Справа № 549/117/19
№ пров.1-кп/544/120/2019
Номер рядка звіту 223
В И Р О К
іменем України

30 вересня 2019 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду по вул. Ярмарковій, 17 обвинувальний акт у кримінальному провадженні, унесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за № 0000206 від 23.12.2018, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, працюючого водієм ФОП « ОСОБА_4 », на утриманні має одну неповнолітню дитину 2008 року народження, освіта професійно технічна, невійськовозобов`язаного, такого, що раніше притягувався до кримінальної відповідальності:

-17.09.2018 Зарічним районним судом м. Суми за ч. 1 ст. 301 КК України, призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 1360 грн. Штраф сплачено.

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК України),

із участю сторін кримінального провадження із боку обвинувачення: прокурорів Чорнухинського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та прокурора Пирятинського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 , потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , із боку захисту обвинуваченого ОСОБА_3 ,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_3 23 грудня 2018 року близько 07 години 40 хвилин на автошляху Р-60 Кролівець-Конотоп-Ромни-Пирятин на 190 км + 800 м, в с. Красне Чорнухинського району Полтавської області, керуючи технічно справним транспортним засобом Mercedec-Benz 312 D Sprinter, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ФОП ОСОБА_4 , рухаючись зі швидкістю 70 км/год за маршрутом Київ-Суми, здійснюючи перевезення 16 пасажирів, не впорався з керуванням, частково виїхав на праву обочину, внаслідок чого маршрутний мікроавтобус втратив керованість та перекинувся на лівий бік, чим проявив злочинну самовпевненість та порушив п.п. 10.1, 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді: перелому верхньої гілки правої лобкової кістки, закритої черепно-мозкової травми, струс головного мозку, які згідно висновку судово медичної експертизи № 13 від 18.02.2019 відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Пасажир ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми грудної клітки, перелому переднього відрізку 5-го ребра зліва по середньо ключичній лінії, забою лівої легені, посттравматичного лівобічного мінімального плевриту, забитої рани голови, які згідно висновку судово медичної експертизи № 16 від 25.02.2019 відносяться тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Пасажир ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого травматичного розриву дистального сухожилу правого біцепсу, які згідно висновку судово медичної експертизи № 14 від 18.02.2019 відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я

Відповідно до висновку авто технічної експертизи № 45 від 29.01.2019 у даній дорожній обстановці в діях водія ОСОБА_3 вбачаються невідповідності з вимогами п. 10.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з виникненням обставин даної пригоди, в умовах якої водій ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути зіткнення шляхом виконання ним зазначених вимог Правил дорожнього руху.

Таким чином, своїми діями, що виразились в порушені правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесне ушкодження, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

У підготовчому судовому засіданні потерпілою ОСОБА_9 заявлено цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричинених в результаті кримінального правопорушення, втраченого заробітку (доходу) та судових витрат. Просить стягнути з АТ «СГ «ТАС» 9109,39 грн витрат на лікування, 3799 грн витрат за пошкоджене майно (одяг) та моральну шкоду в сумі 645 грн. За рекомендацією лікаря потерпіла також проходила курортно-санаторне лікування, на що було затрачено 12400 грн. Потерпіла є фізичною особою-підприємцем, та згідно довідки ГУ ДФС у Сумській області сума її річного доходу за 2018 рік становила 5256 грн, тобто за 2 місяці 2019 року вона могла б отримати дохід в сумі 876 грн. Вказані грошові кошти а також моральну шкоду у розмірі 49354 грн просить стягнути з ФОП ОСОБА_4 , який є власником автомобіля Mercedec-Benz 312 D Sprinter, державний номерний знак НОМЕР_1 , та роботодавцем обвинуваченого. Крім того, просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь 5200 грн судових витрат в рахунок компенсації оплаченої правничої допомоги.

Потерпілий ОСОБА_10 заявив цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, відповідно до якого просить стягнути з ОСОБА_3 у відшкодування матеріальної шкоди 1934,71 грн та 60000 грн моральної шкоди. Просить стягнути з обвинуваченого на його користь у відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката.

11.05.2019 до Пирятинського районного суду Полтавської області надійшов відзив АТ «СГ «ТАС» на позовну заяву ОСОБА_9 , в якому зазначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Проте, позивач до АТ «СГ «ТАС» з такою заявою не зверталася, а тому звернення до суду з таким позовом є безпідставним. Виплата компенсації за матеріальну та моральну шкоду можлива після звернення позивача в установленому законом порядку та розгляду кримінальної справи.

05 червня 2019 року до Пирятинського районного суду надійшла заява ОСОБА_11 , в якій вказано, що діями ОСОБА_3 йому завдані збитки, які не відшкодовані. Просить суд його зобов`язати відшкодувати всі збитки. Проте дана заява не містить ніяких відомостей про які саме збитки йде мова та їх розмір. Дана заява взагалі не містить ознак позовної заяви, тому такі вимоги судом не розглядаються як позовні.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про скорочений порядок судового розгляду кримінальної справи за його обвинуваченням, оскільки свою вину у ДТП визнає у повному обсязі, про що подав заяву.

Прокурор та потерпілі не заперечували проти такого порядку розгляду справи, про що потерпілі подали заяви, і суд згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, прохає вибачення у потерпілих. Просить не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки він працює в сфері перевезення пасажирів, це є основним видом його заробітку та єдиним можливим джерелом відшкодування шкоди потерпілим.

Потерпілий ОСОБА_10 у судовому засіданні заявив клопотання про залишення його позовної заяви без розгляду. Пояснив, що шкоду йому відшкодовано у повному обсязі, претензій до обвинуваченого не має. Не заперечує проти скороченого порядку розгляду справи, про що надав суду письмову заяву.

