Справа № 524/4530/19
Провадження 1-кс/524/3791/19
УХВАЛА

11.09.2019 року Слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , за участі заявника ОСОБА_3 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту з майна, накладеного ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука у кримінальному провадженні № 0002188 від 25 червня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

05 вересня 2019 року до слідчого судді звернувся ОСОБА_3 з клопотанням в порядку ст. 174 КПК України щодо скасування накладеного арешту майна, в якому вказав, що ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 01 липня 2019 року, за результатами розгляду клопотання слідчого СВ Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0002188 від 25 червня 2019 року за ч.1 ст. 286 КК України, накладено арешт на майно, а саме автомобіль «ЗАЗ-SENS» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 , даний автомобіль передано на відповідальне зберігання та володіння власнику ОСОБА_3 . Слідчим СВ Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області 04.09.2019 року винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0002188 від 25 червня 2019 року, в рамках якого було вжито заходів забезпечення кримінального провадження.

У судовому засідання заявник ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив задовольнити.

Прокурор та слідчий Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_4 у судове засідання не прибули, були повідомлені належним чином.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення заявника та прокурора, вивчивши матеріали клопотання та дослідивши їх, встановив наступне.

25 червня 2019 року слідчим СВ Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002273 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 01 липня 2019 року, за результатами розгляду клопотання слідчого СВ Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0002188 від 25 червня 2019 року за ч.1 ст. 286 КК України, накладено арешт на майно, а саме автомобіль «ЗАЗ-SENS» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 , даний автомобіль передано на відповідальне зберігання та володіння власнику ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Згідно ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
У відповідності до абз. 2 ч.1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно до ч. 2 ст. 174 КПК України клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.
Слідчий суддя вважає, що заявник в розумінні ст. 64-2 КПК України та ст. 1 Протоколу (колишнього Першого протоколу) до Європейської конвенції прав людини та основних свобод, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, має гарантоване право на вільне володіння своїм майном, зокрема вилученим автомобілем, що означає, що заявник має право пов`язаного з правом власності, яке хоча і не є зареєстрованим на даний час, але становить певну сукупність прав щодо володіння, користування та розпорядження.
Тлумачення положень ст. 1 Протоколу до Конвенції при застосуванні її до вилучення майна під час кримінального провадження, надано Європейським судом з прав людини, зокрема, у Рішенні від 23 січня 2014 року у справи «EAST/WEST ALLIANCE LIMITED» проти України:
«...1. Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майно повинно бути законним (див. рішення у справі Іатрідіс проти Греції» (ВП), заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «ОСОБА_3 проти Франції» від 22.09.1994 року, Series AN 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, п. п. 49-62 від 10.05.2007 року).
2. Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майно повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення від 23.09.1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», п. п. 69 і 73 Series AN 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються та метою, яку прагнуть досягти (див. рішення від 21.02.1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства, п. 50, Series AN 98)...»
Враховуючи, що слідчим СВ Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області 04.09.2019 року ухвалено постанову про закриття кримінального провадження № 0002188 від 25 червня 2019 року, в рамках якого було вжито заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 173,174 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 задовольнити.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 01 липня 2019 року на тимчасово вилучене майно, а саме на автомобіль «ЗАЗ-SENS» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду упродовж 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: