Справа № 303/429/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/19/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000043 внесене до ЄРДР 06.01.2018 року

про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Закарпатської області м. Мукачева, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за п. 4 ч.2 ст.115 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

захисників-адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9

потерпілої - ОСОБА_10

представників потерпілої - адвокатів: ОСОБА_11 , ОСОБА_12

за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_9 захисника обвинуваченого ОСОБА_6 та апеляційною скаргою адвокатів ОСОБА_13 , ОСОБА_8 захисників обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 листопада 2018 року, -

встановила:

вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 листопада 2018 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого п.4 ч.2 ст.115 КК України, призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту його затримання 06 січня 2018 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлений потерпілою ОСОБА_10 до ОСОБА_6 про стягнення з останнього на її користь суму 201 564,38 гривень на відшкодування матеріальної шкоди та 3 000 000,00 гривень морального відшкодування, спричинені їй смертю сина ОСОБА_14 , задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 в користь потерпілої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої в АДРЕСА_2 , фактично проживаючої по АДРЕСА_3 суму на відшкодування матеріальної шкоди у виді витрат на поховання в розмірі 34 106,38 гривень та суму морального відшкодування в розмірі 3 000 000,00 (три мільйони) гривень. У решті відмовлено.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_6 тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КПК України, зараховано ОСОБА_6 у строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення з 06 січня 2018 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення, як 1 день відбування покарання.

Згідно вироку, обвинувачений, ОСОБА_6 , 05 січня 2018 року, о 23 годині 46 хвилин перебуваючи в під`їзді № 1 п`ятиповерхового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , на сходинковій площадці другого поверху вказаного будинку, діючи умисно, нехтуючи загальнолюдськими цінностями, з метою вбивства на ґрунті неприязних відносин з ревнощів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті та бажаючи цього, за допомогою невстановленого під час досудового розслідування колюче - ріжучого предмету, усвідомлюючи, що завдає потерпілому ОСОБА_15 особливих фізичних страждань шляхом заподіяння великої кількості тілесних ушкоджень в різні частини тіла, - наніс не менше 21-го колото - різаного удару в життєво важливі органи потерпілого ОСОБА_15 , спричинивши останньому тілесні ушкодження, які відповідно до Висновку судово - медичної експертизи № 9/18 від 02.03.2018 року, небезпечні для життя в момент їх спричинення та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, від яких потерпілий ОСОБА_15 помер на місці події.

Спричинення ОСОБА_16 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_15 , а саме: проникаючих поранень грудної клітки з пошкодженням лівої легені, колото - різаних поранень шиї з пошкодженням магістральних кровоносних судин, що проявилось масивною зовнішньою та внутрішньою крововтратою в ліву плевральну порожнину, з розвитком травматичного та гіповолемічного шоку, являються безпосередньою причиною настання смерті потерпілого та знаходяться в прямому причинно - наслідковому зв`язку.

За таких обставин, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене п.4, ч.2 ст.115 КК України, - умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з особливою жорстокістю.

На вирок суду адвокат ОСОБА_9 захисник обвинуваченого ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій просить у ході апеляційного розгляду повторно дослідити досліджені судом докази, оскаржуваний вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, були досліджені під час судового розгляду і на які посилається у своєму вироку суд першої інстанції, у їх сукупності свідчать, що пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення у скоєнні ніш злочину, передбаченого п.4 ч.2 ст.115 КК України, є недоведеним, оскільки ні сторона обвинувачення під час розгляду справи в суді ні суд в своєму обвинувальному вироку не падали тих достатніх та необхідних, належних та допустимих доказів, кожен з яких окремо та разом у їх сукупності, свідчили б про вину підсудного у вчиненні кримінального правопорушення.

Суд першої інстанції у своєму вироку посилався на речові докази які вилучені під час огляду трупа, а саме: куртка сіро-коричнева, футболка х/б чорного кольору, носки. Вищеперераховані судом першої інстанції речові докази відсутні по матеріалах кримінального провадження, і в суді такий речовий доказ «одяг» не досліджувався.
Судом першої інстанції не надано належну оцінку тому, що під час огляду місця події слідством було вилучено цілий ряд речових доказів та приєднано до матеріалів кримінального провадження зокрема: пластикова пляшка 0,5л., 8-змивів речовини бурого кольору, жмут волосся, світильна лампочка з площадки 2-3 поверху,по яким було призначено ряд експертиз жодна із-яких не підтвердила генетичних зразків які належать обвинуваченому ОСОБА_6 .
Судом також не була дана правильна оцінка Протоколу «огляду трупа» в морзі Мукачівської ЦРЛ від 06.01.2018 року,який підписаний судово-медичним експертом ОСОБА_17 .

