Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________01.07.2019
Справа № 490/8286/17
УХВАЛА

01 липня 2019 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі - ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
представника потерпілого - ОСОБА_6
обвинувачених - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,
захисників - ОСОБА_9 і ОСОБА_10
під час судового розгляду обвинувального акту, складеного за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0002882, за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Цюрупінськ, Херсонської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, має повну загальну середню освіту, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, та
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженця с. Катеринопіль Криничанського району Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, маючого повну загальну середню освіту, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

В провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 24.06.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002882 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, до яких застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого спливає 02.08.2019 року.
Разом із тим, до вказаного часу суд позбавлений закінчити судовий розгляд кримінального провадження, а тому відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України поставлено на обговорення питання доцільності продовження запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою до спливу двомісячного терміну.
Прокурор у судовому засіданні вважав за необхідне продовжити обрані відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою, задля запобігання ризикам які не перестали існувати і не зменшилися, враховуючи спосіб і характер вчинення злочинів, які інкримінуються обвинуваченим, оскільки інші запобіжні заходи, менш суворі ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Представиник потерпілих підтримав думку прокурора, просив суд продовжити строк обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Захисник ОСОБА_9 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, оскільки вважає клопотання прокурора не належно оформленим. Просив суд не допустити порушення вимог пункту 5 Рішення Конституційного суду України від 23.11.2017 року.
Захисник ОСОБА_10 підтримав думку свого колеги та просив у задоволенні клопотання прокурора щодо продовження строків тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відмовити.
Обвинувачувані ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заперечували проти продовження відносно них міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підтримали доводи своїх захисників. Суд, вислухавши думку, прокурора, представника потерпілого, захисників та обвинувачуваних, приходить до наступних висновків.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю мотивованою ухвалою скасовує, замінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Розглядаючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачуваних ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , суд приходить до висновку про те, що на час здійснення судового провадження продовжують мати місце ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які враховувалися при обранні та подальшому продовженні останнім запобіжного заходу, зокрема, можливість обвинувачуваних переховуватися від суду і перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Як слідує зі змісту ст. 199 КПК України, суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики, враховані при застосуванні такого запобіжного заходу, не зменшилися.
При цьому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 194 КПК України, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Розглядаючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених суд приходить до висновку про те, що на час здійснення судового провадження продовжують мати місце ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які враховувалися при обранні та подальшому продовженні останнім запобіжного заходу, зокрема, можливість обвинувачених переховуватися від суду і перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також впливати на свідків. На наявність вказаних ризиків вказують характер та спосіб вчинення кримінальних правопорушень, в яких обвинувачуються ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , суворість покарання, що їм загрожує у разі доведення їх винуватості у зазначених вище злочинах. Станом на теперішній час обставини, враховані судом при вирішенні питання про продовження строків тримання обвинувачених під вартою раніше, не зникли. Відповідно, вказані вище ризики не зменшилися. Поряд із цим, суд не може не враховувати підвищену суспільну небезпеку інкримінованих обвинувачуваним кримінальних правопорушень, два з яких є вчинення розбою, що відповідно до вимог ст. 12 КК України, є особливо тяжкими злочинами.
Так, статтею 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Таким чином, враховуючи позицію, викладену у рішенні "Геращенко проти України", суди повинні належним чином ураховуючи принцип презумпції невинності, розглянути всі факти, які свідчать "за" і "проти" існування публічного інтересу, який виправдовує відступ від норми статті 5 Конвенції.
Разом із тим, зважаючи, зокрема, на правову позицію, викладену в п.п.35-43 рішення ЄСПЛ "Мюллер проти Франції", яка зазначає, що тривале тримання під вартою може бути виправдано в тому чи іншому разі тільки тоді, коли є певні ознаки існування суспільного інтересу, що попри презумпцію невинності, переважує принцип поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним також в рішенні Європейського Суду у справі "Летельє проти Франції", суд дійшов до висновку про доведеність обставин, що обґрунтовують доцільність продовження строку тримання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під вартою строком до 28 серпня 2019 року, включно.
З приводу заявленого клопотання захисником ОСОБА_9 про виконання Рішення Конституційного суду України, то аналогічне клопотання вже було вирішено колегією суддів ухвалою від 11.04.2019 року.
Так, згідно Рішення Конституційного Суду України № 1-28/2017 від 23.11.2017 року, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини третьої статті 315 Кримінального процесуального кодексу України, що передбачало при вирішенні питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду " за відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим".
На теперішній час відбувається судовий розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України.
Таким чином, судом у відповідності до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України було розглянуто питання про продовження строків тримання під вартою відносно обвинувачених, у зв`язку із чим, клопотання зхахисника ОСОБА_9 не підлягає задоволенню, оскільки не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального законодавства України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 194, 331 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , продовжити до 28 серпня 2019 року, включно.
Строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , продовжити до 28 серпня 2019 року, включно.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1
Судді:
ОСОБА_3

ОСОБА_2