Кримінальне провадження № 629/2739/18
Номер провадження 1-кп/629/117/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2019 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

захисника обвинуваченого ОСОБА_10

потерпілого ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Лозова Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Краснопавлівка Лозівського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, який є одруженим, офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України

в с т а н о в и в:

01.05.2016 року близько 16:00 години, ОСОБА_9 , знаходячись на відкритій ділянці місцевості поблизу «Краснопавлівського комбінату хлібопродуктів» за адресою: смт. Краснопалівка Лозівського району Харківської області, вул. Українська, 2, куди він приїхав на своєму мотоциклі з раніше знайомим йому ОСОБА_11 , в ході конфлікту, який виник між ними на ґрунті тривалих особистих неприязних стосунків, які склались через те, що колишня цивільна дружина ОСОБА_9 ОСОБА_12 стала спільно проживати з ОСОБА_11 , та який переріс в бійку між ними, ОСОБА_9 , маючи прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень потерпілому та бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_11 не менш ніж вісім ударів руками та ногами в область голови, внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: гострої відкритої проникаючої черепно-мозкової та лицьової травми, синців в навколоочних ділянках (параорбітальні гематоми), субкон`юктивальних крововиливів обох очей, садна носа, закритого перелому кісток носа без зміщення, уламкових вдавлених переломів лобних пазух, переломів лобної та скроневої кісток зліва, зовнішньої стінки орбіти зліва, перелому верхньої щелепи за типом Ле-Фор 2, забою головного мозку середнього ступеню тяжкості, субарахноїдального крововиливу, пневмоцефалії, з яких згідно висновку експерта № 235-ЛЗ/16 від 07.07.2016 року за ступенем тяжкості вищевказана відкрита проникаюча черепно-мозкова травма з переломом кісток черепа, забоєм головного мозку і крововиливом під оболонки головного мозку являється тяжким тілесним ушкодженням за критерієм небезпеки для життя.

Прокурором Лозівської місцевої прокуратури Харківської області пред`явлене обвинувачення, у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

У відповідності до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

У судовому засіданні ОСОБА_9 винним себе визнав частково, показав, що приблизно за два місяці до подій 01.05.2016 року, до нього до дому прийшов ОСОБА_11 з товаришем, які представилися співробітниками поліції та почали наносити йому удари по голові. Потім вони посиділи у нього вдома, випили спиртне, познайомилися. За даним фактом було заведено кримінальне провадження. Вказаний конфлікт стався через його колишню цивільну дружину ОСОБА_12 01.05.2016 року на Пасху він приїхав з ОСОБА_13 додому, зібрався з сім`єю святкувати свято, в смт. Краснопалівка Лозівського району Харківської області поїхав на своєму мотоциклі до магазину за продуктами, біля якого зустрів потерпілого, який до нього чіплявся, штовхався, виражався нецензурною лайкою, пропонував розібратися по-чоловічому. Тоді він сів за кермо мотоцикла, ОСОБА_11 сів ззаду, вони проїхали до «Краснопавлівського комбінату хлібопродуктів», поблизу якого зупинилися. ОСОБА_11 розпочав розповідати йому про його колишню цивільну дружину, почав ображати його чоловічу гідність. Тоді він наніс потерпілому один удар в область плечей. Потім вони впали на землю, боролися на землі, він наніс потерпілому 2-3 удари, не пам`ятає чим і куди. Приблизно через 10 хвилин їх розтягнули ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які там проїжджали. ОСОБА_15 відтягнув його, а ОСОБА_16 . Потерпілий хотів нанести йому удар пляшкою, яку там знайшов, але ОСОБА_14 її відібрав у ОСОБА_17 . Потім ОСОБА_15 та ОСОБА_14 поїхали звідти, а вони залишилися. ОСОБА_14 та ОСОБА_15 удари ОСОБА_18 не наносили. Обвинувачений вказав, що наніс 2-3 удари ногою в область голови потерпілого. Обвинувачений не пам`ятає, чи продовжував бійку після того, як поїхали ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Щиро каявся, вказавши, що він має трьох дітей, матір пенсійного віку, одружився, вчинив кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_11 зруйнував його сім`ю.