Потерпіла ОСОБА_9 у судовому засіданні просить залишити без розгляду її позовну заяву, оскільки шкоду їй відшкодовано у повному обсязі, претензій до обвинуваченого не має. Не заперечує проти скороченого порядку розгляду справи, про що надала суду письмову заяву.

Потерпілий ОСОБА_11 у судове засідання не з`явився, просив розглядати справу за його відсутності, про що направив до суду заяву.

Суд, реалізуючи своє право, передбачене частиною 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, ураховуючи, що учасники судового розгляду проти цього не заперечують.

З`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що вони в такому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження правильна.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, його вік, та те, що ОСОБА_3 вчинив злочин з необережності, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, проте штраф сплачено, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має професійно-технічну освіту, одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину 2008 року народження, вину визнав повністю, щиро кається в скоєному.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , згідно зі ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжували б покарання ОСОБА_3 , згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суди мають суворо додержувати вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При вирішенні питання про призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 286 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, наявність обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Врахувавши викладене, суд прийшов до висновку, що обвинувачений ОСОБА_3 за вчинене кримінальне правопорушення заслуговує покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у вигляді штрафу в межах санкції статті, за якою він засуджується. Саме таке покарання буде співмірним діянню і характеристиці особи.

Також суд враховує, що злочин вчинено обвинуваченим у тверезому стані, вчинив злочин з необережності, його ставлення до вчиненого злочину, той факт, що його робота пов`язана з керуванням транспортними засобами та є основним джерелом його доходу, відтак суд вважає за можливе не застосовувати до ОСОБА_3 додаткову міру покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

При вирішенні цивільних позовів суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Так, судом було встановлено, що розгляд справи по суті не розпочато і позивач подав заяву до початку розгляду справи по суті. У такому разі суд задовольняє заяву про залишення позовної заяву без розгляду.

На підставі ч. 7 ст. 128 КПК України суд роз`яснює, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Чорнухинського районного суду Полтавської області від 27.12.2018 було накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ» моделі 312 D Sprinter, автобус - D, 1998 року випуску, білого кольору, державний номер НОМЕР_1 , власником якого являється ОСОБА_4 , який зберігається на майданчику Чорнухинського відділення поліції Лохвицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області по вул. Стовповій, 11, смт. Чорнухи Чорнухинського району Полтавської області; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , видане ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Суми 05.04.2007 року; страховий поліс код 078, серія АМ, № 7310526 дійсний до 12.01.2019 року, належного ОСОБА_4 ; протокол перевірки технічного стану транспортного засобу 00121-04635-18, ВМ № 036021; страховий сертифікат обов`язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті від 17.12.2018, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Чорнухинського районного суду Полтавської області від 22.01.2019 скасовано арешт посвідчення водія виданого на ім`я ОСОБА_12 , серія НОМЕР_3 , видане 24.10.2006 року ДАІ ГУ УМВС України м. Харків з відкритими категоріями «В, С, D» та повернуто останньому.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, за клопотанням учасників провадження, вирішує питання про скасування арешту майна.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справ "Ісмаїлов проти Росії" від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права".

Оскільки у застосуванні арешту потреба відпала, суд уважає за можливе скасувати арешт з набранням вироку законної сили.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З матеріалів справи вбачається, що вартість проведених експертиз під час досудового слідства становлять 2288 грн за проведення судової інженерно транспортної експертизи, та 858 грн за проведення судової автотехнічної експертизи, дані процесуальні витрати по кримінальному провадженню необхідно стягнути з обвинуваченого.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст.ст. 285, 349, 373, 374 КПК України, с у д

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_3 винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на час розгляду кримінального провадження становить 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави (код класифікації доходів бюджету 24060300): рахунок 6379, отримувач Пирятинське УК/Пирятин.р-н/24060300, код отримувача-37958534, МФО банку 899998, банк Казначейство України (ЕАП) витрати за проведення інженерно транспортної експертизи у розмірі 2288 (дві тисячі двісті вісімдесят всім) гривень та автотехнічної експертизи у розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень.

Арешт, накладений ухвалою Чорнухинського районного суду Полтавської області від 27.12.2018 на транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ» моделі 312 D Sprinter, автобус - D, 1998 року випуску, білого кольору, державний номер НОМЕР_1 , власником якого являється ОСОБА_4 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , видане ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Суми 05.04.2007 року; страховий поліс код 078, серія АМ, № 7310526 дійсний до 12.01.2019 року, належного ОСОБА_4 ; протокол перевірки технічного стану транспортного засобу 00121-04635-18, ВМ № 036021; страховий сертифікат обов`язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті від 17.12.2018 скасувати.

Речові докази по справі, після набрання вироком законної сили, а саме:

- транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ» моделі 312 D Sprinter, автобус - D, 1998 року випуску, білого кольору, державний номер НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , видане ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Суми 05.04.2007 року; страховий поліс код 078, серія АМ, № 7310526 дійсний до 12.01.2019 року; протокол перевірки технічного стану транспортного засобу 00121-04635-18, ВМ № 036021; страховий сертифікат обов`язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті від 17.12.2018 залишити ОСОБА_4 як власнику.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Цивільний позивач по справі: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканка АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Роменським МРВ УМВС України в Сумській області 18.08.1998, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 .

Цивільний позивач по справі: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 .

Цивільний відповідач по справі: АТ «СГ «ТАС», адреса: просп. Перемоги, 65, м. Київ, .

Цивільний відповідач по справі: Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_7 .

Цивільний відповідач по справі: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_8 .

Суддя ОСОБА_1