Провадження №1-кп/761/112/2019
В И Р О К
іменем України
14 листопада 2019 року

Шевченківський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва кримінальне провадження, внесене в Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000043
по обвинуваченнюОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Скибин Жашківського району Черкаської області, громадянина України, не працює, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Згідно пред*явленого обвинувачення, ОСОБА_5 13.06.2015 року, близько 15 години 35 хвилин, знаходячись у павільйоні з продажу м`ясних продуктів ринку «Лук`янівський», розташованого в м. Києві по вул. Мельникова, 1, грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, що виразилось в заподіянні ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.
13.06.2015 року, приблизно о 15.30, ОСОБА_5 перебував на своїй торгівельній точці ринку «Лук`янівський», що розташований по вул. Мельникова, 1 в м. Києві, займаючись продажем товару. Через декілька хвилин до даного павільйону зайшов невстановлений чоловік, який пропонував придбати у нього мішки. На дану пропозицію відгукнувся ОСОБА_5 та придбав у чоловіка декілька мішків, після чого ОСОБА_6 , яка також працює на вказаному ринку, придбала для себе решту мішків, що обурило ОСОБА_5 , який спровокував словесний конфлікт із ОСОБА_6 . Під час конфлікту ОСОБА_5 , грубо порушуючи громадський прядок з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, став висловлюватись в бік ОСОБА_6 нецензурною лайкою та образливими словами, незважаючи на значне скупчення людей з числа перехожих громадян та працівників ринку. Продовжуючи далі свої злочинні дії та відчуваючи до ОСОБА_6 раптово виниклу неприязнь, ОСОБА_5 13.06.2015 року приблизно о 15.35 наблизився до робочого місця ОСОБА_6 , підійшовши до останньої впритул ззаду, та продовжуючи раніше розпочатий конфлікт, умисно схопив ОСОБА_6 своєю правою рукою за її руку, потягнувши її в свій бік, але так як остання почала чинити опір, то ОСОБА_5 умисно наніс їй один в область грудної клітини, від чого ОСОБА_6 , не втримавшись на ногах, впала на металевий прилавок. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 умисно наніс ще один удар в область тулуба ОСОБА_6 , після чого залишив місце скоєння злочину.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 276 від 25.06.2015 ОСОБА_6 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді крововиливу на передній поверхні грудної клітини в проекції верхньої третини грудини, крововиливу і підшкірної гематоми в лівій стегновій області, які відносяться легких тілесних ушкоджень, що виникли в результаті впливу на вказані частини тіла потерпілої тупого предмета (предметів).
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані стороною обвинувачення за ознаками ч.1 ст.296 КК України, а саме: своїми умисними діями ОСОБА_5 , грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, вчинив хуліганство, яке супроводжувалося особливою зухвалістю.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні вказаного злочину заперечував, дав показання, відповідно до яких до події 13.06.2015 року він був декілька років знайомий з потерпілою ОСОБА_6 , з якою у них були нормальні стосунки. Охарактеризував потерпілу як особу, яка схильна до конфліктів. 13.06.2015 приблизно о 15.30 годин між ними виник конфлікт у зв*язку з тим, що як він, так і ОСОБА_6 , виявили бажання придбати мішки, які пропонував купити незнайомий чоловік на ринку Лук*янівський. Внаслідок виниклого конфлікту через це ОСОБА_6 почала образливо висловлюватися на його адресу. В обмеженому просторі приміщення торгівельного павільону ринок «Лук*янівський» ОСОБА_6 замахнулася в його бік, на що він її відштовхнув, захищаючись, від чого ОСОБА_6 впала на прилавок. Все відбувалося в робочий час торгівельного павільону, у зв*язку з чим було багато очевидців цієї події. Заперечував, що метою його дій було порушення громадського порядку, та що дії супроводжувалися особливою зухвалістю.

Потерпіла ОСОБА_6 в суді дала показання, відповідно до яких 13.06.2015 в денний час в торгівельному павільйоні ринку «Лук*янівський» в м.Києві вона працювала. З ОСОБА_5 вона знайома декілька років у зв*язку з роботою на ринку. Між нею та ОСОБА_5 виник конфлікт з приводу того, що вона начебто завадила йому купити у незнайомого чоловіка мішки, які той пропонував придбати. Вони сварилися, з ОСОБА_5 , вона замахнулася на нього мискою, проте не вдарила. ОСОБА_5 почав ображати її нецензурно. Після того як вона придбала мішки, вдарив її в грудну клітину, від чого вона впала на прилавок. Внаслідок падіння вона отримала тілесні ушкодження, у зв*язку з чим вона звернулася до лікаря та судмедексперта.