Прокурор просив визнати ОСОБА_9 винуватим за ч. 1 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, вина останнього в повному обсязі підтверджується сукупністю зібраних по справі та досліджених в судовому засіданні доказів:

- показаннями в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_11 , згідно яких він вказав, що на час подій, які відбулися з боку обвинуваченого у відношенні нього, він знав обвинуваченого близько двох місяців. Між ним та ОСОБА_19 був конфлікт через те, що він мав відносини з колишньою цивільною дружиною ОСОБА_20 ОСОБА_12 . За деякий час перед подіями від 01.05.2016 року йому дзвонила ОСОБА_12 , яка повідомила, що ОСОБА_9 застосовує до неї фізичне насильство, просила її захистити. У зв`язку з чим, він прийшов до дому ОСОБА_12 , де був ОСОБА_9 та попередив останнього про невчинення в подальшому побиття ОСОБА_12 . В подальшому від працівників поліції йому стало відомо, що ОСОБА_9 подав до поліції заяву про його побиття. Але він не бив ОСОБА_9 , і ОСОБА_9 не висував йому ніяких звинувачень з цього приводу. Потім вони примирилися, вживали разом неодноразово алкогольні напої, але через деякий час ОСОБА_21 розпочав в телефонному режимі висловлювати погрози на його адресу, а також на адресу його батьків, вказував, щоб він не відвідував його цивільну дружину, в іншому випадку погрожував ушкодженням здоров`я, провокаціями злочинів в сфері наркообігу, підпалом будинку батьків. 01 травня 2016 року потепілий перебував у кафе, пив кофе, приблизно о 16 годині йому зателефонував ОСОБА_9 та запитав, чим він займається, на що потерпілий відповів, що чекає на людину, щоб поїхати на мікрорайон. ОСОБА_9 повідомив, що також їде на мікрорайон та запропонував йому проїхати з ним. Він погодився, прийшов в центр смт. Краснопавлівка, де перебував ОСОБА_9 , сів до останнього на мотоцикл «Ява». Вони поїхали. Він бачив, що за ними їхали на мопеді ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Доїхавши до пустиря поблизу «Краснопавлівського комбінату хлібопродуктів», ОСОБА_9 зупинив мотоцикл, і без будь яких пояснень розпочалося його побиття, від чого він впав на землю. Вказував, що ОСОБА_9 наносив йому удари. Він відчував удари руками та ногами, які наносились з силою, в різні області тіла, він декілька разів втрачав свідомість. Багута бив його по обличчю кулаком, можливо коліном, стоячи над ним. Вважає, що від ОСОБА_22 він отримав не менше ніж 8 ударів, він пробував підвестися, однак знов був повалений на землю, та побиття продовжувалося. Потім, коли він знов прийшов до тями, то було темно, і він був сам. Тоді він добрався до будинку, який орендувала ОСОБА_12 з її матір`ю. ОСОБА_12 викликала швидку допомогу, його відвезли до лікарні в м. Лозова, а після до лікарні у м. Харків, його прооперувавли. Обвинувачений перед ним не вибачився, матеріально в лікуванні не допомагав. До побиття потерпілий не мав ніяких травм голови та не скаржився на стан здоров`я.

