Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А
Справа № 511/737/19

Номер провадження: 1-кс/511/516/19

24.07.2019 року слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову визнання потерпілим,
ВСТАНОВИВ:
19 липня 2019 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову по кримінальному провадженню №0000294 від 12.04.2019 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим, відповідно до якої він просить суд:
- скасувати постанову по кримінальному провадженню №0000294 від 12.04.2019 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим;
- визнати ОСОБА_3 потерпілим та допустити його до участі в кримінальному провадженні № 0000294 від 12.04.2019 року;
- зобов`язати слідчого СВ Роздільнянського ВП ГУНП Одеської області ОСОБА_4 визнати його потерпілою особою та вручити пам`ятку про процесуальні права і обов`язки потерпілого.
Ухвалою слідчого судді від 21.07.2019 року провадження за вказаною скаргою відкрито та скарга призначена до судового розгляду на 22.07.2019 року об 11 годину.
На призначену дату заявник в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим, в телефонному режимі просив розгляд скарги перенести у зв`язку з його неможливістю прибуття в судове засідання, у зв`язку з чим розгляд скарги був перенесений на 24.07.2019 року.
24.07.2019 року с судовому засіданні заявник ОСОБА_3 заявлену скаргу підтримав, пояснив, що 11.04.2019 року він звернувся до Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 384 КПК України. В подальшому вказану заяву було зареєстровано та внесено до ЄРДР за №0000294 від 12.04.2019 року за ч.1 ст. 384 КК України. 16.04.2019 року ОСОБА_3 звернувся до СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області з заявою про визнання його потерпілим по вказаному кримінальному провадженню та надання йому пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого. Відповіді на вказану заяву ОСОБА_3 не отримав у встановлений законом строк, у зв`язку з чим звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність слідчого ОСОБА_4 , яка була задоволена та слідчого зобов`язали у триденний строк розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим та вручення йому пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого від 15.04.219 року, але 18.07.2019 року він отримав постанову про відмову у залученні його до кримінального провадження як потерпілого, у зв`язку з чим звернувся до слідчого судді. Вважав, що оскільки йому вказаним злочином спричинено моральну шкоду, що підтверджується відповідною довідкою, тому вказане є підставою для визнання його судом потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим просив скаргу задовольнити у повному обсязі.
Слідчий СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеської області в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, надав заяву про можливість розгляду скарги за його відсутності у зв`язку з відрядженням.
Розглянувши матеріали скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000294 від 12.04.2019 року, слідчий суддя прийшов до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000294 від 12.04.2019 року за ч.1 ст. 384 КК України.
Вказане кримінальне провадження було зареєстроване на підставі заяви ОСОБА_3 .
15.04.2019 року ОСОБА_3 звернувся до СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області з заявою про визнання його потерпілим та вручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого по кримінальному провадженню №0000294 від 12.04.2019 року за ч.1 ст. 384 КК України, у зв`язку з тим, що дії на підставі яких було внесені дані до ЄРДР спричинили ОСОБА_3 моральну шкоду, яка виразилась у моральних стражданнях. На підтвердження моральної шкоди ОСОБА_3 долучив до заяви копію консультаційного висновку з Міської клінічної лікарні №1 від 25.12.2019 року та копію картки №234 від 26.02.2019 року щодо перебування ОСОБА_3 в денному стаціонарі Міської клінічної лікарні №1.
15.04.2019 року ОСОБА_3 звернувся до СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області з заявою про визнання його потерпілим по вказаному кримінальному провадженню та надання йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого. Відповіді на вказану заяву ОСОБА_3 не отримав у встановлений законом строк, у зв`язку з чим звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність слідчого ОСОБА_4
27.05.2019 року, ухвалою слідчого судді скарга була задоволена та слідчого зобов`язано у триденний строк розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим та вручення йому пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого від 15.04.219 року.
02.07.2019 року слідчим ОСОБА_4 винесена постанова про відмову у залученні ОСОБА_3 до кримінального провадження як потерпілого, оскільки ним не було встановлено жодної підстави для визнання його потерпілим та вручення йому пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого. В матеріалах кримінального провадження відсутні дані про направленні ОСОБА_3 постанови слідчого ОСОБА_4 від 02.07.2019 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим. Вказану постанову ОСОБА_3 отримав тільки 18.07.2019 року.
На думку суду вказані міркування слідчого, які послугували підставою для відмови в задоволенні клопотання, є хибними та необгрунтованими.
Крім того, з таким висновком слідчого погодитись не можна, адже він взагалі не ґрунтується на вимогах діючого кримінального процесуального закону та, у будь якому разі, є передчасним під час здійснення кримінального провадження за такими фактичними обставинами та попередньою кваліфікацією.
