Справа №463/3190/18
Провадження №1-кс/463/4172/19
У Х В А Л А

23 вересня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого СВ Личаківського ВП ГУНП у Львівській області щодо не вчинення слідчих дій в межах кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:
Скаржник 15.08.2019р. звернулась до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою, в якій просить:

1. Зобов`язати слідчу СВ Личаківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 у КП № 0007 від 11.01.2018р. за ознаками злочинів, передбачених ст. 170,356,364,365,366 КК України, розглянути всі клопотання, заяви потерпілої винести постану про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні КП № 0007 від 11.01.2018р. за ознаками ст. 170, 356, 364, 365, 366 КК України, і винести постанову про визнати цивільним позивачем у КП № 0007 від 11.01.2018р. за ознаками ст. 170, 356, 364, 365, 366 КК України., надати матеріали кримінального провадження для ознайомлення в порядку ст. 220 КПК України.

2. Визнати незаконною протиправною бездіяльність слідчої ОСОБА_3 СВ Личаківського ВП ГУНП у Львівській області у КП № 0007 від 11.01.2018р. за ознаками ст. 170, 356, 364, 365,366 КК України, умисно не проведення досудового розслідування слідчих дій у розумні строки визначені КПК України.

3. Визнати незаконною протиправною бездіяльність процесуального прокурора процесуального керівника в кримінальному провадженні ОСОБА_4 Львівської місцевої прокуратури № 1, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій у встановлений КПК України строк, у кримінальному провадженні КП № 0007 від 11.01.2018р. за ознаками ст. 170, 356, 364,365,366 КК України.

4.Зобов`язати слідчу ОСОБА_3 СВ Личаківського ВП ГУНП у Львівській області у КП №0007 від 11.01.2018р. за ознаками ст. 170,356,364,365,366 КК України, розглянути клопотання від 19.10.2018р.

5. Зобов`язати слідчу ОСОБА_3 СВ Личаківського ВП ГУНП у Львівській області у КП № 0007 від 11.01.2018р. за ознаками ст. 170, 356,364,365, 366 КК України, винести і надати належно завірену постанову - процесуальний документ про визнання ОСОБА_2 потерпілою цивільним позивачем.

6. Винести окрему ухвалу суду - розумні терміни проведення досудового розслідування, у кримінальному провадженні.

7. Витребувати матеріали кримінального провадження з СВ Личаківського ВП ГУНП у Львівській області у КП № 0007 від 11.01.2018р. за ознаками ст. 170,356,364,365, 366 КК України, і з прокуратури матеріали здійснення процесуального керівництва і надати час для ознайомлення в суді.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 16.08.2019р. скаргу ОСОБА_2 в частині вимог про зобов`язання слідчу СВ Личаківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 розглянути клопотання від 19.10.2018р. повернуто скаржнику з підстав пропуску строку звернення зі скаргою на таку бездіяльність. В іншій частині у відкритті провадження за скаргою відмовлено.

Вказану ухвалу оскаржила ОСОБА_2 . Ухвалою Львівського апеляційного суду від 03.09.2019р. ухвалу слідчого судді від 16.08.2019р. в частині відмови у відкритті провадження скасовано та в цій частині призначено новий розгляд в суді першої інстанції в порядку глави 26 КПК України. Скасовуючи вказану ухвалу суд апеляційної інстанції зазначив, що за змістом скарги ОСОБА_2 оскаржує бездіяльність слідчої та прокурора, яка полягає у не вчиненні слідчих дій в межах кримінального провадження, внаслідок чого колегія суддів Львівського апеляційного суду вважає необґрунтованим покликання слідчого судді в ухвалі від 16.08.2019р. про те, що викладені у скарзі вимоги не відповідають переліку, закріпленому у ч.1 ст. 303 КПК України.

В частині повернення скарги ухвала слідчого судді від 16.08.2019р. залишена без змін.

З огляду на зазначене, після повернення справи до суду першої інстанції, така розглядається виключно в межах вимог, за якими ухвалою слідчого судді від 16.08.2019. відмовлялось у відкритті провадження.

Оглянувши представлені матеріали скарги вважаю, що таку слід повернути скаржнику з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Виходячи зі змісту скарги, а також враховуючи висновки суду апеляційної інстанції про те, що такі вимоги скарги відповідають переліку, закріпленому в ч. 1 ст. 303 КПК України, скаржник оскаржує бездіяльність слідчого щодо не розгляду клопотань в порядку ст. 220 КПК України, а також недотримання слідчим та прокурором розумних строків розгляду кримінального провадження.

В п. 5 Інформаційного листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ № 1640/0/4-12 від 09.11.2012р. «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» роз`яснено, що при оскарженні бездіяльності обчислення строку оскарження починається із дня, що наступає після останнього дня, який відведено КПК для вчинення слідчим або прокурором відповідної дії.

Право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.

