Ухвала
Іменем України
16 вересня 2019 року
м. Київ
справа № 587/333/15-к
провадження № 51-4335ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційні скарги засудженого ОСОБА_4 на вирок Сумського районного суду Сумської області від 24 грудня 2015 року та ухвалу Сумського апеляційного суду від 05 липня 2019 року,
встановив:
Вироком Сумського районного суду Сумської області від 24 грудня 2015 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.
Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 03 квітня 2018 року зазначений вирок щодо ОСОБА_4 залишено без зміни.
Ухвалою Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року засудженому ОСОБА_4 відмовлено в поновленні строку на касаційне оскарження ухвали Апеляційного суду Сумської області від 03 квітня 2018 року щодо нього та повернуто подану касаційну скаргу.
Ухвалою Сумського апеляційного суду від 05 липня 2019 року засудженому ОСОБА_4 відмовлено в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Апеляційного суду Сумської області від 03 квітня 2018 року.
На адресу Верховного Суду від засудженого ОСОБА_4 надійшли дві касаційні скарги, ідентичні за змістом.
У касаційній скарзі обвинувачений порушує питання про перегляд у касаційному порядку вироку суду першої інстанції щодо нього та ухвали апеляційного суду від 05 липня 2019 року.
Однак, суд касаційної інстанції позбавлений можливості розглянути касаційну скаргу, подану одночасно на вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, постановлену за наслідками розгляду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали апеляційного суду про залишення вироку суду першої інстанції без зміни, оскільки вказані судові рішення були постановлені в різному порядку.
Зазначене перешкоджає суду касаційної інстанції визначитись з предметом перевірки у касаційному порядку.
При цьому, у разі, якщо засуджений бажає оскаржити різні судові рішення, він вправі подати касаційну скаргу на кожне із них окремо із наведенням відповідного обґрунтування щодо їх незаконності чи необґрунтованості.
Крім того, перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 4, 5 ч. 2 та ч. 3 зазначеної статті.
Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції та її думка з приводу участі у касаційному розгляді.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Однак, всупереч вищевказаному засуджений у своїй касаційній скарзі, посилаючись на незаконність ухвали апеляційного суду від 05 липня 2019 року з підстав, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 438 КПК України, не навів обґрунтування зазначеної позиції з урахуванням положень статей 412-413 цього Кодексу.
Крім того, вимоги засудженого про одночасне скасування вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду, постановленої за наслідками розгляду заяви про перегляд ухвали апеляційного суду про залишення вироку суду першої інстанції без зміни, та призначення нового розгляду в суді першої інстанції є суперечливими та не узгоджуються з повноваженнями, якими наділений суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Окрім зазначеного, усупереч ч. 3 ст. 427 КПК України засуджений у скарзі не зазначає чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху.
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Сумського районного суду Сумської області від 24 грудня 2015 року та ухвалу Сумського апеляційного суду від 05 липня 2019 року залишити без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_5