Справа № 640/1484/16-к
"17" жовтня 2019 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
07.10.2019 р. ОСОБА_3 звернулась до суду із клопотанням про скасування арешту на майно, а саме на: автомобіль марки Mitsubishi реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 .
В обґрунтування клопотання посилається на те, що 12.10.2018 р. слідчим суддею винесену ухвалу, якою накладено арешт на вище вказане майно. Вважає в подальшому застосуванні арешту відпала по треба, оскільки рішенням апеляційного суду Харківської області від 22.11.2017 р., ОСОБА_4 визнано безвісно відсутнім. Заявник, як дружина ОСОБА_4 , є потерпілою у вказаному кримінальному провадженні. 11.09.2019 р. вказаний автомобіль слідчим був переданий заявнику на відповідальне зберігання. Вказаний автомобіль оглядався слідчими та з ним була проведена товарознавча експертиза. Будь-які інші дії з автомобілем в рамках кримінального провадження не проводяться. Крім того, зазначила, що зазначений автомобіль є спільною сумісною власністю з її чоловіком, був придбаний за спільні кошти, які були заощаджені ними під час перебування у шлюбі. Посилаючись на вимоги ст. 174 КПК України, просить скасувати арешт.
Заявник та її представник адвокат ОСОБА_5 до судового засідання не з`явились, до суду надали заяву про розгляд клопотання без їх участі, заяву підтримують, просять її задовольнити.
Старший слідчий СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 до судового засідання не з`явився, до суду надав заяву, в якій просив розглянути клопотання без його участі, проти задоволення клопотання не заперечує.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
За заявою ОСОБА_3 , рішенням апеляційного суду Харківської області від 22.11.2017 р., ОСОБА_4 визнано безвісно відсутнім.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12.10.2018 р., накладено арешт на майно, яке належить безвісті зниклому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Mitsubishi реєстраційний номер НОМЕР_1 , талон про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки Mitsubishi реєстраційний номер НОМЕР_1 ; автомобіль марки Mitsubishi реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , шляхом заборони його розпорядження та відчуження.
Постановою старшого слідчого СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_7 від 11.09.2019 р., вказаний автомобіль слідчим був переданий ОСОБА_3 на відповідальне зберігання.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданій стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.
Так, відповідно до ч.4 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Досудовим слідством на надано доказів, які б свідчили, що у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, існує подальша потреба.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Враховуючи наслідки арешту майна для власника майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, керуючись також загальними засадами кримінального провадження, визначеними у ст. 7 КПК України, положеннями ч. 4 ст. 173 КПК України, слідчий суддя вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 107, 174, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1