06.09.2019 Справа № 756/720/17
Унікальний № 756/720/17-к
Порядковий № 1-кп/756/134/19
В И Р О К
іменем України

06 вересня 2019 року Оболонський районний суд м. Києва

У складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретарів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурорів: ОСОБА_6 ,

потерпілих: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілої: ОСОБА_9 ,

представника цивільного позивача: ОСОБА_10 ,

представника цивільного відповідача: ОСОБА_11

захисника: ОСОБА_12 ,

обвинуваченого: ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Княжики Монастирищенського району, Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дочку ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого трактористом КП УЗН «Зеленбуд», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, ідентифікаційний номер платника податків: НОМЕР_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

02.11.2016 року, близько 20 год. 20 хв., за адресою: м. Київ, пр-т Бандери, 22, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ-21099», д.н.з. НОМЕР_2 , знаходячись при цьому в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР України, рухаючись по проїзній частині пр-ту Бандери, зі сторони пр-ту Г.Сталінграду, в напрямку вул. Йорданської у місті Києві, в крайній правій смузі руху, допустив зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля, з задньою частиною автомобіля марки «Ауді А5», д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка на той час рухалася попереду в попутному напрямку. Внаслідок даної ДТП, водій автомобіля «ВАЗ-21099», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_13 , отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Крім того, пасажир автомобіля «ВАЗ-21099», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_7 , 1968 р.н., отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, а саме:
- закритий перелом діафізу правої ключиці зі зміщенням уламків;
- закрита травма правого передпліччя - переломи діафізів променевої та ліктьової кісток зі зміщенням уламків.
Відповідно п. п. 4.6. та 2.2.1./в «Правил», зазначені тілесні ушкодження у п. п. б), в) даних Підсумків, відносяться до тілесного ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу, згідно висновку експерта №2071/Е.
Крім того, водій автомобіля «Ауді А5», д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_8 , 1988 р.н., отримала тяжкі тілесні ушкодження, а саме:
-відкриті й закриті переломи кісток склепіння та основи черепа, за винятком кісток лицевого скелета та ізольованої тріщини тільки зовнішньої пластинки склепіння черепа».
Критерієм судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесного ушкодження, є критерій небезпеки для життя, тому, відповідно п. п. 2.1.2. та 2.1.3/б, «Правил», виявлене тілесне ушкодження відноситься до ТЯЖКОГО тілесного ушкодження, згідно висновку експерта №2073/Е.
В ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля «ВАЗ-21099», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_13 , повинен був керуватися вимогами пунктів: 12.2, 12.3 ПДР України. В даній дорожній ситуації водій автомобіля «ВАЗ-21099», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_13 , з моменту виникнення перешкоди в своїй смузі руху мав технічну можливість уникнути наїзду на перешкоду, а саме на попутно рухаючийся автомобіль марки «Ауді А5» д.н.з. НОМЕР_3 , як шляхом застосування екстреного гальмування, так і шляхом безпечного об`їзду перешкоди.
В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «ВАЗ-21099», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_13 , експертом, з технічної точки зору, невідповідностей вимогам пункту 12.2 ПДР України не вбачається, а вбачаються невідповідності вимогам пункту 12.3 ПДР України.
Причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія автомобіля «ВАЗ-21099», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_13 , вимогам пункту 12.3 ПДР України.
Під час руху ОСОБА_13 , допустив порушення вимог Правил дорожнього руху України, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р. і введені в дію з 01.01.2002 р., зокрема пунктів:
-п. 2.9 а) ПДР України Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп?яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;
-п. 12.3 ПДР України У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об?єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об?їзду перешкоди.
Порушення ОСОБА_13 , п. 12.3 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 , свою винність у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, визнав повністю, зокрема пояснив, він їхав на автомобілі «ВАЗ-21099» д.н.з. НОМЕР_2 , був сніг з дощем, виїхавши на пр. Степана Бандери у м. Києві, зайняв другу смугу руху, це було десь о 19:30 год., та рухався приблизно зі швидкістю 50-60 км/год., в цей час побачив що на узбіччі стояв автомобіль, у момент коли він наближався до нього, це авто раптово виїхало перед ним, та в це час він різко натиснув на гальма, прийшов до тями у лікарні.Заявлений цивільний позов цивільного позивача ОСОБА_10 , визнав частково, а саме у сумі 235 629.73 грн., оскільки добровільно відшкодував частину завданих матеріальних збитків у сумі 108 747.20 грн.

