у формі забою головного мозку з формуванням крововиливів під м`які мозкові оболонки в області полюсів лобних долей, в області базальної поверхні лівої скроневої долі, на кордоні правої тім`яної та потиличної долей, в області мозочку, з виливом крові під тверду мозкову оболонку в області основи черепу, з дифузними крововиливами у м`які покрови голови, крововиливів у слизові оболонки губ, чотирьох розривів та крововиливів слизових оболонок порожнини рота в проекції 33,34,43,44 зубів, та з наявністю зовнішніх ушкоджень: садна на лобі праворуч в області проекції правої надбрівної дуги, забитої рани на 0,3 см донизу від вищевказаного садна, двох саден на 0,1 см вище від вказаного садна, трьох саден в області проекції зовнішнього краю правої надбрівної дуги, садна на лобі праворуч розпочинаючись від області проекції внутрішнього краю правої надбрівної дуги, синцю на верхньому повіці правого ока, садна на 0,6 см праворуч від садна в правій виличній області, двох саден на правій щоці, двох синців на правій щоці, синцю на лобі ліворуч на 0,2 см вище області проекції лівої надбрівної дуги, садна в області проекції лобного бугра ліворуч, садна, що відходить від вищевказаного садна та переходить у дугасте садно в області проекції лівої надбрівної дуги, яке переходить в садно що поширюється на ліве верхнє повіко, з якої переходить на область проекції лівої виличної кістки та іде по її контуру донизу де майже повністю займає ліву виличну область та область лівої щоки, садна на нижньому повіці лівого ока, садна в області проекції лівого кута нижньої щелепи, розлитого синцю на лівій щоці, лівій виличній області, лівій навколо-вушній області, лівій вушній раковині, восьми саден в області спинки, кінчику та лівого крила носа, двох саден на 0,2 см ліворуч від лівого крила носа, синців на верхній та нижній губах, синцю на підборідді, садна на лівій вушній раковині в області завитку та навпроти-завитку, що відповідно до п. 4.8. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 р. №6 віднесена до - тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя (згідно п. 2.1.2 п. 2.1.3 вказаних правил);
- закритої тупої травми груді і живота у вигляді переломів 4,5,6,7,8 ребер праворуч по середньо-ключичній лінії, перелому 6 ребра ліворуч між середньо-ключичній та навколо-грудинній лініями, переломів 7,8,9 ребер ліворуч по середньо-ключичній, перелому грудини в третьому міжребер`ї, з масивними крововиливами в оточуючі м`які тканини, та підпристінкову плевру, масивного крововиливу у брижу в області поперечно-ободової кишки віднесена до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я (згідно п.2.2.1.в., п.2.2.2. п. 4.11 «зазначених правил);
- синець на шиї з крововиливами у підшкірну жирову клітковину в проекції вказаного синця, синець на правій боковій, передній та лівій боковій поверхнях шиї в верхній третині; крововиливи у підшкірну клітковину шиї по ходу вищевказаного синця; синець в області проекції правої ключиці; синець та два овальних садна в області проекції передньої ості лівої клубової кістки;синець в області проекції правого плечового суглобу по передній поверхні правого плеча; синець на тильній поверхні правої кисті; синець на тильній поверхні лівої кисті; чотири синці на правому коліні; два садна в верхній третині правого стегна по передній поверхні; три синці на лівому коліні; три садна на лівому коліні, що відносяться до легких тілесних ушкоджень (згідно п. 2.3.2 п. 2.3.5 зазначених правил).
Усвідомлюючи, що ОСОБА_9 припинила подавати ознаки життя, ОСОБА_7 нахилившись над ОСОБА_9 , з-під бюстгальтеру, який був одягнутий на ній, витягнув грошові кошти у сумі 200 грн, тим самим заволодів ними, після чого, з вказаним майном з місця пригоди зник, розпорядившись ним на власний розсуд. В результаті умисних протиправних дій з боку ОСОБА_7 , наступного дня настала смерть ОСОБА_9 , причиною якої стала вказана закрита черепно-мозкова травма, що смертельно ускладнилась гострим розладом мозкового кровообігу.

Вказані дії ОСОБА_7 кваліфіковані за п.6 ч.2 ст.115 КК України, тобто вбивство, умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосуванням закону, який підлягає застосуванню додаткового покарання у виді конфіскації майна та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, яке є явно несправедливим через м`якість та постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання у виді 11 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що при постановленні вказаного вироку судом безпідставно не застосовано покарання у виді конфіскації майна, що прямо передбачено санкцією ч.2 ст. 115 КК України, у зв`язку з чим, обвинувачений уник вказаної відповідальності.

