н/п 1-кп/953/1033/19
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"19" вересня 2019 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
захисників - адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, із середньою освітою, не судимого, офіційно не працевлаштованого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України, -
В провадженні Київського районного суду м. Харкова перебуває вищезазначене кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України.
Вироком Київського районного суду м. Харкова від 08.10.2018 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України, на підставі ст.70 КК України йому призначено покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 30.07.2019 вирок суду від 08.10.2018 стосовно ОСОБА_7 скасовано і призначено новий судовий розгляд. Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою продовжено до 27.09.2019 включно.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисники адвокати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 вважали, що клопотання прокурора є необґрунтованим і задоволенню не підлягає, просили змінити запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою.
Вислухавши учасників судового провадження, суд приходить до наступного.
Суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Вирішення питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу, що передбачено ст.331 КПК України.
При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні тяжких злочинів, за вчинення яких, в тому числі, передбачено покарання до десяти років позбавлення волі, не мав офіційних джерел отримання прибутку, неодружений, не має осіб на утриманні, що свідчить про відсутність у нього тісних соціальних зв`язків.
Судом враховуються доводи обвинуваченого та його захисників щодо тривалого строку тримання ОСОБА_7 під вартою, але приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення по справі «Харченко проти України», суд зазначає, що розумність строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливості конкретної справи.
Тримання особи під вартою є виправданим, якщо конкретні обставини дають підстави стверджувати про наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими обставинами є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, можливість ухилитися від явки до суду та вчинити інший злочин.
Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
В розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейського суду з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступень суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку. Беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від суду.
При цьому небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про особу обвинуваченого.
Приймаючи до уваги викладене, враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: спроби переховуватись від суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, та оцінюючи сукупність обставин, передбачених ст.178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у скоєні кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується; відсутність міцних соціальних зв`язків, постійного місяця роботи, суд, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, приходить до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, тому продовжує строк обраного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 17 листопада 2019 року з правом внесення застави у розмірі 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме 38 420 грн.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.06.2019 р. по справі №3-208/2018, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331, 369 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Задовольнити клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін - у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», продовживши строк цього запобіжного заходу до 17 листопада 2019 року включено.

Визначити суму застави у розмірі 38 420 грн., які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області, до сплину терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_7 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_7 обов`язки: 1) прибувати до суду за першою вимогою; 2) не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання або перебування.

Відповідно до вимог ст.182 КПК України роз`яснити обвинуваченому, застоводавцю, що у разі невиконання покладених на обвинуваченого обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Копію ухвали вручити учасникам судового процесу та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 7 днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

СУДДЯ -