Не дивлячись на визнання обвинуваченим ОСОБА_13 своєї вини, з урахуванням позиції захисту, з метою дотримання принципу диспозитивності, рівності учасників процесу, повного та всебічного дослідження доказів у справі, судом було встановлено повний порядок дослідження доказів по справі.
В ході судового розгляду вина ОСОБА_13 у скоєнні інкримінованому йому злочину, окрім визнання ним винуватості, підтверджується комплексом зібраних по справі доказів, а саме:
- показами допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_14 , яка пояснила, що вона 02.11.2016, ввечері, біля ТЦ «Блокбастер» по пр. Степана Бандери у м. Києві їхала у якості водія в автомобілі «Ауді А5» до дому, був маленький дощ, в неї запотіло бокове дзеркало і вона увімкнула «аварійку» та зупинилась щоб протерти його, після того як вона протерла дзеркало, вимкнула «аварійку» та почала перестроюватись у ліву смугу з метою продовження руху, після цього прокинулась о 03:00 годині ночі в реанімації;
- показами допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_7 , який пояснив, що 02.11.2016 року він разом з ОСОБА_13 на автомобілі «ВАЗ-21099» виїхали з гуртожитку, що знаходився на вул. Набережно-Корчуватська, 11-А у м. Києві, в сторону метро «Петрівка» у м. Києві, за кермом був ОСОБА_13 . Коли вони їхали по пр. Степана Бандери у м. Києві, перед ними виїхав автомобіль, який стояв у крайній правій смузі, після чого він нічого не пам`ятає. Крім того вказав, що цього ж дня він разом з ОСОБА_13 , в обід та до обіду вживали горілку. Будь-яких претензій до обвинуваченого у нього не має оскільки йому все відшкодовано;
- показами допитаного в судовому засіданні спеціаліста ОСОБА_15 , який пояснив, що мав відношення до дослідження автомобіля «Ауді А5» д.н.з. НОМЕР_3 , на підставі того, що йому як аварійному комісару 27.01.2017 року було надано доручення від МТСБУ на огляд даного автомобіля, з метою визначення вартості відновлювального ремонту, вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу, та визначення ринкової вартості автомобіля. Його колегою ОСОБА_16 , 02.02.2017 року було проведено огляд вказаного автомобіля, за результатами якого було складено протокол №703 та висновок за цим же номером;
- показами допитаного в судовому засіданні спеціаліста ОСОБА_17 , який пояснив, що ним проводилось дослідження завданих матеріальних збитків автомобілю «Ауді А5» д.н.з. НОМЕР_3 , які були завдані у результаті ДТП, підтвердив, що вказаному автомобілю були завданні збитки у сумі 442 876,93 грн.;
- показами допитаного в судовому засіданні експерта ОСОБА_18 , яка пояснила, що 05.01.2017 року нею було складено висновок експерта №872ат, в рамках експертного дослідження механізму та обставин дорожньо-транспортної пригоди, поставлено питання та надані відповіді вказані у даному висновку експерта, вказаний висновок підтримала у повному обсязі;
- показами допитаної в судовому засіданні в якості свідка, цивільного позивача ОСОБА_10 , який пояснив, що він та потерпіла ОСОБА_8 на окремих автомобілях, їхали з ТЦ «Блокбастер» у м. Києві, він їхав попереду на автомобілі «Лексус», а потерпіла позаду його авто на автомобілі «Ауді». Через деякий час після початку руху, на пр-т. Степан Бандери у м. Києві, йому зателефонувала ОСОБА_8 , та повідомила, що в неї обмежена видимість, оскільки в автомобілі запотіли бокові дзеркала, у зв`язку з чим попросила його допомогти розібратись з цим. Після цього вони зупинились на узбіччі, увімкнувши на автомобілях знаки аварійної зупинки. Далі вони увімкнули на автомобілі «Ауді» обігрів задніх дзеркал та протерли їх, після чого він почав продовжувати рух на своєму автомобілі. Буквально через дві хвилини після початку руху він у дзеркало заднього виду побачив, як у автомобіль «Ауді», яким керувала ОСОБА_8 в`їхав, автомобіль, яким керував ОСОБА_13 , в результаті зіткнення автомобіль «Ауді» відкинуло у відбійник. Після цього він зупинився, підбіг до автомобіля «Ауді» у якому без свідомості знаходилась ОСОБА_8 та почав надавати їй допомогу. Проїжджаюча повз них швидка допомога зупинилась та забрала ОСОБА_8 , та ОСОБА_19 . Їдучи з ними в швидкій обвинувачений на його думку перебував в неадекватному стані та був агресивно налаштований.;
- даними, протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 02.11.2016 р., згідно якого в присутності понятих оглянута проїзна частина по пр. С. Бандери, 22 в м.Києві, де виявлено і оглянуто автомобілі «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_2 , та «AUDI A5», д.н.з. НОМЕР_3 крім того, на місці події виявлені уламки вказаних автомобілів (Т.1 а.с. 232-236);