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_12 , згідно яких вона деякий час перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_23 , вони мають спільних дітей, припинила з ним відносини 05.03.2016 року. В цей день між нею та ОСОБА_19 виникла сварка, в ході якої останній наніс їй удар. В цей час до неї прийшов ОСОБА_11 , з яким вона на той час товаришувала. Між ОСОБА_23 та ОСОБА_11 відбулася сварка. Зі слів ОСОБА_11 їй стало відомо, що ОСОБА_23 з приводу цієї сварки написав до поліції заяву на ОСОБА_11 , яку в подальшому не підтримав. Після даної сварки відносини між ОСОБА_23 та ОСОБА_11 стали напружені. Зі слів ОСОБА_11 їй відомо, що ОСОБА_23 погрожував ОСОБА_11 фізичною розправою. 01.05.2016 року, близько о 16 год. 30 хв., вона перебувала біля магазину у центрі смт. Краснопавлівка, до неї на своєму мотоциклі під`їхав ОСОБА_9 , який був в стані алкогольного сп`яніння, та повідомив про побиття ОСОБА_11 в районі «Краснопавлівського комбінату хлібопродуктів». Вона почала телефонувати ОСОБА_11 , але останній на дзвінок не відповідав. В подальшому 02.05.2016 року приблизно о 02:00 годині ночі, до неї додому прийшов ОСОБА_24 , у якого були тілесні ушкодження в області обличчя, він скаржився на відсутність зору, повідомив про те, що його побив ОСОБА_23 . Після цього її мати викликала швидку допомогу та зателефонувала батькам ОСОБА_11 . Вважає, що ОСОБА_9 помстився ОСОБА_11 за те, що останній раніше її захистив від ОСОБА_9 . Після цього на її телефон телефонував ОСОБА_23 та погрожував їй фізичною розправою, вказував, що вона буде черговою після ОСОБА_11

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_25 , яка є сестрою ОСОБА_11 , згідно яких в ніч з 01.05.2016 року на 02.05.2016 року їй зателефонувала мати ОСОБА_12 та повідомила про те, що до них додому прийшов її брат ОСОБА_11 з тілесними ушкодженнями, і що вони викликали йому швидку допомогу. Коли її батьки та вона приїхали до помешкання ОСОБА_26 , вона бачила як ОСОБА_11 забирали каретою швидкої допомоги. ОСОБА_11 він був у тяжкому стані, обличчя мало чисельні тілесні ушкодження, крововиливи червоно-синього кольору. На наступний день ОСОБА_11 направили на лікування у м. Харків. Між ОСОБА_11 та ОСОБА_23 були погані відносини у зв`язку з тим, що ОСОБА_11 зустрічався з колишньою цивільною дружиною ОСОБА_22 ОСОБА_12 , яка до подій, які відбулися 01.05.2016 року, поскаржилася ОСОБА_11 на те, що ОСОБА_21 їй погрожує. Після цього ОСОБА_11 попередив ОСОБА_27 про невчинення в подальшому таких дій.

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_28 , яка є матір`ю потерпілого ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_25 , згідно яких 02.05.2019 року, близько 02:00 години їй зателефонувала ОСОБА_25 , та повідомила про побиття ОСОБА_11 , і що він знаходиться у ОСОБА_29 , з якою у нього на той час були відносини. Приїхавши до ОСОБА_12 , вона побачила ОСОБА_11 у тяжкому стані, обличчя мало чисельні тілесні ушкодження, крововиливи червоно-синього кольору. Його одяг був мокрий та брудний, у крові, на ногах було відсутнє взуття. Вона прослідувала разом з сином до лікарні у с. Катеринівка, де ОСОБА_11 розповів працівникам поліції, що його побив ОСОБА_9 . Після цього вона зателефонувала ОСОБА_9 та повідомила про тяжкий стан ОСОБА_11 , попросила у нього матеріальну допомогу на його лікування, на що останній не відреагував. Потім їй стало відомо, що ОСОБА_9 виїхав з місця проживання та був відсутній приблизно півтора року, був оголошений у розшук. В телефонній розмові ОСОБА_23 повідомив їй про непричетність до цих подій, вказавши, що в момент побиття ОСОБА_11 він знаходився вдома зі своїми дітьми. До подій, які сталися 01.05.2016 року, їй відомо, що між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 один раз була суперечка, в якій ОСОБА_12 просила ОСОБА_11 захистити її від ОСОБА_23 , який являється її колишнім цивільним чоловіком та з яким вони мають спільних дітей.