В обґрунтування обвинувачення прокурором в суді надано фактичні дані, які містяться в досліджених документах:

у витягу з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань № 0000043, відповідно до якого за заявою ОСОБА_6 внесено відомості про обставини події за участю ОСОБА_7 23.06.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст. 296 КК України, заява подана 23.06.2015 ОСОБА_6 , яка залучена потерпілою у справі на підставі заяви,

в протоколі огляду місця події від 24.06.2015, складеному слідчим СВ Васильківського МВ ОСОБА_8 , відповідно до якого оглянуте службове приміщення павільйону ринку «Лук*янівський за адресою : м.Київ, вул. Мельникова,1, в якому міститься відео реєстратор камер відеоспостереження, з якого відкопійовується на ДВД-диск відеозапис із зазначенням дати 13.06.2015 з камери відеоспостереження № 2 павільйону ринку. Додатком до протоколу складено ілюстративну таблицю із зображенням відеореєстратора, доданий ДВД диск, наданий ОСОБА_9 на запит слідчого ОСОБА_10 ,

протоколі огляду речового доказу від 25.06.2015, складеному слідчим Васильківського МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_8 , відповідно до якого оглянуто зміст відео на ДВД, долученому до матеріалів в ході проведення огляду місця події 24.06.2015 з файлами, на яких зафіксовано події, які відбувалися в павільйоні ринку по АДРЕСА_2 13.06.2015 з 14.44 год. до 19.35 год. за участю ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

висновку судово медичної експертизи № 276 від 25.06.2015, зробленому на підставі постанови слідчого СВ Васильківського МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_8 , відповідно до яких у ОСОБА_6 виявлені крововиливи на передній поверхні грудної клітини в проекції верхньої третини грудини, крововиливу і підшкірної гематоми в лівій стегновій області, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що виникли в результаті впливу на вказані частини тіла потерпілого тупого предмету (предметів).

24.06.2015 заступник Васильківського міжрайонного прокурора Київської області повідомив про призначення групи прокурорів в складі прокурора ОСОБА_11 , ОСОБА_12 на підставі постанови заступника Васильківського міжрайонного прокурора Київської області від 23.06.2015

Постановою заступника прокурора Шевченківського району міста Києва від 09.07.2015 у кримінальному провадженні призначено групу прокурорів.

Постановою заступника начальника СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в місті Києві від 12.07.2015 у кримінальному провадженні призначено групу слідчих в складі слідчих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

Відповідно до ч.2 ст. 94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст.374 КПК України.

Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Судом досліджені в судовому засіданні докази сторони обвинувачення, які суд визнає неналежними та недопустимими з огляду на те, що зазначені докази зібрані з порушенням порядку, передбаченого КПК України.

Так, прокурор в суді посилається на фактичні дані в протоколі огляду місця події від 24.06.2015, який проводився в службовому приміщенні павільйону ринку, в ході огляду оглянуто розміщений відео реєстратор, зміст з якого від копійований на ДВД диск.

Суд враховує, що згідно з положеннями п.1,ч.2 ст.39, ч.1ст.214 КПК України слідчий уповноважений проводити слідчі (розшукові) дії, діяти на досудовому розслідуванні виключно при наявності відповідного доручення начальника органу досудового розслідування на це та (або) факту включення його до групи слідчих. Проте ряд слідчих (розшукових) дій в межах кримінального провадження до прийняття постанови від 12 липня 2015 року визначення групи слідчих Шевченківського УП ГУ НП в м.Києві в складі слідчим ОСОБА_13 , ОСОБА_14 - здійснений слідчим ОСОБА_8 , який не включений до групи слідчих.
Також огляд службового приміщення м*ясного павільйону на ринку «Лук*янівський» за адресою: м.Київ, вул. Мельникова, 1 проведений з порушенням правил ст.233 КПК України, оскільки не убачається, що на проникнення до службового приміщення надавалася добровільна згода власника чи володільця, або огляд проводився на підставі ухвали слідчого судді.
Приймаючи до уваги те, що огляд місця події від 24.06.2015, запит про надання відеозапису 24.06.2015, огляд речового доказу від 25.06.2015 змісту ДВД диску з інформацією про події в торгівельному павільйоні ринку «Лук*янівський», постанова від 25.06.2105 року про призначення судово медичної експертизи стосовно тілесних ушкоджень ОСОБА_6 проведені після внесення даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань слідчим СВ Васильківського МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_8 , який не був уповноваженим діяти у встановленому порядку на досудовому розслідуванні у даному кримінальному провадженні, а тому зафіксовані фактичні дані в цій частині у згаданих протоколах огляду, виявлені та вилучені в ході зазначених слідчих дій фактичні дані, докази в силу положень ст.39,40 КПК України є недопустимими, не можуть бути покладені в основу вини ОСОБА_7 .
З цих підстав недопустимими є дані протоколів огляду, висновків експертизи, які є похідними від отриманих даних не уповноваженим на те слідчим ОСОБА_8 .

