Єдиний унікальний номер 730/580/19
Номер провадження 1-кп/728/172/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року місто Бахмач

Бахмацький районний суд Чернігівської області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмачі матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000150 від 8 квітня 2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , працює молодшим оператором АЗС, із професійно-технічною освітою, не одружений, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною першою статті 121 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_3

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним.

1. 6 квітня 2019 року близько 18 години 00 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у господарстві за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_5 близько трьох ударів кулаком в область голови, в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, яка виражалася струсом головного мозку, переломом кісток мозкового черепа в ділянці верхньої частини зовнішньої стінки правої очниці та синцями обох очних ділянок обличчя, та один удар ногою в область лівої ноги, в результаті чого ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин лівої гомілки та закритого перелому середньої третини тіла лівої малогомілкової кістки з незначним зміщенням уламків, які в комплексі відносяться до ушкоджень небезпечних для життя в момент заподіяння і за цією ознакою кваліфікуються, як тілесні ушкодження тяжкого ступеня тяжкості.

ІІ. Позиція обвинуваченого.

2. Обвинувачений ОСОБА_3 допитаний в судовому засіданні, вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, погодився з усіма фактичними обставинами справи, пояснив, що дійсно він наніс ОСОБА_5 тілесні ушкодження.

Просив суворо не наказувати, у скоєному щиро розкаявся.

ІІІ. Оцінка Суду.

3. З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) Суд, вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

4. Враховуючи показання обвинуваченого, співвіднісши їх з фактичними обставинами справи, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, Суд знаходить, що дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за частиною першою статті 121 КК, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

5. Вина ОСОБА_3 у скоєному доведена у повному обсязі.

ІV. Призначення покарання.

6. Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до статті 66 КК є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

6.1. При цьому Судом враховується, що щире каяття ОСОБА_3 проявилося в критичній оцінці ним свого діяння шляхом визнання вини, запевнення, що він більше подібного не вчинить і бажає виправитись.

6.2. В свою чергу активне сприяння розкриттю злочину виражається в тому, що винний добровільно у будь-якій формі своїми активними діями надає допомогу органам досудового розслідування або суду у з`ясуванні тих обставин вчинення злочину, що мають істотне значення для повного його розкриття.

Так, учасниками судового провадження не заперечувалось, що на досудовому розслідуванні ОСОБА_3 розповів про час, місце вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), назвав інші обставини вчиненого, що стало наслідком його швидкого розкриття, вказані обставини він підтвердив в судовому засіданні, чим сприяв встановленню істини у кримінальному проваджені.

6.3. Також згідно із заявою потерпілої обвинувачений відшкодував заподіяні їй збитки.

7. Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 відповідно до статті 67 КК є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

8. Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , Суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до статті 65 КК враховує:

8.1. ступінь тяжкості вчиненого злочину, що згідно із статтею 12 КК є тяжким злочином;

8.2. враховує наслідки та обставини вчиненого злочину (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності);

8.3. особу винного його вік, матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я;

8.4. наявність постійного місця проживання та позитивної характеристики за таким;

8.5. наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання та обставини, яка обтяжує таке;

8.6. те, що раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

9. У зв`язку із чим, Суд доходить висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 з обранням покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років в межах санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

10. Проте Суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час іспитового строку, тобто його припустимо звільнити від відбуття покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

11. При цьому, Суд, окрім наведених вище мотивів враховує, що відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи (пункти 4.1., 4.2. мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15рп/2004 «у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання)).

Закріплення в законі можливості звільнення особи від відбуття покарання з випробуванням є вираженням конституційних принципів додержання гуманізму, справедливості й законності.
Так, в даному конкретному випадку Судом враховуються індивідуальні особливості вчиненого діяння, тривалість протиправної поведінки та її наслідків, повне відшкодування збитків потерпілій, те що застосування статті 75 КК не забороняється в даній ситуації.

Також, обґрунтовуючи можливість застосування статті 75 КК до обвинуваченого Суд звертає увагу на те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених (частина друга статті 50 КК).

В цій ситуації відіграє значення і позиція сторони обвинувачення, яка підтримує публічне обвинувачення і реалізує відповідну функцію держави в кримінальному провадженні, яка зводиться до можливості застосування статті 75 КК в правовідносинах, що розглядаються.

Суд звертає увагу, що виходячи із змісту досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації, яка надана з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого останній може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням.

Крім того, в такому випадку Суд реалізує свої повноваження, як частину дискреційних функцій і він вправі обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення спірних правових питань, спираючись на засади судочинства та обставини справи.

Так, до підстав для судового розсуду належать: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми (з використанням слів «може», «вправі»); юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення (наприклад, «особа винного», «щире каяття» тощо); оціночні поняття (наприклад, при врахуванні пом`якшуючих чи обтяжуючих обставин - статті 66, 67 КК, визначенні можливості виправлення засудженого без відбування покарання - стаття 75 КК); індивідуалізація покарання (визначення виду і розміру міри державного примусу).

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 1 лютого 2018 року у справі № 634/609/15-к і зробив схожий висновок про можливість виправлення особи без позбавлення волі, з огляду на пом`якшуючі обставини (щире каяття та сприяння слідству, відсутність претензій до засудженого з боку потерпілих та другорядну роль кари як мети покарання).

12. Наведене в своїй сукупності є підставою для застосування до ОСОБА_3 статті 75 КК, що буде відповідати справедливому співвідношенню між вчиненим злочином та заходами, які застосовуються до винного і зумовлені метою кримінального покарання, є необхідними і не надмірними.

13. У зв`язку зі звільненням ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, необхідно покласти на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК.

14. Підстав для обрання більш м`яких або тяжких покарань Суд не знаходить.

V. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.

15. Цивільний позов по справі не заявлявся.

16. Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

17. Запобіжний захід ОСОБА_3 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання Суд не вбачає.

З цих підстав,
керуючись статтями 368, 370-371, 373-374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд,

У Х В А Л И В :

1. ОСОБА_3 визнати винуватим за частиною першою статті 121 Кримінального кодексу України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

2. На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_3 від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 2 (два) роки не вчинить нового злочину.

3. Відповідно до статті 76 Кримінального кодексу України зобов`язати ОСОБА_3 :

3.1. періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

3.2. повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

4. Початок іспитового строку ОСОБА_3 слід рахувати з моменту проголошення вироку.

5. Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок можуть бути подані апеляції до Чернігівського апеляційного суду через Бахмацький районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Бахмацького районного суду
Чернігівської області ОСОБА_1