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_30 , згідно яких приблизно через тиждень після 01.05.2016 року, зі слів мешканців смт. Краснопавлівка та ОСОБА_25 йому стало відомо про побиття ОСОБА_23 . ОСОБА_11

-показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_31 , згідно яких 01.05.2016 року приблизно о 15 годині, він разом з ОСОБА_32 , будучи на мопеді, в центрі с. Краснопавлівка побачили ОСОБА_9 на мотоциклі, та вирішили поїхати за ним. ОСОБА_9 їхав на мотоциклі швидше ніж вони, а тому, вони втратила останнього з поля зору. Потім неподалік від «Краснопавлівського комбінату хлібопродуктів» вони побачили мотоцикл ОСОБА_9 та рядом ОСОБА_9 і ОСОБА_11 , які боролися, лежачі на землі, наносили один одному удари. Вони підійшли до них та він схопив ОСОБА_9 , а ОСОБА_33 схопив ОСОБА_11 та відтягли їх один від одного у різні боки, кожен з них стояв на своїх ногах. Він відчув від ОСОБА_11 запах алкоголю. Після цього ОСОБА_11 схопив пляшку, розбив її, та намагався вдарити ОСОБА_27 уламком даної плашки. ОСОБА_33 вибив з рук ОСОБА_34 уламок даної плашки. На його питання та питання ОСОБА_35 про причину бійки, ОСОБА_9 повідомив, що раніше ОСОБА_11 зі своїм приятелем побили його у його ж домі. Після чого він з ОСОБА_32 сіли на мопед і уїхали, залишивши ОСОБА_11 та ОСОБА_9 . Ні він особисто, ні ОСОБА_33 нікому ніяких тілесних ушкоджень не наносили. Приблизно через три тижні або через місяць він отримав повістку від слідчого з приводу цієї бійки. Йому відомо, що ОСОБА_11 просив у ОСОБА_9 грошові кошти, як вважає свідок, за те, щоб ОСОБА_11 не підтримував свою заяву в поліції.

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_35 , згідно яких 01.05.2016 року близько 15 години йому зателефонував ОСОБА_9 , який являється його дядьком, та запропонував зустрітися у центрі. Коли він під`їжджав разом з ОСОБА_36 на мопеді, то бачив як на мотоцикл ОСОБА_9 сів ОСОБА_11 і вони уїхали. Тоді вони з ОСОБА_36 поїхали за ОСОБА_9 та ОСОБА_11 . Але ОСОБА_9 їхав швидко, вони втратили його мотоцикл з поля зору. Потім на узбіччі дороги, біля «Краснопавлівського комбінату хлібопродуктів», він побачив мотоцикл ОСОБА_9 , та під`їхавши до нього, побачив, що між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 відбувалася бійка, в ході якої останні лежали на землі та боролися. Він та ОСОБА_36 підбігли до них та почали розміряти. Після цього ОСОБА_11 підійняв з землі пляшку, розбив її, та намагався уламком даної плашки нанести удар ОСОБА_9 . Тоді свідок вихопив у ОСОБА_11 уламок пляшки та викинув його, Дана бійка тривала 5-10 хвилин. Він помітив у ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді розбитого носа, відчув від нього запах алкоголю, а у ОСОБА_9 була розбита губа. Після цього він разом з ОСОБА_36 уїхали.

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_37 , який являється братом ОСОБА_23 , згідно яких зі слів ОСОБА_23 , йому відомо, що 01.05.2016 року між ОСОБА_23 та ОСОБА_11 відбулася бійка біля «Краснопавлівського комбінату хлібопродуктів». Між ОСОБА_23 та ОСОБА_11 були неприязні відносини, оскільки ОСОБА_23 повідомляв, що раніше ОСОБА_11 зі своїм приятелем побили його у його ж домі. Вважає, що причиною конфлікту стали відносини , які склалися з ОСОБА_12