Відповідно до правил ч.5 ст.101 КПК України висновок експерта не може ґрунтуватися на доказах, які визнані судом недопустимими.
Отже, з цих підстав недопустимими також є фактичні дані за результатами проведення судово - медичної експертизи № 276 від 25.06.2015, на підставі постанови слідчого СВ Васильківського МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_8 , відповідно до яких у ОСОБА_6 виявлені легкі тілесні ушкодження, що виникли в результаті впливу на вказані частини тіла потерпілого тупого предмету (предметів).

Також необхідно взяти до уваги, що 25.06.2015 складено протокол огляду ДВД диску з відеоінформацією як речового доказу, проте відомості про прийняття уповноваженим слідчим у кримінальному провадженні у відповідності до правил ст.100, 110 КПК України такого процесуального рішення про визнання речей речовими доказами відсутні.

Одночасно також необхідно врахувати, що відповідно до правил ч.12 ст.290 КПК України якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.
Враховуючи, що прокурором в суді не спростовані заперечення сторони захисту про те, що відомості, надані в суді прокурором в протоколах слідчих (розшукових) дій, не відкривалися протилежній стороні, протокол з письмовим підтвердженням факту надання стороні захисту доступу до матеріалів із зазначенням таких матеріалів не надано, наведені прокурором фактичні дані в протоколах слідчих дій, висновку експерта, також з цих підстав суд не може вважати допустимими доказами.
Відповідно до ч.2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст.25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст.9 КПК України.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на прокурора.

Тобто обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Суд же відповідно до ст.26 КПК України у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22 грудня 2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство», при розгляді кримінальних справ про хуліганство необхідно встановлювати всі фактичні обставини справи, в тому числі спрямованість умислу, мотиви, мету, характер дій кожного з учасників хуліганства, з`ясовувати, чи порушив підсудний своїми діями громадський порядок, чи були вони вчинені з мотивів явної неповаги до суспільства, чи супроводжувалися особливою зухвалістю або винятковим цинізмом.

Аналіз диспозиції ст. 296 КК України дає підставу для висновків, що обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього злочину є лише вчинення діяння. Саме ж діяння полягає в грубому порушенні громадського порядку, яке супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Хуліганство може полягати у застосуванні насильства (побоїв, заподіяння тілесних ушкоджень) до потерпілих, знищенні або пошкодженні майна, безладній стрілянині, використанні сильнодіючих речовин з метою зірвати проведення масового заходу, проявах безсоромності, знущанні над безпорадними людьми тощо. Тобто хуліганство може виражатися у вчиненні діянь, які передбачені іншими статтями Особливої частини КК або Кодексу України про адміністративні правопорушення. Ознакою об`єктивної сторони хуліганства такі діяння стають з урахуванням місця, часу й обстановки, інших об`єктивних ознак, а також мотивів їх вчинення.

Кримінально караним є грубе порушення громадського порядку. Грубість порушення громадського порядку визначається з урахуванням місця вчинення хуліганських дій, їх тривалості, кількості і характеристики потерпілих, ступеня порушення їхніх прав та законних інтересів тощо. Таким чином, грубе порушення громадського порядку має місце тоді, коли йому заподіюється істотна шкода, коли хуліганство пов`язане з посяганням на інші правоохоронювані цінності, задля збереження яких підтримується громадський порядок, коли це зачіпає важливі інтереси чи інтереси багатьох осіб, коли відновлення порядку вимагає значних, тривалих зусиль.