Також звертає увагу на те, що Висновок експерта за № 9/18 від 06/01/2018 року щодо огляду трупа громадянина ОСОБА_15 , 1990 року народження, який складений та підписаний судово-медичним експертом ОСОБА_17 є неповним, недоскональним. неправильний та містить ряд суттєвих розбіжностей у розділах: «пошкодження» та «внутрішнє дослідження», не правильно сформованийсудово-медичний діагноз, у розділі «підсумки» зазначені тілесні ушкодження, які невідповідають розділу «пошкодження».
Вважає, що висновок експерта від 05.04.2018року за №19/10-1/60-СЕ/18-є недопустимим доказом з наступних причин. Вважає, що слідство не намагалося з`ясувати (встановити) у експерта механізмнанесення крові на автомобільний коврик: «звітки на коврику з`явилася кров, чизалишений слід (сліди) босими ногами людини (чи ногами в панчохах, якщо взуттям тояким видом (розмір взуття, ступінь зношеності), якою ногою (правою чи лівою), однимабо кількома особами залишені сліди ніг.взуття, чому вилучений тільки один коврик?»
Звертає увагу, що згідно висновку експерта у піднігтьовому вмісті правої та лівої рук ОСОБА_6 виявлено кров людини і клітини з ядрами та встановлено їх генетичні ознаки. Генетичні ознаки слідів крові та клітин, виявлених у піднігтьовому вмісті правої та лівої рук ОСОБА_6 є змішаними, збігаються між собою і містять генетичні ознаки трупа ОСОБА_15 та підозрюваного ОСОБА_6 .

Вважає, що наданий Висновок Експерта від 04.04.2018 року за № 19/10-1/58-СЕ/18 -є недопустимим доказом в кримінальному провадженні.
Наголошує, що під час проведення відбирання біологічних зразків для експертизи в обов`язковомупорядку повинні бути присутні не менше двох понятих, проте їхню участь можназамінити застосуванням безперервного відеозапису ходу проведення слідчої (розшуковоїдії ч. 7 ст. 223 КПК України).
В протоколі отримання зразків для експертизи зазначається не тільки зразки які були вилучені або відібрані, але їх кількість, умови відбору, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи. За таких обставин, процесуальна дія, яка проводилась з її підзахисним та всі докази, які були отримані (відібрані) в наслідок таких дій є недопустимими.
Звертає увагу колегії апеляційного суду і на ту обставину, що органом досудового слідства було порушено право на захист, так як вбачається з Протоколу «отримання зразків для експертизи» від 06.01.2018 року захисник у підозрюваного ОСОБА_6 участі у здійсненні процесуальної дії не приймав.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_18 суду пояснив,що в Мукачівській ЦРЛ йому запропонували роздягнутися, були оглянуті його речі,взуття та тіло. Також пояснив,що просив Адвоката на, що йому слідчий відповів, «що все буде добре, Адвокат прийде до тебе в суд». Судово-медичний експерт зрізав у нього нігті, волосся які завернув в «бумагу» і пішов геть. Підписувати йому нічого не давали. Потім відібрали кров і вони повернулися до міськвідділу, де йому знову працівники поліції погрожували і потім відвезли до суду.

Наголошує, що ні досудовим слідством, ні судом першої інстанції не встановлено «чи можна розкладним ножем спричинити ті тілесні ушкодження які є у трупа ОСОБА_15 ».

Зазначає, судом в вироку неправильно відображені покази які давали у судовому засіданні свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 .
Не мають жодного доказового значення винуватості, що містяться в показах свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_25 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_23 ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , оскільки вони не містять фактичних даних про подію злочину та інші обставини, які підлягають доказуванню.
На вирок суду адвокати ОСОБА_13 , ОСОБА_8 захисники обвинуваченого ОСОБА_6 подали апеляційну скаргу в якій просять дослідити всі письмові та речові докази у справі та додатково викликати і допитати свідків ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 (сестру обвинуваченого) та допитати обвинуваченого ОСОБА_6 . Оскаржуваний вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_6 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказують на те, що вирок є незаконним та необгрунтованим, через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а також істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а тому підлягає скасуванню з наступних підстав.

Зазначають, що зокрема, відсутні свідки події, а жоден з допитаних в ході досудового розслідування свідків не підтверджує причетність ОСОБА_6 до вказаного злочину, більш - того, всі свідки заявляють, що жодних конфліктів між обвинуваченим та потерпілим ніколи не було.