-роз`ясненнями експерта ОСОБА_38 , згідно яких ним була проведена судово-медична експертиза 235-ЛЗ/2016, був оглянутий потерпілий, для проведення даної експертизи була надана медична документація. На підставі огляду та медичної документації були зроблені висновки. На думку експерта, вказані у висновку тілесні ушкодження могли бути отриманні від любого тупого предмету, яким могли бути як руки, так і ноги людини. Додаткова експертиза проводилась з приводу механізму отримання потерпілим тілесних ушкоджень, і покази, надані потерпілим ОСОБА_11 , більш правдоподібніше збігаються з механізмом нанесення та з кількістю отриманих ним ушкоджень. Обвинувачений ОСОБА_9 надавав менш правдоподібну інформацію. Потерпілому ОСОБА_11 було нанесено не менше 8 ударів. Переломи кісток черепа не могли утворитися від падіння тіла з висоти зросту на площину. З отриманими травмами потерпілий міг якийсь час знаходитися без свідомості, скільки часу неможливо встановити, пересуватися міг.

-заявою ОСОБА_25 про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_23 , який 01.05.2016 року наніс тілесні ушкодження її брату ОСОБА_11 /том 2 а.с.22/.

-випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 9.6843, згідно якої ОСОБА_11 з 02.05.2016 року по 13.05.2016 року перебував на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні КЗОЗ «Обласна клінічна лікарня-центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» з діагнозом: гостра відкрита проникаюча черепно мозкова та лицьова травма: забій головного мозку середнього ступеню важкості, субарахноїдальний крововилив, пневмоцефалія. Перелом передньої та задньої стінки лобної пазухи. Закритий перелом кісток носа без зміщення. Перелом верхньої щелепи по типу Ле-Фор ІІ. Забій м`яких тканин обличчя і голови. Періорбітальна гематома та субкон`юктивальний крововилив обох очей /том 2 а.с.23/.

-висновком експерта № 235-ЛЗ/16 від 07.07.2016 року, згідно якого у ОСОБА_11 мала місце гостра відкрита проникаюча черепно-мозкова та лицьова травма: синці в навколоочних ділянках (параорбітальні гематоми), субкон`юктивальні крововиливи обох очей, садно носа, закритий перелом кісток носа без зміщення, уламкові вдавлені переломи лобних пазух, переломи лобної та скроневої кісток зліва, зовнішньої стінки орбіти зліва, перелом верхньої щелепи за типом Ле-Фор 2, забій головного мозку середнього ступеню важкості, субарахноїдальний крововилив, пневмоцефалія, яка утворилась від травматичної дії тупих твердих предметів, які не відобразили своїх індивідуальних особливостей чи при ударі о такі і могла бути спричинена в строк, вказаний ОСОБА_11 01.05.2016 року. За ступенем тяжкості вищевказана відкрита проникаюча черепно-мозкова травма с переломом кісток черепа, забоєм головного мозку і крововиливом під оболонки головного мозку це тяжке тілесне ушкодження за критерієм небезпеки для життя. /том 2 а.с. 24-26/.

-протоколом проведення слідчого експерименту від 08.02.2018 року та диском DVD-R, за участю потерпілого ОСОБА_11 в частині, де останній розказав та, з застосуванням манекену, показав механізм нанесення йому тілесних ушкоджень, вказавши що 01.06.2016 року близько 16:00 год., він разом з ОСОБА_9 , приїхав на мотоциклі ОСОБА_9 , на територію Краснопавлівського КХП, де ОСОБА_9 наносив йому удари руками по тулубу, удари ногами в область голови, тулубу, ніг, внаслідок чого він втратив свідомість. Через деякий час, коли він намагався встати з землі на коліна, ОСОБА_9 ногою наніс йому удар в область ребер, від яких він знов впав на землю, після чого ОСОБА_21 наніс йому ще один удар ногою в голову, від якого він втратив свідомість. Отямившись через деякий час, він знов намагався встати, та в цей час ОСОБА_9 наніс йому удар ногою в область голови, він якого він втратив свідомість. Отямившись близько чотирьох годин ночі, він був сам. Він помітив світло ліхтаря та поповз навколюшках, оскільки не міг піднятися, на дане світло. Після цього, тримаючись за огорожу, почувши сигнал з залізничного переїзду, пішов у бік залізничного переїзду, оскільки неподалік від нього живе ОСОБА_12 , з якою у нього на той час були стосунки. Прийшовши до ОСОБА_12 , мати останньої викликала швидку допомогу та його відвезли спочатку до лікарні в с. Катеринівка Лозівського району Харківської області, після цього до Лозівської міської лікарні, а потім до Харківської обласної клінічної лікарні, де він проходив курс лікування /том 2 а.с. 27-30/.