- даними, схеми дорожньо-транспортної пригоди від 02.11.2016р., складеної в присутності понятих, по пр. С. Бандери, в м. Києві, на якій зафіксовано розташування автомобілів «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_2 , та «AUDI A5», д.н.з. НОМЕР_3 , уламки від вказаних автомобілів(Т.1 а.с. 237);

- даними, висновку експерта №2073/Е, згідно якого:
Дані наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_8 , 1988 р.н., свідчать про те, що під час звернення за медичною допомогою 02.11.2016 о 19.47, у неї мало місце тілесне ушкодження:
-відкрита черепно-мозкова травма: забій головного мозку з формуванням вогнища геморагічного забою в заднє-лобній ділянці справа кортикально та субкортикально, субарахноідальний крововилив, лінійний перелом лобної кістки справа, перелом потиличної кістки зліва з переходом на основу черепа (ділянка піраміди скроневої кістки), розрив барабанної перетинки зліва.
Необхідно загострити увагу на наступному:
-п. 1.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, погоджених з Міністерством внутрішніх справ України, Генеральною прокуратурою України, Верховним судом України, Службою безпеки України (далі по тексту «Правила») надано вичерпне визначення терміну ушкодження - «з медичної точки зору, тілесні ушкодження - це порушення анатомічної цілості тканин, органів та їх функцій, що виникає як наслідок дії одного чи кількох зовнішніх ушкоджуючи факторів - фізичних, хімічних, біологічних, психічних»;
-п. 4.6. «Правил» визначає таке: «судово-медичний експерт, оцінюючи строки порушення анатомічної цілості тканин і органів та їх функцій, виходить із звичайної їх тривалості, навіть у тих випадках, коли потерпілий не звертався за медичною допомогою. Якщо тривалість цього порушення, що зазначена в наявних медичних документах, не відповідає характеру тілесного ушкодження і не підтверджується об`єктивними відомостями, судово-медичний експерт відзначає цю обставину і встановлює ступінь тяжкості, виходячи із звичних термінів»;
у п. 2.1.2 та п. 2.1.3/б «Правил» визначено таке: «2.1.2. Небезпечними для життя є ушкодження, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища (див. п.2.1.3.о і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Запобігання смерті, що обумовлене наданням медичної допомоги, не повинно братися до уваги при оцінюванні загрози для життя таких ушкоджень. Загрозливий для життя стан, який розвивається в клінічному перебігу ушкоджень, незалежно від проміжку часу, що минув після його заподіяння, повинен перебувати з ним у прямому причинно-наслідковому зв`язку.
-2.1.3. До ушкоджень, що небезпечні для життя, належать: «До ушкоджень, що небезпечні для життя, належать: б) відкриті й закриті переломи кісток склепіння та основи черепа, за винятком кісток лицевого скелета та ізольованої тріщини тільки зовнішньої пластинки склепіння черепа».
Критерієм судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесного ушкодження, є критерій небезпеки для життя, тому, відповідно п. п. 2.1.2. та 2.1.3/б «Правил», виявлене тілесне ушкодження відноситься до ТЯЖКОГО тілесного ушкодження.
Характер та морфологія виявленого ушкодження свідчать про те, що воно утворилось від травматичної дії тупим предметом, що могло бути при транспортній травмі (травма в салоні автомобіля, який рухався, при зіткненні з перешкодою), за давністю може відповідати вказаному терміну.
Згідно токсикологічного аналізу № 9352 від 03.11.2016 в крові ОСОБА_8 , 1988 р.н., етиловий спирт не виявлений, що свідчить про те, що на момент взяття крові в стаціонарі вона була твереза;
-даними, висновку експерта №2071/Е, згідно якого:
Дані наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_7 , 1968 р.н., свідчать про те, що під час звернення за медичною допомогою 02.11.2016 о 19.45, у нього мали місце тілесні ушкодження:
а) множинні забійні рани правої скронево-тім`яної ділянки, правої вушної раковини, тім`яної ділянки справа, правого крила носу, обох надбрівних ділянок, нижнього повіка лівого ока, лівої щічної ділянки;
б) закритий перелом діафізу правої ключиці зі зміщенням уламків;