Щодо ножа, на який вказують свідки та який бачили у ОСОБА_6 , вказують, що даний розкладний ніж жодного відношення до справи не має, він не оглядався та не вилучався у ОСОБА_6 . Вказаний ніж перебував за місцем проживання останнього. Стороною обвинувачення не встановлено знаряддя злочину та характер отриманих тілесних ушкоджень на предмет того, чи могли вони бути заподіяні саме тим ножем, який бачили у ОСОБА_6 .

Разом з цим, слід зазначити, що свідки ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 дали покази, які виключають можливість вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину.

Підкреслються, що судом не взято до уваги покази свідка ОСОБА_33 , який показав, що після події, яка мала місце 05.01.2018 він мінімум чотири рази мив свій автомобіль спеціальними хімічними розчинами та під дією струменю води, який видає спеціальний технічний пристрій типу «Керхер» (оскільки працює таксистом), в тому числі всі килимки, а також той, який був вилучений в ході огляду та на якому в подальшому виявлено сліди крові убитого.

Наполягають, що орган досудового розслідування допустив суттєву неповноту під час проведення слідства, яка судом взята до уваги не були, а саме: не допитано сестру обвинуваченого, яка також могла підтвердити наявність чи відсутність ОСОБА_6 вдома до 00.00 год. та яка в подальшому повідомляла таксиста про те, що батька ще немає вдома, коли він приїхав до будинку ОСОБА_6 без нього; не отримано відео з камер спостереження для встановлення часу, коли таксист приїжджав до будинку ОСОБА_6 без нього і питав його сестру про

Зазначають, що висновок експерта №19/10-1/60-СЕ/18 від 05.04.2018, згідно якого на поверхні автомобільного килимка виявлено сліди крові, які за генетичними ознаками збігаються з генетичними ознаками крові трупа ОСОБА_15 є недопустимим доказом, так як встановлено з пояснень ОСОБА_33 стороні захисту, огляд його автомобіля проводився без участі понятих, крім того, як встановлено стороною захисту, слідчий, прокурор не звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучений килимок, що є підставою для визнання доказів, отриманих в результаті такого огляду, та в результатів проведення відповідної експертизи неналежними. Вилучений з автомобіля резиновий килимок, в порушення вимог КПК України, стороною обвинувачення оглянутий формально, а окремий протокол огляду килимка взагалі не складався, автомобіль також фактичне не оглядався. Протокол огляду з додатками не містить детального опис; вилученого килимка, опису наявних плям чи речовин на ньому та інших обставин.

Звертають увагу, згідно показів ОСОБА_6 , він неодноразово під час проведення з ним слідчих дій, в тому числі і під час відібрання нігтів, заявляв про необхідність призначення йому захисника, однак працівники поліції проігнорували його вимоги, що підтверджується протоком судового засідання в частині допиту ОСОБА_6 .

Вважають, що проведення такої слідчої дії, як відібрання біологічних зразків за відсутності захисника та понятих, участь яких є обов`язкова, здійснено з суттєвим порушенням норм КПК України та тягне за собою визнання отриманих доказів на підставі такої слідчої дії неналежними.

Відтак, на думку апелянтів, висновок експерта №19/10-1/58-СЕ від 04.04.2018 є також недопустимим доказом, оскільки він є похідним від незаконного отримання зрізів нігтів ОСОБА_6 , а також у зв`язку з неможливістю ідентифікації належності відібраних біологічних зразків у підозрюваного ОСОБА_6 та відсутності підтвердження неможливості піддавання їх впливу після проведення слідчої дії до призначення експертизи. Тому висновки суду про те, що ОСОБА_6 причетний до вбивства через виявлення на нігтях (не зрозуміло чиїх) крові померлого не відповідають фактичним обставинам справи.

Звертають увагу, що згідно пояснень обвинуваченого ОСОБА_6 , син ОСОБА_1 - головуючої судді у справі, ОСОБА_42 є його близьким товаришем. Син головуючої судді та обвинувачений товаришують багато років та, з пояснень обвинуваченого ОСОБА_6 , ведуть спільний бізнес, про який він, поки що, не має бажання розказувати. Про ставлення судді ОСОБА_1 до дружби її сина з обвинуваченим невідомо, однак вказана обставина не могла не вплинути на позицію судді та вказує на можливе упереджене ставлення при розгляді справи.

Вказують, що про вказані обставини сторона захисту при розгляді справи не заявляла, однак у ході судового розгляду 01.06.2018 (підготовче судове засідання) обвинуваченим ОСОБА_6 було оголошено суду заяву наступного змісту: «у мене є заява по даному злочину, але я не хочу щоб на камеру знімали те що я хочу сказати» (Том 1 а.с. 156), проте вказана заява судом була проігнорована, що вказує на упередженість головуючої судді вже в підготовчому засіданні. Зважаючи на вказане, головуюча суддя ОСОБА_1 зобов`язана була заявити собі самовідвід, однак не зробила цього.

