Справа № 128/2155/18
УХВАЛА
10 червня 2019 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

за участю:

обвинуваченого ОСОБА_4

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження№ 0000546 від 26.05.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявила клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, враховуючи, що ризики, які стали підставою для застосування даного запобіжного заходу, не зникли. При цьому також просила доставити приводом у судове засідання свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_4 проти приводу свідків не заперечував, та просив в судовому засіданні змінити міру запобіжного заходу на домашній арешт.

Заслухавши заявлене клопотання, думку обвинуваченого, суд враховує, що ч. 3 ст. 331 КПК України визначено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання, суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного кримінального правопорушення; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано за ухвалою судді-слідчого, та був продовжений за ухвалами суду, тобто у спосіб, встановлений кримінальним процесуальним законодавством України.

Вирішуючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

При цьому, суд враховує, що злочин, за яким обвинувачується ОСОБА_4 віднесений відповідно до ст.12 КК України, до тяжкого злочину, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України строком покарання від 7 до 10 років позбавлення волі.

Також суд враховує, що обвинувачений до затримання не працював, є розлученим, постійний самостійний дохід та соціально стримуючі фактори є відсутніми та зважає на ту обставину, що на теперішній час в провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження, де обвинувачується ОСОБА_4 за ч.1 ст.125, ч.1 ст.187, ч.1 ст.153, ч.2 ст.152, ч.2 ст.153 КК України, що свідчить про схильність до вчинення правопорушень.

А тому не є виключеним, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може, з метою уникнення від покарання, незаконно впливати на свідків, які підлягають виклику до суду. Таким чином, суд вважає, що є достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може допустити невиконання процесуальних обов`язків покладених на нього в зв`язку зі статусом обвинуваченого.

Відтак, для запобігання вказаним ризикам, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст.2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, суд вважає виправданим тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою та недостатнім застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Обставин, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України - не встановлено.

Виходячи з того, що на даний час судовий розгляд даного кримінального провадження лише розпочато, суд, з`ясувавши думку учасників кримінального провадження, вважає за необхідне продовжити термін тримання під вартою ОСОБА_4 строком на 60 діб.

Враховуючи вимоги норм розділу ІІ КПК України, зокрема, ст. ст. 177, 183, 199, а також вищевказані обставини, суд вважає, що більш м`які заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду даного кримінального провадження.

Також в зв`язку з неявкою свідків, суд вважає за необхідне застосувати до свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 привід органом поліції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 183, 199,323, 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В клопотанні обвинуваченого ОСОБА_4 щодо зміни запобіжного заходу відмовити.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою продовжити на строк 60 діб, тобто, до 08 серпня 2019 року включно.

Доставити в судове засідання призначене на 23 липня 2019р. на 15-00 год. приводом свідків:

ОСОБА_7 , прож. АДРЕСА_1 та області.

ОСОБА_5 , прож. АДРЕСА_2 та області.

ОСОБА_6 , прож. АДРЕСА_3 .

Виконання ухвали доручити Вінницькому РВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області та МВП ВП ГУНП у Вінницькій області.

Контроль за виконанням ухвали суду доручити прокурору Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_3 .

В разі неможливості забезпечити привід особи на зазначений час повідомити про це до 14-00 год. 23 липня 2019 року по тел. 61-27-42, з послідуючим наданням протягом доби письмової інформації про причину невиконання приводу.

Копію ухвали направити для виконання начальнику УВП№1 м. Вінниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1