ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4327/19 Номер провадження 11-сс/814/413/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
17 липня 2019 року м. Полтава
Я , суддя апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_2 за результатами апеляційного розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 21 травня 2019 року про арешт майна земельної ділянки , висловлюю окрему думку.
Так 17 липня 2019 року колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду залишено без задоволення апеляцію ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава , якою було накладено арешт на належну їй земельну ділянку , яка перебувала в оренді ПП «Комунар».
Вважаю , що рішення колегії суддів апеляційного суду є помилковим і суперечить положенням закону , оскільки ухвала на мою думку підлягала скасуванню із постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання.
Як вбачається із змісту клопотання та ухвали слідчого судді , однією із правових підстав для накладення арешту на земельну ділянку послугувало те , що вона на думку слідчого та слідчого судді є речовим доказом у кримінальному провадженні за ст.356 КК України , яке було внесене до ЄРДР за заявою ПП «Комунар» про те , що невідома особа вчиняє відносно нього самовільні дії , щодо незаконного засіяння земельної ділянки.
По-перше , викликає великі сумніви правильність кваліфікації за внесеними відомостями до реєстру за ст.356 КК України.
Якщо йдеться про фактичне захоплення земельної ділянки можна було б вести мову про формальні ознаки ст.197-1 КК України як самовільне зайняття земельної ділянки
Я погоджуюсь з тим , що колегія суддів на цій стадії кримінального провадження не може давати цьому свою оцінку.
Проте , навіть якщо припустити , що відомості внесено законно , питання законності накладення арешту в будь-якому випадку має бути пов`язано із предметом доказування у зазначеному кримінальному провадженні.
Як можна зрозуміти із змісту клопотання фактично предметом доказування у кримінальному провадженні є доведення законності або незаконності дій державного реєстратора по виключенню із державного реєстру відомостей про речове право права оренди ПП «Комунар» земельною ділянкою , що належить ОСОБА_3 .
Вказані дії державного реєстратора безпосередньо пов`язані із умовами договору оренди землі строком його дії.
Із пояснень сторін та матеріалів провадження вбачається , що між сторонами , з одного боку орендар з іншого орендодавець , в даний час існує спір про строк дії договору оренди , тобто цивільний спір.
Вказаний спір як пояснили в судовому засіданні сторони вони вже вирішують в порядку цивільного судочинства.
Викликає подив також і спосіб накладення арешту на земельну ділянку , який був запропонований слідчим і з яким погодились і судові інстанції , у виді заборони розпоряджатися , користуватися нею всім , окрім ПП «Комунар» в межах дії договору.
При цьому , варто звернути увагу , що ПП «Комунар» вже визначив межі дії договору 2023 рік.
Отже , в даному випадку до завершення всіх судових процедур що відбуваються в порядку цивільного судочинства щодо спору про строк дії договору і слідчий і слідчий суддя , в межах кримінального провадження , фактично вже встановили , що договір діє і власник майна не має права на розпорядження своїм майном тим самим вже вирішивши спір , що розглядається в порядку цивільного судочинства по суті .
Я не заперечую , що слідство має право ініціювати накладення арешту на майно. Проте знову ж таки для цього мають бути правові підстави передбачені законом. Арешт майна не має бути свавільним. Втручання в права власників майна не може суперечити їх правам.
На моє переконання також є сумнівною така правова підстава для арешту , яка зазначена в ухвалі слідчого судді , а саме недопущення продовження вчинення третіми особами протиправних дій щодо використання вказаної земельної ділянки.
По-перше , ця підстава прямо суперечить приписам частини 2 статті 170 КПК України , а по друге із матеріалів провадження взагалі не є зрозумілим , а про яку ж особу йдеться.
Підсумовуючи наведене вважаю , що в даній ситуації між сторонами існує цивільний спір щодо строку дії договору і він має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.
Органи державної влади в особі слідчого , слідчого судді у вказаній ситуації , шляхом накладення арешту в межах кримінального провадження про вчинення злочину , фактично втрутились у цивільний спір , стали на бік однієї із сторін цивільного спору , що є неприпустимим.
Суддя ОСОБА_2