в) закрита травма правого передпліччя - переломи діафізів променевої та ліктьової кісток зі зміщенням уламків.
Необхідно загострити увагу на наступному:
-п. 1.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, погоджених з Міністерством внутрішніх справ України, Генеральною прокуратурою України, Верховним судом України, Службою безпеки України (далі по тексту «Правила») надано вичерпне визначення терміну ушкодження - «з медичної точки зору, тілесні ушкодження - це порушення анатомічної цілості тканин, органів та їх функцій, що виникає як наслідок дії одного чи кількох зовнішніх ушкоджуючи факторів - фізичних, хімічних, біологічних, психічних»;
-п. 4.6. «Правил» визначає таке: «судово-медичний експерт, оцінюючи строки порушення анатомічної цілості тканин і органів та їх функцій, виходить із звичайної їх тривалості, навіть у тих випадках, коли потерпілий не звертався за медичною допомогою. Якщо тривалість цього порушення, що зазначена в наявних медичних документах, не відповідає характеру тілесного ушкодження і не підтверджується об`єктивними відомостями, судово-медичний експерт відзначає цю обставину і встановлює ступінь тяжкості, виходячи із звичних термінів»; -п. 2.2.1 «Правил» визначає таке: ознаки ушкодження середньої тяжкості: в) тривалий розлад здоров`я»;
у п. 2.3. «Правил» визначено таке: «Легке тілесне ушкодження:
-2.3.3. Короткочасним належить вважати розлад здоров`я тривалістю понад шести днів, але не більше як три тижні (21 день)».
у п. 4.13 «Правил» визначено таке: «Судово-медичному експерту належить утриматись від встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень у випадках:
-4.13.1. Невизначеності клінічної картини чи недостатнього клінічного і лабораторного обстеження потерпілого;
-4.13.4. Відсутність медичних документів, у тому числі результатів додаткових досліджень, без яких не можна судити про характер і ступінь тяжкості тілесних ушкоджень».
Відповідно п. п. 4.6. та 2.2.1./в «Правил», зазначені тілесні ушкодження у п. п. б), в) даних Підсумків, відносяться до тілесного ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.
Відповідно п. п. 4.6. та 2.3.3. «Правил», вказані тілесні ушкодження у п. а) даних підсумків, за ступенем тяжкості, відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 але менш ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я).
Вищезазначені ушкодження не мають ознак небезпеки для життя.
Характер та морфологія виявлених ушкоджень свідчать проте, що вони утворились від травматичної дії тупими предметами, що могло бути при транспортній травмі (травма в салоні автомобіля, який рухався, при зіткненні з перешкодою), за давністю можуть відповідати вказаному терміну.
Дані наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_7 , 1968р.н., свідчать про те, що на момент звернення за медичною допомогою, йому були встановлені наступні діагнози «Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Розрив барабанної перетинки справа. Перелом великого вертлюга справа, які достатнім обсягом об`єктивних клінічних даних не підтверджені (відсутність опису неврологічної симптоматики та її динаміки, характерно для струсу головного мозку; відсутність морфологічного опису стану барабанної перетинки; відсутність рентгенограм правого стегна). Тому, відповідно п. п. 4.13.1 та 4.13.4»Правил», слід утриматися від судово-медичної оцінки встановлених діагнозів.
Згідно токсикологічного аналізу №9351 від 03.11.2016 - в крові ОСОБА_7 , 1968р.н., виявлений етиловий спирт у кількості 1,0%о, що свідчить про те, що на момент взяття крові в стаціонарі та відповідно на момент отримання тілесних ушкоджень він знаходився в стані алкогольного сп`яніння легкого ступеню;
-даними, висновку експерта №872ат від 05.01.2017р., згідно якого:
В ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля «ВАЗ-21099», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_13 , повинен був керуватися вимогами пунктів: 12.2, 12.3 ПДР України.
В даній дорожній ситуації водій автомобіля «ВАЗ-21099», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_13 , з моменту виникнення перешкоди в своїй смузі руху мав технічну можливість уникнути наїзду на перешкоду, а саме на попутно рухаючийся автомобіль марки «Ауді А5» д.н.з. НОМЕР_3 , як шляхом застосування екстреного гальмування, так і шляхом безпечного об`їзду перешкоди.
