Справа № 344/4446/18
Провадження № 11-кп/4808/364/19
Категорія ч.1 ст.125 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

представника потерпілої-адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0005069 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_8 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 липня 2019 року, яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківськ, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_11 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_9 - 1500 (одну тисячу п`ятсот) гривень на відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином. В решті позовних вимог відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_11 спричинив ОСОБА_9 умисне легке тілесне ушкодження за наступних обставин.

Так, 09.12.2017 року близько 20 год. ОСОБА_11 , перебуваючи у приміщенні житлової квартири АДРЕСА_2 , вчинив конфлікт із колишньою дружиною ОСОБА_9 та донькою ОСОБА_12 , під час якого на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, виражаючись у сторону ОСОБА_9 нецензурною лайкою, умисно наніс один удар кулаком правої руки в ділянку обличчя ОСОБА_9 та один удар ногою у ділянку живота, внаслідок чого спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді синця в виличній ділянці зліва, які згідно з висновком експерта № 845 від 11.12.2017 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Не погоджуючись із вказаним вироком суду захисник ОСОБА_8 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, а кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України закрити, так як не встановлені достатні докази для доведення його винуватості.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник посилається на те, що вирок суду першої інстанції ухвалено помилково, без урахування дійсних обставин справи, а висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні. Зокрема, фактично доказами в справі є тільки показання потерпілої ОСОБА_9 та її дочки ОСОБА_12 . При цьому, показання свідка ОСОБА_12 свідчать про неприязні відносини між нею та батьком, вона відверто захищає потерпілу та дає свідчення в її користь. Така зацікавленість у притягненні ОСОБА_11 до кримінальної відповідальності зумовлена і тим, що потерпіла є позивачем у цивільних справах про виселення обвинуваченого із квартири, на яку претендує і свідок. Захисник вважає, що суд мав би критично оцінити показання вказаного свідка. Разом з тим, суд критично оцінив покази свідка ОСОБА_13 , посилаючись на її упередженість, оскільки вона є матір`ю обвинуваченого. Також вважає, що суд безпідставно не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_14 (працівника поліції, який виїжджав на виклик), який вказав, що видимих тілесних ушкоджень на потерпілій не було, а інформація у заяву вписувалася тільки зі слів останньої.

Крім того, захисник вважає недостатніми відомості, що містяться у висновку експерта №845 від 11.12.2007 року, для покладення їх в основу обвинувального вироку. Зокрема, вказує, що експертом висловлена можливість утворення тілесних ушкоджень за обставин, що описані потерпілою, але висновок не містить конкретних посилань та категоричного ствердження про механізм нанесення тілесних ушкоджень, конкретний час заподіяння.

На думку захисника, достатніх, належних та допустимих доказів вини обвинуваченого поза всяким розумним сумнівом, не було встановлено, а отже висновок про доведеність винуватості ОСОБА_11 у вчиненні злочину не відповідає фактичним обставинам справи.

Потерпілою ОСОБА_9 подано заперечення, в якому просить апеляційну скаргу захисника обвинуваченого визнати необґрунтованою та безпідставною, а вирок Івано-Франківського міського суду від 26 липня 2019 року залишити без змін. Вважає, що надані на дослідження у судовому засіданні докази у повній мірі відповідають критеріям допустимості, належності та достатності, а винесений вирок є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому підстав для його скасування немає. Зокрема, свідок ОСОБА_14 інспектор патрульної поліції, не є спеціалістом в сфері медицини, а тому не наділений повноваженнями здійснювати огляд потерпілої, при цьому синці мають властивість проявлятися пізніше, а не безпосередньо після нанесення удару. Вказує, що її покази та свідка ОСОБА_12 послідовні і ґрунтуються на реальних подіях. Висновок судово-медичної експертизи є правомірним та законним, оскільки в ньому належним чином зафіксовані та описані наявні у неї тілесні ушкодження та обставини, при яких вони були отримані. Вважає, що суд обґрунтовано не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_13 , яка була допитана за клопотанням сторони захисту, і яка не була очевидцем події та розповідала подробиці життя її сина із потерпілою 10-літньої давності. Звертає увагу на те, що обвинувачений, відбувши покарання за вчинення двох кримінальних злочинів та десятка адміністративних правопорушень, на шлях виправлення не став.

Під час апеляційного розгляду:

- захисник обвинуваченого ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_8 підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити;

- потерпіла ОСОБА_9 та її представник - адвокат ОСОБА_10 заперечили проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого та просили вирок суду першої інстанції залишити без змін;

- прокурор заперечив з приводу поданої апеляційної скарги захисника обвинуваченого, просив вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Обвинувачений ОСОБА_11 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, однак подав клопотання в якому просив відкласти розгляд кримінального провадження за апеляційною скаргою його захисника, оскільки на даний час перебуває на лікуванні.