Так, згідно зі ст. 110 КПК України, постанова має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Частиною другою цієї статті встановлено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подано особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Стаття 306 КПК України передбачає, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави. Скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги. Розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Як вбачається з тексту рішення слідчого, очевидних та достатніх підстав вважати, що заявнику не завдано шкоди в розумінні ч. 1ст. 55 КПК України досудовим розслідуванням встановлено не було, інші посилання слідчого не узгоджуються з вимогами діючого кримінально-процесуального законодавства.
Між тим, фактичні обставини кримінального правопорушення свідчать про те, що висновок про наявність чи відсутність шкоди завданої ОСОБА_5 , безпосередньо залежить від встановлення інших ознак кримінального правопорушення в діянні відповідних осіб.
Наявність чи відсутність в діях особи ознак кримінального правопорушення є обставиною яка підлягає доказуванню у кримінальному провадженні відповідно до ст. 91 КПК України, при цьому доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч. 2ст. 91 КПК України).
Відповідно до ч. 1ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим кодексом.
При цьому, частиною третьою вказаної статті передбачені конкретні шляхи за допомогою яких потерпілий може приймати участь у збиранні доказів
Отже встановлення обставин про які йдеться є метою розслідування, яка спрямована на здійснення завдань кримінального провадження і потерпілий має право безпосередньо приймати участь в цьому процесі і той факт, що на даний час наявність таких обставин достовірно не встановлена, аж ніяк не може слугувати підставою для відмови у визнанні потерпілим.
Відповідно до ч. 1ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Виходячи зі змісту п. 2 ч. 5ст. 110 КПК України постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілого повинна бути вмотивована та обґрунтована, з зазначенням змісту обставин, які є підставами для її прийняття, мотивів її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Оскільки оскаржувана постанова не містить зазначених відомостей, зокрема, у постанові відсутні посилання на мотиви прийняття постанови, зокрема, щодо доводів заявника про заподіяння йому шкоди, жодним з яких слідчим не дана оцінка.
Окрім цього, всупереч вищевикладеним положенням КПК України, оскаржувана постанова є невмотивована та не обґрунтована і не містить змісту обставин, які були підставами для її прийняття, мотиви її прийняття та їх обґрунтування, а зазначення вказаного, без посилання на будь-які докази, з числа визначених ст. 83 КПК України, на думку суду, є недостатньо.
Разом з тим, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню в частині зобов`язання слідчого задовольнити клопотання, оскільки доводи скарги не грунтуються на вимогах закону, з огляду на наступне.
Статтею 40 ч. 5 КПК України передбачено, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
У відповідності до ст. 22 ч. 6 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Систематизуючи вказані норми закону, суд вважає, що слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності та будь-яке втручання в його діяльність заборонено, при цьому повноваження слідчого судді під час досудового розслідування пов`язані тільки з необхідністю контролю здійснення процесуальних дій учасниками провадження, дотримання строків та зобов`язання вчинення певних дій в рамках ст.303 КПК України без прийняття рішення слідчим суддею самостійно по заявленим клопотанням з даних підстав, а тому вирішення питання щодо зобов`язання слідчого задовольнити письмове клопотання та зобов`язати слідчого вчинити певні дії є правом а не обов`язком слідчого та вказане питання не належить до компетенції слідчого судді, а тому скарга є необгрунтованою та тому в цій частині задоволенню не підлягає.
Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у п. 4 Узагальнення ВССУ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», згідно якої при оскарженні рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим за умови скасування відповідних постанов слідчим суддям доцільно в резолютивній частині формулювати рішення лише про таке скасування без зобов`язати слідчого визнати скаржника потерпілим.
Враховуючи викладене, з метою дотримання вимог кримінально-процесуального законодавства та недопущення порушення прав ОСОБА_3 , можливості захистити свої права та подавати будь-які клопотання, суд вважає, що постанова слідчого від 02.07.2019 року підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_3 - розгляду слідчим відповідно до норм КПК України.
Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що скаргу заявника належить задовольнити частково, постанову слідчого скасувати та зобов`язати останнього повторно розглянути вказане клопотання.

Згідно вимогам ст. 307 ч.ч. 1, 2 КПК України за результатами розгляду скарг на рішенні, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановлюється ухвала, ухвала може бути про скасування рішення слідчого та зобов`язання вчинити певну дію.
Керуючись ст.303, 306, 307,309 КПК України
ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову визнання потерпілим задовольнити частково.
Скасувати постанову слідчого СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 02.07.2019 року про відмову у залученні особи до кримінального провадження, як потерпілого - ОСОБА_3 .
Зобов`язати слідчого СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000294 від 12.04.2019 року за ч.1 ст. 384 КК України у визначений законом триденний строк розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим від 16.04.2019 року по вказаному кримінальному провадженню та вручення йому пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого від 15.04.2019 року, відповідно до приписів ст.220 КПК України та повідомити заявника про результати розгляду його клопотання.
В задоволенні іншої частини скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали виготовлений 24.07.2019 року

Слідчий суддя: ОСОБА_1