В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «ВАЗ-21099», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_13 , експертом, з технічної точки зору, невідповідностей вимогам пункту 12.2 ПДР України не вбачається, а вбачаються невідповідності вимогам пункту 12.3 ПДР України.
Причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія автомобіля «ВАЗ-21099», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_13 , вимогам пункту 12.3 ПДР України;
-даними, висновку експерта №2072/Е, згідно якого:
Дані наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_13 , 1993р.н., свідчать про те, що під час звернення за медичною допомогою 02.11.2016 о 19.46, у нього мали місце тілесні ушкодження:
а) садна обличчя, правої завушної ділянки;
б) закрита травма правого кульшового суглобу: крайовий перелом вертлюгової западини зі зміщенням уламків.
Необхідно загострити увагу на наступному:
-п. 1.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, погоджених з Міністерством внутрішніх справ України, Генеральною прокуратурою України, Верховним судом України, Службою безпеки України (далі по тексту «Правила») надано вичерпне визначення терміну ушкодження - «з медичної точки зору, тілесні ушкодження - це порушення анатомічної цілості тканин, органів та їх функцій, що виникає як наслідок дії одного чи кількох зовнішніх ушкоджуючи факторів - фізичних, хімічних, біологічних, психічних»;
-п. 4.6. «Правил» визначає таке: «судово-медичний експерт, оцінюючи строки порушення анатомічної цілості тканин і органів та їх функцій, виходить із звичайної їх тривалості, навіть у тих випадках, коли потерпілий не звертався за медичною допомогою. Якщо тривалість цього порушення, що зазначена в наявних медичних документах, не відповідає характеру тілесного ушкодження і не підтверджується об`єктивними відомостями, судово-медичний експерт відзначає цю обставину і встановлює ступінь тяжкості, виходячи із звичних термінів»;
-п. 2.2.1 «Правил» визначає таке: «ознаки ушкодження середньої тяжкості: в) тривалий розлад здоров`я»;
-у п. 2.3. «Правил» визначено таке: «Легке тілесне ушкодження:
-2.3.5. Легке тілесне ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, - це ушкодження, що має незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більш як шість днів».
Відповідно п. п. 4.6. та 2.3.5. «Правил», вказані тілесні ушкодження у п. а) даних Підсумків, за ступенем тяжкості, відносяться до ЛЕГКОГО тілесного ушкодження, так як відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб (за критерієм тривалості розладу здоров`я).
Відповідно п. п. 4.6. та 2.2.1./в «Правил», тілесне ушкодження, зазначене у п. б) даних Підсумків, відноситься до тілесного ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.
Вищезазначені ушкодження не мають ознак небезпеки для життя.
Характер та морфологія виявлених ушкоджень свідчать проте, що вони утворились від травматичної дії тупими предметами, що могло бути при транспортній травмі (травма в салоні автомобіля, який рухався, при зіткненні з перешкодою), за давністю можуть відповідати вказаному терміну.
Дані наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_13 , 1993р.н., свідчать про те, що на момент звернення за медичною допомогою, йому був встановлений наступний діагноз «Забій грудної клітки», який достатнім обсягом об`єктивних клінічних даних не підтверджений (відсутність опису стану м`яких тканин зазначеної ділянки, обсяг якого (опису) надавав би можливість судити про характер змін, які були виявлені лікарями під час надання медичної допомоги). Тому, відповідно п. 4.6 «Правил», слід утриматися від судово-медичної оцінки встановлених діагнозів.
Згідно токсикологічного аналізу №9350 від 03.11.2016- в крові ОСОБА_13 , 1993р.н., виявлений етиловий спирт у кількості 0,83%о, що свідчить про те, що на момент взяття крові в стаціонарі та відповідно на момент отримання тілесних ушкоджень він знаходився в стані алкогольного сп`яніння легкого ступеню.