При вирішенні питання щодо можливості розгляду кримінального провадження за відсутності обвинуваченого ОСОБА_11 колегія суддів приймає до уваги наступне.

Так, кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_8 неодноразово призначалось до розгляду. Обвинувачений ОСОБА_11 повідомлявся про розгляд кримінального провадження, однак не з`явився в судові засідання, призначені на 25.09.2019р., 16.10.2019 р., 04.11.2019 р., 12.112019 р. та 20.11.2019р., у зв`язку з чим, з метою забезпечення участі обвинуваченого у судовому засіданні апеляційної інстанції, розгляд кримінального провадження відкладався. 11.11.20189 року та 19.11.2019 р. обвинуваченим ОСОБА_11 безпосередньо до суду було подано клопотання про відкладення розгляду кримінального провадження у зв`язку з тим, що він перебуває на лікуванні. При цьому, обвинуваченим ОСОБА_11 не конкретизовано з якого часу та в якому медичному закладі він перебуває на лікуванні, не зазначено, чому форма його лікування (амбулаторна, стаціонарна) та стан здоров`я не дозволяють йому брати участь у судовому засіданні, не надано документів чи копій матеріалів, які підтверджують поважність наведеної ним причини щодо неявки до суду.

Зі змісту доводів потерпілої ОСОБА_9 та її представника - адвоката ОСОБА_10 , прокурора ОСОБА_7 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_11 на даний час не перебуває на лікуванні, а зловживаючи своїми процесуальними правами намагається затягнути судовий розгляд в апеляційній інстанції з метою уникнення призначеного йому покарання у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Колегія суддів вважає, що сукупність вищевказаних обставин свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_11 зловживає своїми процесуальними правами щодо відкладення розгляду кримінального провадження та вважає можливим розглянути кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_8 без участі обвинуваченого ОСОБА_11 .

Колегія суддів звертає увагу на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Так, в своєму рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав на те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що його безпосередньо стосуються, утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, необхідно розуміти таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, якою встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 вказує на недоведеність вини обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 аналогічні доводам, які наводив обвинувачений ОСОБА_11 в суді першої інстанції.

Суд першої інстанції перевіряв в судовому засіданні доводи обвинуваченого ОСОБА_11 щодо невинуватості у вчиненні кримінального правопорушення, які свого підтвердження не знайшли.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому злочину, а саме в спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за обставин та в обсязі, встановленому у судовому засіданні та наведеному в мотивувальній частині вироку підтверджуються сукупністю досліджених в судовому засіданні узгоджених між собою, допустимих, достовірних та достатніх доказів.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою вину заперечив та пояснив, що в грудні 2017 року ввечері він, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , яка належить його батьку, прикурив сигарету та вийшов на балкон, на що обурилась старша донька ОСОБА_12 . Він випадково зачепив мотузку з білизною. Колишня дружина ОСОБА_9 прийшла і почала його бити, він в свою чергу вийшов з балкону, пішов до своєї кімнати і зачинився в ній. Зранку він побачив, що ОСОБА_9 пошкодила двері до його кімнати на висоті близько 65см. Хто спричинив їй тілесні ушкодження він не знає. Припускає, що остання сама могла собі їх спричинити.

Судом першої інстанції були проаналізовані показання обвинуваченого, в результаті їм дана критична оцінка та правильно розцінені як спосіб захисту та бажання ухилення від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Зазначені пояснення обвинуваченого та аналогічні доводи апеляційної скарги захисника є безпідставні та повністю спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_9 .

Так, потерпіла ОСОБА_9 пояснила, що 09.12.2017 року вона перебувала у своїй кімнаті в квартирі АДРЕСА_2 з доньками ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Старша донька ОСОБА_15 вийшла на кухню, де був колишній чоловік і зробила йому зауваження, оскільки було чути дим від сигарет. ОСОБА_11 відповів, що житло його і що хоче то робить. Після чого ОСОБА_15 повернулась до кімнати, а ОСОБА_11 почав обривав мотузки з одягом, на що вона вийшла і зробила йому зауваження, а останній у відповідь почав на неї кричати та ображати, після чого вийшов з балкону, став у дверях своєї кімнати і тримався за них. Він вдарив її кулаком правої руки в обличчя зліва, після чого правою ногою вдарив її в живіт, при цьому нецензурно висловлюючись, вона ж почала плакати. Старша донька викликала поліцію, вона була очевидцем даної події.

