Провадження № 1-кп/537/170/2019
Справа № 537/2733/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2019 року Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Крюківського районного суду м.Кременчуга Полтавської області кримінальне провадження № 0000320 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст.309 КК України, -
В С Т А Н О В И В :

В провадженні Крюківського районного суду м.Кременчука перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307,ч.2 ст.309 КК України.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченому ОСОБА_4 під вартою , оскільки ризики, які стали підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час не зменшились. Прокурор своє клопотання мотивував тим, що обвинуваченому ОСОБА_4 , інкримінується вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.2 ст.309 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочинами відповідно, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років та строк тримання під вартою у нього закінчується 29.08.2019 року.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник заперечували проти заявленого прокурором клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою . Вважають за можливим обрати обвинуваченому більш м*який запобіжний захід.
Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши клопотання прокурора, копії матеріалів, якими останній обґрунтовує наведені ним доводи, суд приходить до наступних висновків.
Ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 06.04.2019 року відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду м.Кременчука від 30.05.2019 року строк тримання під вартою ОСОБА_4 продовжено до 02.07.2019 року.
Ухвалою Крюківського районного суду м.Кременчука від 01.07.2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 29 серпня 2019 року включно.
Згідно ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою колегія суддів враховує й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику. Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.
При вирішенні клопотання, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.
Відповідно до ч.5 ст. 199 КПК України, суд зобов*язаний відмовити в продовженні строку тримання під вартою якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч. 3 цієї статті виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою, зокрема про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, а відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Вирішуючи заявлене прокурором клопотання щодо продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить із вимог статті 29 Конституції України, якими передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Наведені Конституційні гарантії права на свободу та особисту недоторканість поєднується з такими ж вимогами статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), яка відповідно до вимог частини 1 статті 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположним свобод людини (1950 року), Першого протоколу та протоколів №№2, 4, 7 та 11 до Конвенції».
У пункті 1 статті 1 цього Закону зазначено, що Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції, а статтями 13, 17 Закону України «Про визнання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права» та змінюють практику застосування національного закону відповідно до Рішення цього Суду.
Рішенням Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року встановлено, що відсутність чітко сформульованих положень, які б визначали чи можливо належним чином продовжити застосування на стадії досудового слідства запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного на визначений період на стадії досудового слідства, не відповідає критерію «передбачуваності закону» для цілей пункту 1 статті 5 Конвенції (п.74).
Європейський суд з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року вказано, що особлива якість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства які ,незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. В даному випадку суд, вважає, що тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 буде виправданим.
Як вбачається із змісту вказаної вище ухвали Крюківського районного суду м.Кременчука від 01.07.2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 29 серпня 2019 року включно.
Суд, оцінивши в сукупності надані докази, доводи прокурора, на обґрунтування клопотання доводи обвинуваченого та його захисника, прийшов до висновку про доведеність наявності достатніх підстав вважати, що перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, які ще не допитані судом в судовому засіданні і що інші, більш м`які запобіжні заходи, не зможуть запобігти вказаним ризикам. Заявлені ризики, на думку суду , не зменшилися і на даний час.
Доказів які б вказували на зміну вказаних прокурором ризиків стороною захисту до суду не надано.
З огляду на наведене, суд вважає обґрунтованими наявність зазначених прокурором підстав для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ст. 177, ст. 178, ст. 197, ст. 199 КПК України, оскільки менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
За викладених обставин, оцінюючи суспільну небезпечність та тяжкість кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, з метою запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, а саме можливості переховуватися від суду, впливати на свідків, суд вважає за необхідне продовжити відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
При цьому, суд погоджується з доводами прокурора, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Особисте зобов`язання, на думку суду , не забезпечить уникнення ризиків та не забезпечить належної поведінки обвинуваченого оскільки він обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину.
Суд також вважає недоцільним застосування домашнього арешту до ОСОБА_4 , оскільки суду не надано доказів того, що застосування такого запобіжного заходу зможе запобігти доведеним ризикам та забезпечити належну поведінку обвинуваченого, наявність ризику його переховування від суду та впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Враховуючи викладене, підстави та обставини, передбачені ст..177 та 178 КПК України, а також те, що обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що вчинив тяжкий злочин, то підстав для визначення застави у даному кримінальному провадженні не вбачається.
Також слід суду взяти до уваги, що 26.12.2018 року ОСОБА_4 засуджений Крюківським районним судом м. Кременчука за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки. На основі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. ОСОБА_4 порушив обов`язки покладені на нього, та вчинив нові злочини перебуваючи на іспитовому строку.
Суд вважає доведеним те, що обставини, передбачені ст. 199 КПК України, свідчать про те, що встановлений судом ризик не зменшився в частині, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину.
Під час розгляду клопотання судом вивчалася можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим судом ризикам. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на думку суду не зможе їх унеможливити.
Щодо доводу захисника про відсутність ризиків, суд вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від суду, незаконного впливу на свідків, спростовують доводи захисту про зникнення ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Враховуючи викладене, а також те, що всі докази по справі, з об`єктивних причин, судом ще не досліджено, всіх свідків сторони обвинувачення в судовому засіданні не допитано, обставини, що стали підставою для застосування судом до обвинуваченого запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою продовжують існувати, а інші, більш м`які запобіжні заходи, не зможуть запобігти спробам обвинуваченого вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, то суд приходить до висновку, що доцільно продовжити строк дії обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.
Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 331 Кримінально-процесуального кодексу України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який обрано відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 (шістдесят) днів, тобто до 19.10.2019 року до 24.00 год. включно.
Ухвала суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м.Кременчука протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1