Крім того, на упередженість складу суду, на думку апелянтів, може вказувати те, що в Мукачівському міськрайонному суді на посаді старшого судового розпорядника судових розпорядників Мукачівського міськрайонного суду працює громадянин ОСОБА_43 , який являється батьком одного з «ключових» свідків у справі - ОСОБА_27 , через ревність до якої, за версією слідства та суду, ОСОБА_6 скоїв вбивство. При цьому, свідок ОСОБА_27 працювала секретарем судових засідань Мукачівського міськрайонного суду у судді ОСОБА_44 (запасного судді у справі) та судді ОСОБА_45 (члена колегії). Тобто, враховуючи наведені обставини у судді ОСОБА_45 та ОСОБА_44 були підстави для заявления самовідводу на підставі п.2.5 Бангалорських принципів враховуючи те, що свідок ОСОБА_27 «де-факто» також є потерпілим, так як вона являлась дівчиною вбитого і він планував весілля з нею (Том 1 а.с.211).

Крім цього, на переконання захисників, упереджене ставлення до обвинуваченого підтверджується також тим, що у вироку суду зазначено, що пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин не встановлено, проте оскільки ОСОБА_6 , добровільно з`явився до органу досудового розслідування, надав біологічні зразки для дослідження, надавав належний йому мобільний телефон, надав доступ працівників поліції до будинку для огляду, надавав покази, тому є всі підстави вважати, що такими діями він активно сприяв розкриттю злочину, а тому наявна відповідна пом`якшуюча покарання обставина.

Наголошують, що вироком суду ОСОБА_6 зобов`язано відшкодувати потерпілій моральну шкоду в сумі 3 000 000 гривень, яка жодним чином не доведена, що також свідчить про упередженість при винесені вироку, оскільки згідно п. 9 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 31.03.1995 та ст. 23 ЦКУ, моральна шкода повинна бути доведена. Всупереч зазначеного, потерпілою не надано жодних доказів того, що їй завдано моральних страждань на суму саме 3 000 000 грн. Згідно з «Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», встановлення глибини та важкості страждань особистості, а також розрахунок приблизної суми, яка може їх компенсувати, віднесені до компетенції експертів-психологів. При цьому в матеріалах справи зазначена експертиза відсутня.

Крім цього, про упередженість головуючої судді свідчить той факт, що фактичні покази свідків, надані у судовому засіданні не відповідають тим показам, які викладені у вироку.

Вважають неналежними всі відеозаписи, наявні в матеріалах справи, оскільки у жодному з наданих органом досудового розслідування відео, які визнані речовими доказами немає відомостей про обставини справи, які підлягають доказуванню.

Звертають увагу, що в судовому засіданні не був допитаний свідок ОСОБА_46 , який міг підтвердити час перебування ОСОБА_6 за місцем проживання ОСОБА_47 .

Сторона захисту вважає, що при розгляді справи не доведено скоєння невстановленою особою злочину передбаченого саме п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто умисного вбивства, скоєного з особливою жорстокістю,у матеріалах справи відсутній будь-який доказ, який би вказував на наявність кваліфікуючої ознаки як «вчинення вбивства з особливої жорстокістю».

Заслухавши доповідь судді, виступ захисника ОСОБА_9 , яка підтримала подані апеляційні скарги, захисника ОСОБА_8 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 заперечив, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 і ОСОБА_13 підтримав частково, просив кримінальне провадження скерувати на новий судовий розгляд, прокурора, потерпілу та її представників, які заперечили подані стороною захисту апеляційні скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що такі підлягають до задоволення частково, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу , та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У ст. 91 ч. 1 КК України наведені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Серед іншого у кримінальному провадженні підлягають доказуванню винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення та мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення.

Відповідно до вимог ст. 374 ч. 3 п. 2 КПК України у разі визнання особи винуватою в мотивувальній частині вироку зазначаються, у тому числі, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» Умисне вбивство визнається вчиненим з особливою жорстокістю (п. 4 ч. 2 ст. 115 КК ( 2341-14 ), якщо винний, позбавляючи потерпілого життя, усвідомлював, що завдає йому особливих фізичних (шляхом заподіяння великої кількості тілесних шкоджень, тортур, мордування, мучення, в тому числі з використанням вогню, струму, кислоти, лугу, радіоактивних речовин, отрути, яка завдає нестерпного болю, тощо), психічних чи моральних (шляхом зганьблення честі, приниження гідності, заподіяння тяжких душевних переживань, глумління тощо) страждань, а також якщо воно було поєднане із глумлінням над трупом або вчинювалося в присутності близьких потерпілому осіб і винний усвідомлював, що такими діями завдає останнім особливих психічних чи моральних страждань.