Вищевказані показання потерпілої ОСОБА_9 є послідовними, оскільки відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинення кримінальне правопорушення від 09.12.2017 року, вона вказувала на те, що ОСОБА_11 вдарив її в обличчя та наніс удар ногою в живіт.

Показання потерпілої ОСОБА_9 в частині локалізації нанесених їй тілесних ушкоджень, механізму і способу заподіяння тілесних ушкоджень повністю узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи № 845 від 11.12.2017 року, яка проведена на підставі постанови слідчого від 11.12.2017 року.

Зокрема, за змістом висновку, у потерпілої ОСОБА_9 виявлено синець в виличній ділянці зліва, який утворився від дії тупого предмета, може відповідати терміну, вказаному в постанові, і відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Показання потерпілої ОСОБА_9 також повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_12 , яка була очевидцем зазначеної події.

Зокрема, свідок ОСОБА_12 , пояснила, що обвинувачений ОСОБА_11 є її батьком, який позбавлений батьківських прав і з яким вона перебуває в неприязних відносинах. 09.12.2017 року близько 20 год. вона перебувала у своїй кімнаті в квартирі АДРЕСА_2 , з матір`ю ОСОБА_9 та молодшою сестрою ОСОБА_16 . Вона почула запах сигарет, вийшла на кухню і зробила зауваження ОСОБА_11 , який відреагував нецензурною лексикою, після чого вона повернулась до кімнати. Згодом вони почули шум на балконі, батько рвав шнурки і топтав одяг. Матір вийшла збирати одяг, а ОСОБА_11 чекав її біля дверей в кімнату. Коли мама поверталась, батько вдарив останню в обличчя і копнув ногою в живіт. Мама плакала. Вона викликала працівників поліції, а ОСОБА_11 закрився в кімнаті.

Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги обвинуваченого про необ`єктивність показань свідка ОСОБА_12 , оскільки вказаний свідок була безпосереднім очевидцем кримінального правопорушення, розповіла про обставини, за яких бачила як обвинувачений наносив удари потерпілій.

Суд першої інстанції обґрунтовано послався на показання свідка ОСОБА_14 , які підтверджують наявність конфліктних відносин між обвинуваченим ОСОБА_11 та потерпілою ОСОБА_9 та вказують на мотив вчиненого кримінального правопорушення.

Зокрема, свідок ОСОБА_14 пояснив, що він є працівником поліції, який в середині грудня 2017 року близько 19 год. 30хв. виїжджав на виклик На місці події, що по вул. Тролейбусна в м. Івано-Франківськ, його зустріла заявниця потерпіла ОСОБА_9 та її повнолітня донька. Вони повідомили, що ОСОБА_11 поводить себе агресивно і наносить тілесні ушкодження. Останній був зачинений в кімнаті, на контакт не йшов. Видимих тілесних ушкоджень на потерпілій ОСОБА_9 не було видно. Зовнішній стан кімнати вказував на те, що там дійсно могла відбуватись якась бійка. Він роз`яснив потерпілій право звернутися до лікарні для більш детального огляду, після чого звернутися до дільничого. На місці в ОСОБА_9 відібрано заяву та пояснення.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_11 про те, що показання свідка ОСОБА_14 вказують на його невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення, є неспроможними, оскільки вказаний свідок не був очевидцем вчиненого кримінального правопорушення і не вказує на обставини, які свідчать про невинуватість ОСОБА_11 у вчиненому.

Покликання обвинуваченого на неправильність оцінки судом показань свідка ОСОБА_13 не заслуговують на увагу. Суд обґрунтовано визнав неналежними показання вказаного свідка, оскільки такі не підтверджують існування чи відсутність обставин конфлікту між ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , який мав місце 09.12.2017 року.

За встановленими судом фактичними обставинами провадження, виходячи із сукупності зазначених та інших досліджених у судовому засіданні доказів, які отримали відповідну правову оцінку у вироку, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано і правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_11 за ч.1 ст. 125 КК України, оскільки він своїми умисними діями спричинив легке тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_9 .

Апеляційним розглядом встановлено, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_11 суд першої інстанції в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, відсутність обставини, що пом`якшують покарання, та дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч.1 ст. 125 КК України, у виді громадських робіт.

Колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України та буде необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а також справедливим щодо досягнення мети покарання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Окрім цього, під час апеляційного розгляду колегією суддів не виявлено даних які б давали підстави вважати, що по кримінальному провадженні допускалися істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування судового рішення, та які б перешкоджали чи могли перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_8 на залишити без задоволення.

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 липня 2019 року щодо ОСОБА_11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5