Крім того вказує, що вирок суду є явно несправедливим через м`якість, оскільки при призначенні покарання судом не враховано, що ОСОБА_7 ніде не працює, за місцем мешкання характеризується негативно, вчинив кримінальне правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, має діагноз: синдром залежності від алкоголю, у зв`язку з чим перебуває на обліку у лікаря нарколога.

Обвинувачений ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить про скасування вищевказаного вироку, з посиланням на те, що мотиву вбивства своєї матері у нього не було.

Вказує, що як на досудовому слідстві так і під час судового розгляду були порушені його права, передбачені кримінальним процесуальним законодавством.

Зазначає, що українською мовою він не володіє, а тому взагалі не розумів змісту документів які підписував на досудовому слідстві.

Наголошує на тому, що матеріали досудового розслідування йому вручено не було, а ознайомлення з ними відбулося протягом 20-30 хвилин, безпосередньо перед судовим засіданням.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Прокурор у кримінальному провадженні просив про задоволення його апеляційної скарги та заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Обвинувачений та його захисник вважали, що підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора відсутні, та просили про задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, обвинуваченого та його захисника, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, апеляційні скарги та заперечення захисника на апеляційну скаргу прокурора колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Разом з тим, колегія суддів не вбачає дотримання вищевказаних вимог закону судом першої інстанції.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, розгляд кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 здійснювався судом першої інстанції згідно вимог передбачених статтею 349 КПК України.

Згідно частини 3 вищевказаної статті, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Проте, матеріали кримінального провадження свідчать про проведення розгляду даної справи районним судом з порушенням вимог статті 349 КПК України.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, допитаний в судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся.

Проте, вищевказаний вирок суду першої інстанції колегія суддів знаходить не вмотивованим, оскільки у ньому, всупереч вимогам статті 370 та ч.3 ст. 374 КПК України, не зазначено у чому фактично обвинувачений визнав себе винним, чи допитував його суд і які конкретно він дав суду показання щодо пред`явленого йому обвинувачення, тобто відсутні пояснення обвинуваченого в частині фактичних обставин щодо часу, місця, способу вчинення кримінального правопорушення, оскільки суд обмежився лише формальною вказівкою про те, що допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у скоєному визнав повністю та щиро розкаявся, підтвердивши факт і обставини вчинення злочину так як це зазначено у вироку суду.

Тим паче, оскільки в своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 зазначає про те, що він не володіє українською мовою та не розумів зміст процесуальних документів, підписаних ним на досудовому слідстві, то стверджувати про розуміння ним положень, передбачених статтею 349 КПК України та наслідків розгляду справи згідно вищевказаної статті, без додаткової перевірки цих обставин, та мотивування цього у вироку не можна.

Зазначені вище порушення є процесуально неприпустимими при судовому розгляді, оскільки тягнуть за собою порушення загальних засад забезпечення доведеності вини та права на захист.

Що стосується посилання прокурора в своїй апеляційній скарзі на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосування до ОСОБА_7 покарання у виді конфіскації майна, то колегія суддів знаходить їх такими, що не позбавлені правових підстав та вважає, що його вимоги в цій частині ґрунтуються на законі та матеріалах справи, у зв`язку з чим підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.6 ч.2 ст. 115 КК України, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна.

Суд першої інстанції не врахував цих вимог, у зв`язку з чим безпідставно не застосовував до обвинуваченого при призначенні покарання додаткового покарання у виді конфіскації належного обвинуваченому майна.

Вищевикладені обставини свідчать про істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону, що виходячи зі змісту статті 412 КПК України безумовно тягне за собою скасування рішення з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, оскільки допущені порушення неможливо усунути в суді апеляційної інстанції.

Під час нового судового розгляду суду необхідно усунути допущені вищевказані порушення кримінального процесуального закону, вжити заходів до повного, всебічного дослідження обставин кримінального провадження, ретельно перевірити доводи апеляційних скарг як прокурора так і обвинуваченого, дати належну оцінку зібраним доказам згідно чинного кримінального процесуального закону, в залежності від чого ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне і можливе, з метою забезпечення розгляду вказаного кримінального провадження у суді першої інстанції, продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 до 12 січня 2020 року включно в умовах Харківської установи виконання покарань.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :
Вирок Дергачівського районного суду Харківської області по справі щодо ОСОБА_7 , скасувати.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, апеляційну скаргу обвинуваченого, - задовольнити.

Призначити новий розгляд даної справи в суді першої інстанції.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 12 січня 2020 року включно.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді

___________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4