Разом з тим, як обвинувальний акт так і докази, показання, досліджені безпосередньо в суді, не містять достатніх даних на підтвердження того, що в діях ОСОБА_5 наявний склад вказаного кримінального правопорушення, що дії ОСОБА_5 були поєднані з очевидним для нього грубим порушенням громадського порядку та при цьому супроводжувалися особливою зухвалістю. Тобто прокурором в суді не доведено, що в діях обвинуваченого є об`єктивна сторона складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

Крім того, із суб`єктивної сторони хуліганство характеризується умисною виною і мотивом явної неповаги до суспільства. Неповага до суспільства це прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Вказана неповага має бути явною. Це означає, що неповага до суспільства є очевидною, безсумнівною як для хулігана, так і для очевидців його дій.

Проте прокурором в суді не доведено спрямованість умислу ОСОБА_5

саме на вчинення хуліганських дій, а також наявності в його діях мотиву явної неповаги до суспільства, тоді як з`ясування таких обставин має істотне значення для правильної кваліфікації дій підсудних за ст. 296 КК України чи за відповідними статтями КК України, а можливо і за Кодексом України про адміністративні правопорушення.

З об*єктивної сторони хуліганство є суспільно небезпечною дією, що грубо порушує громадський порядок . Такими закон визнає лише ті дії, які спричинили істотну шкоду особистим інтересам і відзначалися особливою зухвалістю та винятковим цинізмом. Проте дані про істотну шкоду, завдану діями особи, достовірними фактичним даними не підтверджені, а висновок експерта щодо тілесних ушкоджень потерпілої ОСОБА_6 визнаний судом недопустимим доказом.

Згідно пред*явленого обвинувачення, хуліганські дії обвинуваченого пов*язуються із конфліктом ОСОБА_5 з потерпілою ОСОБА_6 , одночасно зазначаються мотиви вчинення дій внаслідок відчуття раптово виниклої неприязні ОСОБА_5 до потерпілої, внаслідок чого нанесено удар потерпілій, з чим пов*язується наявність в діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України. При цьому висунутим обвинуваченням не охоплюється спрямованість умислу ОСОБА_5 саме на грубе, очевидне для нього порушення громадського порядку, демонстрацію неповаги до суспільства, що він бажав настання саме цих наслідків.

Таких висновків суд дійшов виходячи з показань обвинуваченого щодо обставин виникнення між ним та ОСОБА_6 конфлікту через конкуренцію придбати товар, показань потерпілої ОСОБА_6 в суді, відомостей, щодо тривалості конфлікту протягом незначного часу. Самі лише обставини, що конфлікт виник в громадському місці під час скупчення значної кількості очевидців в робочий час торгівельного павільйону не може свідчити безумовно про наявність в діях особи ознак хуліганства.

Судом вживалися заходи для встановлення обставин обвинувачення та забезпечення доказів сторони обвинувачення свідків обвинувачення, які викликалися в судовий розгляд неодноразово, проте в судовий розгляд не з*явилися. Вжитими заходами у виді приводу свідків забезпечити участь свідків в судовому розгляді не вдалося можливим, ухвали про привід не виконані, участь свідків в суді не забезпечена.

При цьому суд керується під час розгляду кримінального провадження принципом змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Обов*язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на прокурора в ході судового розгляду, як це визначено ч.1 ст.92 КПК України.

Суд розглядає кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, з урахуванням положень ст. 337 КПК України, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, доведенні перед судом їх переконливості, принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сторонами, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих (розшукових) дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган.

В основу вироку можуть бути покладені тільки достовірні докази, досліджені в судовому засіданні. Обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Таким чином суд, безпосередньо дослідивши зібрані під час досудового слідства докази сторони обвинувачення та доводи сторони захисту у їх сукупності, давши їм належну оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, дійшов висновку про те, що мотив, мета вчинення дій, суттєвість завданої шкоди мають суттєве значення для встановлення наявності в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення хуліганства, відповідальність за яке передбачене ч.1 ст.296 КК України. Проте обставини, які підлягають обов*язковому доказуванню у відповідності до ст.91 КПК України, не доведені, обвинувачення ґрунтується на припущеннях. Прокурором в суді не доведено, що в діянні обвинуваченого ОСОБА_5 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, що є підставою, визначеною п.3 ч.1 ст.373 КПК України, для ухвалення виправдувального вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України.

ОСОБА_5 виправдати у зв`язку з відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту отримання копії вироку з урахуванням положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення, з урахуванням положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1