З огляду на вирок, визнаючи винним обвинуваченого ОСОБА_6 за п.4 ч.2 ст. 115 КК України, тобто за скоєння умисного вбивства вчиненого з особливою жорстокістю, суд першої інстанції зазначив, що обвинувачений, ОСОБА_6 , 05 січня 2018 року, о 23 годині 46 хвилин перебуваючи в під`їзді № 1 п`ятиповерхового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , на сходинковій площадці другого поверху вказаного будинку, діючи умисно, нехтуючи загальнолюдськими цінностями, з метою вбивства на ґрунті неприязних відносин з ревнощів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті та бажаючи цього, за допомогою невстановленого під час досудового розслідування колюче - ріжучого предмету, усвідомлюючи, що завдає потерпілому ОСОБА_15 особливих фізичних страждань шляхом заподіяння великої кількості тілесних ушкоджень в різні частини тіла, - наніс не менше 21-го колото - різаного удару в життєво важливі органи потерпілого ОСОБА_15 , спричинивши останньому тілесні ушкодження, які відповідно до Висновку судово-медичної експертизи № 9/18 від 02.03.2018 року, небезпечні для життя в момент їх спричинення та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, від яких потерпілий ОСОБА_15 помер на місці події.

Встановлюючи фактичні обставини скоєного обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення, судом першої інстанції не дотримано зазначених вище вимог кримінального процесуального закону, а саме судом першої інстанції у вироку викладено формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, яке не відповідає п.4 ч.2 ст. 115 КК України, судом не зазначено в чому, на думку суду, полягає особлива жорстокість, підстави та мотиви згідно яких суд дійшов до такого висновку.

Кваліфікуючи дії обвинуваченого ОСОБА_6 за п.4 ч.2 ст.115 КК України, суд не встановив умисел обвинуваченого ОСОБА_6 на заподіяння потерпілому смерті з особливою жорстокістю, а лише вказав на велику кількість тілесних ушкоджень завданих ОСОБА_6 , проте судом не з`ясовано чи бажав обвинувачений ОСОБА_6 не лише вбити потерпілого, а й того, щоб він відчував додаткові страждання, які не були б необхідні для настання його смерті.

Крім цього, суд у мотивувальній частині вироку, як на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст.115 КК України послався на покази допитаних в судовому засіданні свідків, зокрема ОСОБА_19 , ОСОБА_25 , ОСОБА_22 , ОСОБА_26 , проте виклавши їхні пояснення, належної оцінки таким, стосовно підтвердження скоєння обвинуваченим ОСОБА_6 умисного вбивства вчиненого з особливою жорстокістю не надав.

Вказані порушення вимог кримінального процесуального закону є істотним, що відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України є підставою для скасування вироку щодо ОСОБА_6 .

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції не в повній мірі врахував дані про особу обвинуваченого, його молодий вік, те що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, конкретні обставини даної справи та призначив максимальне покарання, передбачене санкцією ч.2 ст. 115 КК України без належної мотивації.

За таких обставин вирок щодо ОСОБА_48 підлягає скасуванню, а у кримінальному провадженні слід призначити новий розгляд у суді першої інстанції, задовольнивши подані апеляційні скарги частково. Інші доводи апеляційних скарг, підлягають перевірці і з`ясуванню при новому розгляді в суді першої інстанції.

При новому розгляді суду необхідно розглянути справу відповідно до вимог КПК України, встановити усі обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, із забезпеченням права ОСОБА_6 на захист прийняти законне і обґрунтоване рішення.

До постановлення вироку судом першої інстанції ОСОБА_6 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому запобіжний захід у вигляді тримання його під вартою слід залишити без змін до проведення підготовчого судового засідання, але не більше 60 днів.

На підставі наведеного керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів ,-

постановила :

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 захисника обвинуваченого ОСОБА_6 та апеляційну скаргу адвокатів ОСОБА_13 , ОСОБА_8 захисників обвинуваченого ОСОБА_6 задоволити частково.

Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 листопада 2018 року відносно ОСОБА_6 скасувати.

Призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Запобіжний захід ОСОБА_6 тримання під вартою залишити без змін до проведення підготовчого судового засідання, але не більше 60 днів.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4