ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 654/407/19 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/525/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія:ч.1 ст. 185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
потерпілої: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за№0002091 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 09 квітня 2019 року, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Деребчинка, Шаргородського району, Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 12.12.2017 року вироком Голопристанського районного суду Херсонської області за ч.1 ст. 289 КК України,-

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 09 квітня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ст. ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано покарання невідбуте засудженим за вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 12.12.2017 року та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк один рік десять місяців, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.
Обрано ОСОБА_7 запобіжний захід до вступу вироку в законну силу у виді особистого зобов`язання.
Початок строку відбування покарання обраховано з моменту затримання ОСОБА_7 в порядку виконання вироку.
Вирішено питання щодо судових витрат.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 05 грудня 2018 року близько 18.00 години, знаходячись в АДРЕСА_3 , переслідуючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, таємно, умисно, із корисливих спонукань, шляхом вільного доступу викрав металеві ворота вартістю 766,67 грн., якими розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальних збитків на вказану суму.
Суд кваліфікував дії обвинуваченого за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок в частині призначено покарання та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що суд не в повній мірі врахував обставини, що пом`якшують покарання, а саме каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Зазначає, що судом не враховано той факт, що він відшкодував шкоду потерпілій повністю, та зі сторони останньої відсутні претензії матеріального та морального характеру.

З урахуванням вимог Європейського суду та індивідуальності покарання, вважає за можливе застосувати положення ст. 75 КК України.

На переконання апелянта, призначаючи покарання, суд міг прийняти рішення про застосування мінімальної міри покарання.

Інші учасники судового провадження вирок не оскаржували.
Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного перегляду.
В ході апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги та просив звільнити його від відбування покарання з випробуванням.
Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.
Потерпіла також заперечила проти задоволення апеляційної скарги. Вказала, що матеріальну шкоду їй відшкодовано працівниками поліції шляхом повернення викраденого у неї майна.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Мотиви Суду.
В апеляційній скарзі обвинуваченим не оспорюються висновки суду про доведеність його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення за встановлених і викладених у вироку обставин та кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 185 КК України, а тому вирок переглядається в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги лише в частині призначення покарання.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, відомості про особу обвинуваченого, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при призначенні покарання були прийняті до уваги всі дані, що характеризують особу обвинуваченого, в тому числі і в соціально - побутовому плані, а також враховані обставини кримінального провадження в їх сукупності, які визначають тяжкість скоєного кримінального правопорушення, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення.
Зі змісту вироку вбачається, що суд, обираючи обвинуваченому вид та міру покарання врахував, що обвинувачений вчинив середньої тяжкості корисливий злочин, дані особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, вчинив умисний корисливий злочин під час іспитового строку за попереднім вироком, що свідчить про небажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення та продовження ним злочинної діяльності.

Як обставину, що пом`якшує покарання суд врахував щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставиною, що обтяжує покарання суд визнав рецидив злочинів.

З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, з огляду на суспільну небезпечність особи обвинуваченого, так як його виправлення без ізоляції від суспільства не можливе.

Наявність щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, поряд з іншими обставинами, враховані судом, і саме ці обставини стали підґрунтям для призначення ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 185 КК України покарання у виді 1 року позбавлення волі, що є мінімальною межею цього виду покарання, передбаченого санкції статті, за якою його засуджено.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується посередньо, не працевлаштований ( а.п. 30). На обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває ( а.п. 33, 34). Перебуває на обліку Голопристанського РВ філії державної установи «Центр пробації» з 15.01.2018 року (а.п. 35).
Зі змісту висновку органу пробації вбачається, що з урахуванням інформації, що характеризує особу обвинуваченого та способу його життя, історію правопорушень, а також високий рівень ймовірності вчинення повторного правопорушення, орган пробації дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (а.п. 27).
Як слідує з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 раніше засуджений вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 12 грудня 2017 року за ч.1 ст. 289 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробування з іспитовим строком в один рік.
Однак обвинувачений, нівелюючи гуманне ставленням зі сторони держави, пов`язане із застосуванням інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням, через незначний проміжок часу, вчинив новий умисний корисливий злочин, спрямований на протиправне заволодіння майном потерпілої.

На переконання судової колегії, викладене вказує про стійку спрямованість ОСОБА_7 до скоєння кримінально-караних діянь, та в цілому свідчить про підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченого.

Призначення покарання з випробування із застосуванням ст. 75 КК України за злочин, вчинений у період іспитового строку за попереднім вироком, суперечить чинному законодавству.

Посилання обвинуваченого на те, що до скоєння злочину його спонукала неможливість працевлаштування, колегія суддів не вважає підставою для пом`якшення покарання.

З урахуванням викладеного, доводи обвинуваченого в частині можливості застосування до нього положень ст. 75 КК України, суперечать вимогам закону, оскільки остаточне покарання обвинуваченому має бути призначене за сукупністю вироків, і тільки реальне відбуття призначеного судом покарання буде відповідати меті покарання, а саме виправленню обвинуваченого і попередження вчинення ним злочинів.

Призначене судом покарання за ч.1 ст. 185 КК України відповідає вимогам ст. 50,65 КК України. Положення ст. 71,72 КК України судом застосовано вірно.

Ретельно проаналізувавши доводи апелянта, дослідивши матеріали провадження, що характеризують особу обвинуваченого, його матеріальний та сімейний стан, врахувавши обставини вчинення злочину та його наслідки, колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку в частині призначеного покарання.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування чи зміни оскаржуваного вироку, в ході апеляційного розгляду не встановлено.
Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 09 квітня 2019 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом 3-х місяців може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду.

Судді:(три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

копія вірна,

суддя ОСОБА_2