Крім того, з метою дотримання принципу диспозитивності та рівності сторін у кримінальному провадженні, судом було досліджено наступні докази, подані стороною захисту, а саме:

- дані, висновку експерта №44 від 19.06.2017 року, згідно якого:
Виходячи із наданих уточнених свідчень про обставини ДТП в судових слуханнях свідка ОСОБА_20 , та Водія ОСОБА_8 , згідно яких зіткнення автомобіля «ВАЗ-21099», д.н.з. НОМЕР_2 з автомобілем «Ауді А5» д.н.з. НОМЕР_3 сталось на початку руху із зміною напрямку ліворуч керованого ОСОБА_8 автомобіля «Ауді А5», відповідно до наданих обстави слідує, в даному випадку водію ОСОБА_8 перед початком руху зі зміною напрямку ліворуч слід було впевнитись що це буде безпечно для других учасників дорожнього руху, тобто діяти відповідно вимогам п.2.3(д), п.10.1 Правил дорожнього руху України.

З технічної точки зору, виходячи з наданих обставин ДТП, водій автомобіля «Ауді А5», державний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_8 , під час поновлення руху, виконуючи вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України, в даному випадку мала технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем «ВАЗ-21099», державний номерний знак НОМЕР_2 , що рухався позаду в попутному напрямку.

Виходячи із наданих обставин ДТП водію автомобіля «ВАЗ-21099», державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_13 виконуючи рух в темний час доби повинен був при виникненні діяти відповідно вимогам п.12.2, п.12.3 Правил дорожнього руху України.

Виходячи з проведених розрахунків в дослідницькій частині, в умовах даної дорожньої пригоди, величина безпечної швидкості автомобіля «ВАЗ-21099», визначається не більше 134.3...162.6 км/год., тобто вибрана водієм ОСОБА_13 швидкість 60км/год. відповідала безпечній швидкості по видимості елементів дороги в напрямку його руху і в його діях невідповідностей вимогам п.12.2 Правил дорожнього руху в даному випадку не вбачається.

В даній дорожній обстановці, водій автомобіля «ВАЗ-21099» ОСОБА_13 рухаючись на даній ділянці дороги, не мав технічної можливості зупинити автомобіль до місця зіткнення, тобто при виконанні з його боку вимог п.12.3, Правил дорожнього руху України.

На схемі місця випадку працівниками поліції зафіксовано на проїжджій частині осип довжиною 21м, шириною (не зафіксовано) візуально розташовану на першій смузі шириною 3м, на другій смузі шириною 3.1м, та частково на третій смузі яка має ширину 3.1м, тобто при зрівнянні найбільше розташування площі осипу знаходиться на другій та частково на третій, смузі, з чого слідує прийти до висновку про те, що відповідно методу виключення територій (Обзорная информация Выпуск 5. ВНИИСЭ 1981г. стр.41), найбільш можливе місто зіткнення автомобіля ВАЗ-21099 реєстраційний номер НОМЕР_2 та автомобіля "Ауді А5" реєстраційний номер НОМЕР_3 розташовувалося там де більша кількість осипу, тобто зліва суцільної лінії тієї, що розділяє напрямки руху транспортних потоків першої та другої смуги.

Швидкість автомобіля Va, при подоланні ним відстані 200м за час 1 -2сек, розрахована в дослідницькій частині відповідає 720?360 км/год.

Розрахована з наданих даних швидкість 720...360км/год. не відповідає максимальній швидкості вказаного автомобіля ВАЗ-21099 реєстраційний номер НОМЕР_2 згідно його технічних характеристик.

Виходячи з проведеного дослідження на підставі наданих вихідних даних, з технічної точки зору, дії водія автомобіля «АУДІ А5», д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_8 не відповідали вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України та знаходились в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

Виходячи з проведеного дослідження на підставі наданих вихідних даних, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля ВАЗ-21099 реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_13 невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України що знаходилися б в причинному наслідковому зв`язку з настанням даної ДТП не вбачається.

- покази допитаного в судовому засіданні експерта ОСОБА_21 який складав висновок експерта №44 від 19.06.2017 року, та в судовому засіданні підтримав його у повному обсязі.
На думку, суду висновок експерта №44 від 19.06.2017 року та надані експертами ОСОБА_21 роз`яснення щодо нього не відповідають об`єктивним даним, які встановлені під час розгляду справи, щодо обставин події ДТП, зокрема причин її виникнення. Такий висновок не узгоджується з іншими доказами у справі, є нелогічним, та спрямованим на сприяння обвинуваченому уникнути відповідальності.

Оцінюючи зібрані у справі докази, а саме показання обвинуваченого ОСОБА_13 , свідка ОСОБА_10 , спеціаліста, ОСОБА_17 , експерта ОСОБА_18 , потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , щодо обставин виникнення дорожньо-транспортної пригоди, суд приходить до висновку, що показання останніх, є правдивими, послідовними, та такими, що узгоджуються з іншими доказами, дослідженими у кримінальному провадженні. У суду не має підстав піддавати сумніву досліджені докази.