В п. 6 Постанови Верховного Суду України від 01.10.2015р., прийнятій під час розгляду кримінальної справи № 5-103кс15 звернуто увагу на те, що процедура перегляду слідчим суддею рішень слідчого встановлює чітко визначені правила і строки, визначає послідовність їх застосування на практиці. Звідси випливає, що особа може захистити свої законні інтереси як у суді першої, так і в суді апеляційної інстанції.

В п. 8, 11-17 цієї постанови міститься висновок про те, що чинні норми КПК України стосовно права на оскарження рішень слідчого, а так само рішень слідчого судді, забезпечують за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., законну мету і не порушують саму сутність цього права.

Правовий строк існує у багатьох своїх різновидах, характер яких залежить від мети встановлення строку, його функцій, порядку регулювання відносин, яких він стосується і на які він має вплив.

Одним із різновидів строків у кримінальному провадженні є строки за визначенням, до них належать абсолютно визначені, відносно визначені, не визначені, альтернативні (загальні та виключні).

Встановлення в законі порядку обчислення, продовження і поновлення строків обумовлюється необхідністю досягнення завдань кримінального провадження та забезпечення законних інтересів і прав суб`єктів кримінального процесу.

Приписи КПК України про строки регламентують тривалість строків, порядок їх обчислення та наслідки закінчення строків. У кримінальному процесуальному законодавстві України строки встановлюються, продовжуються і поновлюються.

Суворе дотримання строків у кримінальному процесі неможливе без чіткого знання правил їх обчислення. Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення.

При визначенні початку обчислення строку важливо точно знати момент, з якого починається його перебіг. Не викликає труднощів визначення його тоді, коли він прямо зазначений у законі. У тих випадках, коли початок перебігу строку не позначено, ним слід вважати момент учинення тієї процесуальної дії або настання події, що спричиняє виникнення відповідного процесуального обов`язку, для виконання якого і встановлюється цей строк.
Відповідно до змісту скарги, відомості за згаданим вище кримінальним провадженням в ЄРДР внесені 11.01.2018р. на підставі ухвали слідчого судді від 04.01.2018р. і лише 19.10.2018р. скаржнику вручено пам`ятку про права та обов`язки. Даних про наявність будь-яких інших клопотань, не розгляд яких в порядку ст. 220 КПК України є предметом скарги, а також про дату подання таких клопотань скаржником не наведено.

При цьому, долучена скаржником до апеляційної скарги відповідь СУ ГУНП у Львівській області, згідно якої останній направив клопотання скаржниці до Личаківського ВП ГУНП у Львівській області стосується клопотань, які подані скаржником до СУ ГУНП у Львівській області 15.08.2019р., тобто в день, коли подання даної скарги до суду, внаслідок чого не розгляд цих клопотань не може стосуватись саме цієї скарги.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава учасниця цієї Конвенції має право встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити перетворення судового процесу у безладний рух. Разом із тим Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

Особливий характер такого виду судового провадження, який передбачено Главою 26 КПК України в першу чергу зумовлений необхідністю невідкладної перевірки законності та обґрунтованості рішення, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора.

Разом з тим скаржник, не вказуючи про клопотання, не розгляд яких є предметом скарги, а також не вказуючи про дату подання цих клопотань по суті унеможливлює проведення невідкладної перевірки законності та обґрунтованості рішення, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора.

За змістом ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Виходячи з синтаксичного аналізу норми п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, вживання сполучника «або» для з`єднання однорідних членів речення створює альтернативний перелік і якщо такий перелік перераховує умови для настання певного правового наслідку, то наслідок настає за наявності хоча б однієї з перерахованих умов.

Тобто, законодавець виділяє дві окремі підстави для повернення скарги, які не залежать одна від одної і які є самодостатніми. Перша, це пропуск десятиденного строку з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності і відсутність при цьому клопотання про поновлення строку, а друга, це визнання причин для поновлення, наведених в заяві неповажними.

В такому випадку, оскільки скарга подана з порушенням встановленого законом строку і скаржником не порушується питання про його поновлення, таку належить повернути останньому.

При цьому, враховується також практика Європейського суду з прав людини, згідно якої право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства», (п. 57). Встановлюючи такі правила, держава користується певною свободою розсуду.

В свою чергу, слідчий суддя, до повноважень якого, згідно п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України віднесено здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні не може зобов`язати сторону скористатися правом, наданим їй процесуальним законом, але сторона, яка добровільно відмовляється від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення і безпідставне затягування строків для такого оскарження та не зазначення причин пропуску встановленого законом строку свідчить про зловживання особою своїми процесуальними правами та виключає можливість проведення невідкладної перевірки законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, дії чи бездіяльності.

Керуючись вимогами ст.ст. 220, 303, 304, 309, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого СВ Личаківського ВП ГУНП у Львівській області щодо не вчинення слідчих дій в межах кримінального провадження повернути ОСОБА_2 .

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1