Справа № 632/1758/19
провадження №1-кс/632/564/19
УХВАЛА
23 жовтня 2019 р.

м. Первомайський

Слідчий суддя Первомайського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Первомайського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Первомайської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000640 від 04.10.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

22 жовтня 2019 року до суду надійшло клопотання слідчого ОСОБА_3 , погоджене із прокурором ОСОБА_4 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000640 від 04.10.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що у провадженні слідчого відділення Первомайського ВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000640 від 04.10.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Так, в період часу з 30.09.2019 року до 04.10.2019 року невстановлена особа, шляхом відкриття дверей, проникла до салону автомобіля марки ВАЗ-2106 д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився біля будинку 22, розташованого на 3 мікрорайоні м. Первомайський Харківської області, звідки вчинила крадіжку майна, чим спричинила ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 3000 грн.

Під час проведення досудового розслідування було встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення причетні ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .. Також встановлено, що ОСОБА_6 користувався мобільним телефоном марки MEIZU PRO 7 Plus модель М793Н, ОСОБА_7 користувався мобільним телефоном марки Samsung модель J3. Також встановлено, що після скоєння крадіжок чужого майна, викрадені речі перевозились легковим автомобілем марки ВАЗ-21063, д.н.з. НОМЕР_2 1986 року випуску, жовтого кольору. Згідно протоколу огляду встановлено, що ним користувався ОСОБА_6 .

Вищезазначене майно відповідає критеріям речового доказу. Отже у слідчого є достатні підстави вважати що вказані речі є засобами вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому існують обґрунтовані підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити даний вид забезпечення кримінального провадження, так як їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вилученого майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. З метою уникнення кримінальної відповідальності, особами можуть бути вжиті заходи щодо приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження тимчасово вилучених речей.

Виходячи з викладеного, у ініціатора клопотання, є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що мобільний телефон марки MEIZU PRO 7 Plus модель М793Н, мобільний телефон марки Samsung модель J3, автомобіль марки ВАЗ-21063, д.н.з. НОМЕР_2 є доказами вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Тому слідчий просить накласти арешт на вищезазначене майно шляхом заборони володіння, користування та розпорядження цим майном.

Слідчий, прокурор, власники майна в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду клопотання повідомлені належним чином, їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання по суті.

Слідчий суддя, дослідивши документи та матеріали, якими обґрунтовуються доводи клопотання, витяг з ЄРДР, доходить до наступного:

З доданих до клопотання матеріалів вбачається, що слідчим відділенням Первомайського ВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000640 від 04.10.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

З копій протоколів огляду місця події від 21.10.2019 року вбачається, що були тимчасово вилучені мобільний телефон марки MEIZU PRO 7 Plus модель М793Н, мобільний телефон марки Samsung модель J3, автомобіль марки ВАЗ-21063, д.н.з. НОМЕР_2 1986 року випуску, жовтого кольору.

При вирішенні вказаного клопотання, слідчий суддя враховує приписи, наведені у ч. 3 ст. 132 КПК України, відповідно до яких застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи людини, про який йдеться у клопотанні прокурора, слідчого; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертаються із клопотанням.

При цьому для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати можливість без застосування заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

У клопотанні не наведено переконливих доводів щодо настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню у разі незастосування вказаних заходів забезпечення кримінального провадження.

Так, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Аналіз вище зазначеної норми закону свідчить, що Кримінальним процесуальним кодексом України чітко передбачені підстави для застосування такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

При цьому, ст. 171 КПК України передбачено вимоги щодо змісту клопотання про накладення арешту на майно. Серед всього іншого зазначено, що у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути вказано підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Тобто, у клопотанні про арешт майна, слідчий повинен чітко вказати мету зазначену в законі та довести необхідність арешту саме з цією метою.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З клопотання та доданих до клопотання матеріалів вбачається, що зазначені у клопотанні підстави для накладенні арешту на тимчасово вилучено майно носять загальний характер, не містять даних які саме сліди зберегли на собі або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тимчасово вилучені речі, на які слідчий просить накласти арешт. Яким чином, вилучені мобільні телефони та транспортний засіб використовувались як засоби вчинення кримінального правопорушення. Додані в обґрунтування клопотання докази не містять зазначених обставин. Окрім того, не надано доказів, взагалі щодо причетності до скоєного кримінального правопорушення осіб, зазначених у клопотанні.

Також, у клопотанні не наведено переконливих доводів щодо настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню у разі незастосування вказаних заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.

Згідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Санкція ч. 1 ст. 185 КК України не містить додаткового покарання у виді конфіскації майна, а спеціальна конфіскація за цією нормою закону не застосовується. Відомості про наявність цивільного позову у кримінальному провадженні №0000640 від 04.10.2019 року, відсутні.

При вирішенні вказаного клопотання, слідчий суддя враховує приписи, наведені у ч. 3 ст. 132 КПК України, відповідно до яких застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Відповідно до статті 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку передбаченому цим Кодексом. На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК України).

Відповідно до ч. 5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Будь-яких доказів або обґрунтованих доводів щодо приховування, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження вилученого майна ініціатором клопотання не надано та не наведено, тоді як відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.

Слідчий, прокурор в судове засідання не з`явились, не довели необхідність арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно є необґрунтованим та не підтверджується доданими до нього доказами, а тому задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст. ст. 132, 170, 171 173 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Первомайського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Первомайської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000640 від 04.10.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України залишити без задоволення.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, через Первомайський міськрайонний суд Харківської області.

Особи, які не були присутні під час оголошення ухвали, мають право оскаржити ухвалу протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку її оскарження, у разі якщо не подана апеляційна скарга. У разі подання учасниками судового розгляду апеляції, ухвала набирає законної сили після її перегляду судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 23 жовтня 2019 року.

Суддя;ОСОБА_1