Європейський Суд з прав людини вказує, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд, але вона не встановлює будь-яких правил допустимості доказів як таких, це завдання внутрішнього права.
Зокрема, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 26.09.2002 у справі «Перрі проти Сполученого Королівства» (Perry v United Kingdom), зазначив, що важливо, щоб була справедлива процедура розгляду питання про прийнятність та перевірку надійності спірних доказів.
Отже, суд, розглянув кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, з урахуванням положень ст. 337 КПК України, дотримався принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості, принципу диспозитивності, тобто діючи у межах своїх повноважень та компетенції, вирішив лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберіг об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Таким чином, з урахуванням викладеного вище, в ході судового розгляду за наслідками всебічного повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ наданий як стороною обвинувачення так і стороною захисту з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що висунуте ОСОБА_13 , обвинувачення за ч. 2 ст. 286 КК України, знайшло своє підтвердження.
На думку суду, комплекс зібраних у справі доказів є належними та допустимими, оскільки відомостей, що вони були отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією України та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою Україною суду не надано.
Тому, оцінюючи всі зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що своїми діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_7 , середньої тяжкості тілесні ушкодження, а потерпілій ОСОБА_8 , тяжкі тілесні ушкодження, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України.
Відповідно до п. 20 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Крім того, відповідно до вимог ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових злочинів. Значення заходу примусу для досягнення такої цілі визначається не лише його суворістю, а й неминучістю, своєчасністю, справедливістю і невідворотністю застосування за кожний злочин. Реалізація мети покарання є одним із аспектів виконання визначених у ст.. 2 КПК України завдань кримінального провадження, якими, зокрема, є: захист особи, суспільства і держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, у тому числі потерпілих.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_13 , у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України, суд визнає - щире каяття, та часткове добровільне відшкодування завданих матеріальних збитків.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
На підставі викладеного, з урахуванням тяжкості та незворотності спричинених злочином наслідків, даних, що характеризують особу обвинуваченого, зокрема, те, що обвинувачений в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, суд вважає за доцільне обрати ОСОБА_13 покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Разом з тим, враховуючи ту обставину, що ОСОБА_13 , вчинив злочин з необережності, його відношення до вчиненого, а саме щире каяття та добровільне часткове відшкодування завданих збитків, а також враховуючи, що обвинувачений працює, характеризується позитивно, одружений, має на утриманні малолітню дочку ІНФОРМАЦІЯ_2 , дотримуючись загальних засад призначення покарання, з метою реалізації принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає можливим його виправлення без ізоляції від суспільства, і тому вважає правильним звільнити останнього від відбуття призначеного основного покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, оскільки на думку суду, саме таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Крім того, суд, при призначенні покарання, вважає правильним застосувати до ОСОБА_13 і додаткову міру покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк, але не в максимальних межах передбачених санкцією ч. 2 ст. 286 КК України

Представником потерпілої ОСОБА_8 , та цивільного позивача ОСОБА_10 , адвокатом ОСОБА_9 , під час розгляду справи заявлено цивільний позов до ОСОБА_13 , та Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі по тексту МТСБУ) про відшкодування заподіяної матеріальної шкоди з ОСОБА_13 , на користь ОСОБА_10 , в розмірі 344 376,93 грн., за шкоду заподіяну майну, з МТСБУ на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду заподіяну майну в розмірі 100 000,00 грн., з МТСБУ на користь ОСОБА_8 за шкоду заподіяну здоров`ю в розмірі 25 691,01 грн., за моральну шкоду 1 284,55 грн., та за не отримані доходи 6 800,00 грн.

Розмір матеріальної шкоди обґрунтовує тим, що відповідно до звіту авто-товарознавчого дослідження № 009-17 від 06.02.2017 року матеріальні збитки спричинені пошкодженням транспортного засобу «Ауді А5», д.н.з. НОМЕР_3 становлять 442 876,93 грн.

Оскільки ліміт відповідальності МТСБУ становить - 100 000,00 грн, то розподіл позовних вимог розподіляється наступним чином:

МТСБУ має відшкодувати - 100 000,00 грн.

ОСОБА_13 має відшкодувати - 344 376,93 грн. (з урахуванням вартості дослідження).

Розмір матеріальної шкоди заподіяної здоров`ю обґрунтовує фіскальними чеками, які підтверджені витрати на діагностику та лікування потерпілої становлять 7 931,01 грн.

Крім того, 05.02.2017 року нейрохірургом надана рекомендація щодо необхідності санаторно-курортного лікування. З вище зазначеною метою ОСОБА_8 звернулася до ДП «Клінічний санаторій «Хмільник». Санаторій спеціалізується на лікуванні посттравматичних наслідків завдяки радонотерапії. Відповідно до рахунку фактури №277 від 22.02.2017 ОСОБА_8 необхідно витратити 17 760,00 грн., для реабілітації потерпілої у відповідному закладі охорони здоров`я.

Отже загальні матеріальні збитки заподіяні життю та здоров`ю потерпілої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, які можливо підтвердити документами становлять 25 691,01 грн.

Відповідно до ст. 26-1 Закону № 1961-IV страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Відповідно моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню, складає - 1 284,55 грн.

Розмір матеріальної шкоди за не отримані доходи в розмірі 6 800,00 грн., обґрунтовує довідкою про доходи ОСОБА_8 , яка в продовж листопада грудня 2016 року не отримала вказаний дохід.

Частиною 1 ст. 128 КПК України визначено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно ч. 1 ст. 62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 (із змінами та доповненнями) під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Згідно ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно з ст.5 Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з п.22.1 ст.22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ВАЗ-21099 реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_13 застрахована в ТзДВ «СТ «Домінанта» відповідно до полісу страхування АК/0639559, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, становить 200 000,00 гривень, а за шкоду заподіяну майну 100 000,00 гривень.

Згідно з п.23.1 ст. 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до ст. 25 Закону № 1961-ІV, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - не отримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю.

В судовому засіданні потерпіла, цивільний позивач та їх представник позов підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити. Крім того, ОСОБА_10 підтвердив факт отримання від ОСОБА_13 , грошових коштів у сумі 108 747.20 грн., в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок пошкодження його автомобіля «Ауді А5», д.н.з. НОМЕР_3 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією розписки від 11.01.2017р. (Том 1 а.с. 133).

Представник цивільного відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України подав до суду заперечення на цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 , та цивільного позивача ОСОБА_10 посилаючись на те, що вина ОСОБА_13 не підтверджена жодним документом, щоб стверджувати про наявність його цивільно-правової відповідальності перед потерпілими та виникнення у МТСБУ обов`язку здійснити виплату за вказаною подією цивільним позивачам.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_10 , та ОСОБА_8 задовольнити частково, оскільки обвинуваченим частково відшкодована потерпілому ОСОБА_22 , матеріальна шкода.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд виходить з доказів, які були надані учасниками процесу під час розгляду справи, будь-яких інших доказів на повне спростування цивільних позовів, суду не надавалося.
При цьому, суд також вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави витрати за проведення експертиз.
Речовими доказами слід розпорядитись на підставі ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 122, 124, ч.2 ст.127, 128, 129, 368, 369, 370, 373, 374, 376, 380, 392, 393 КПК України, суд,-
засудив:
ОСОБА_13 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_13 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з визначенням іспитового строку тривалістю в 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_13 з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції), повідомляти уповноважений орган з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції) про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_13 , до набрання вироком законної сили, не обирати.

Цивільний позов цивільного позивача ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_8 до ОСОБА_13 ., та Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування заподіяної матеріальної шкоди заподіяної майну задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_10 , 235 629,73 (двісті тридцять п`ять тисяч шістсот двадцять дев`ять грн. 73 коп.), в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої майну.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_10 100 000,00 (сто тисяч) грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої майну.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_8 25 691,01 (двадцять п`ять тисяч шістсот дев`яносто одна грн. 01 коп.), в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої здоров`ю.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_8 1284,55 (одна тисяча двісті вісімдесят чотири грн. 55 коп.), в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_8 6 800,00 (шість тисяч вісімсот грн. 00 коп.), в рахунок відшкодування матеріальної шкоди за не отримані доходи.

Стягнути з ОСОБА_13 на користь держави витрати за проведення експертиз в сумі 1100 гривень 50 копійок.
Речові докази по справі: автомобіль ВАЗ-21099 реєстраційний номер НОМЕР_2 залишити на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів за адресою: м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 4, до набрання вироком законної сили.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1