-висновком експерта № 50-ЛЗ/18 від 10.02.2018 року, згідно якого у ОСОБА_11 мала місце гостра відкрита проникаюча черепно-мозкова та лицьова травма: синці в навколоочних ділянках (параорбітальні гематоми), субкон`юктивальні крововилив обох очей, садно носа, закритий перелом кісток носа без зміщення, уламкові вдавлені переломи лобних пазух, переломи лобної та скроневої кісток зліва, зовнішньої стінки орбіти зліва, перелом верхньої щелепи за типом Ле-Фор 2, забій головного мозку середнього ступеню тяжкості, субарахноїдальний крововилив, пневмоцефалія, яка утворилася від травматичної дії тупих твердих предметів які не відобразили своїх індивідуальних особливостей. Покази, надані потерпілим ОСОБА_11 під час проведення слідчого експерименту від 08.02.2018 року в цілому не суперечать судово-медичним даним в частині локалізації, характеру та механізму утворення тілесних ушкоджень, що мали місце у нього. Гостра відкрита проникаюча черепно-мозкова та лицьова травма, що мала місце у ОСОБА_11 не могла утворитись при падінні його на площину, в тому числі і з наданим тілу прискоренням. Травма носа з садном і переломом кісток носа без зміщення за своєю локалізацією не виключає можливості її утворення і при падінні на площину обличчям вниз, але виходячи із показів ОСОБА_11 , які він давав під час проведення слідчого експерименту 08.02.2018 року видно, що і дана травма носа не могла виникнути при падінні його на площину, а утворилась від ударів. ОСОБА_11 було нанесено не менше ніж вісім травматичних впливів (ударів) по голові, але ударів могло бути і значно більше, зважаючи на те, що якщо множинні удари наносяться в одну ділянку, то в цьому місці утворюється одне ушкодження. Враховуючи той факт, що у ОСОБА_11 були переломи кісток черепа-уламкові вдавлені переломи лобних пауз, переломи лобної та скроневої кісток зліва, зовнішньої стінки орбіта зліва, перелом верхньої щелепи за типом, Ле-Фор 2, а також внутрішньочерепні ушкодження забій головного мозку середнього ступеню тяжкості і крововилив під м`які оболонки головного мозку (субарахноїдальний крововилив), то можна вважати, що удари по голові ОСОБА_11 наносилися із значною силою. Не має достатніх судово-медичних даних щодо висловлювання про послідовність нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 /том 2 а.с. 31-33/.

-протоколом проведення слідчого експерименту від 24.04.2018 року та диском DVD-R, за участю ОСОБА_9 , згідно якого останній показав, що у 2016 році, точної дати та місяця не пам`ятає, він приїхав до своїх батьків, поїхав до магазину в центрі, де зустрів ОСОБА_39 , який був в стані алкогольного сп`яніння, та який почав до нього чіплятися, наполягав на том, щоб вони разом поїхали та розібралися по чоловічому, оскільки на той час ОСОБА_24 мав стосунки з ОСОБА_40 , яка була його колишньою цивільною дружиною, та вони мають спільних дітей. Вони разом приїхали до КХП, він зупинив мотоцикл, ОСОБА_24 висловлювався на його адресу нецензурною лайкою, він розвернувся , а ОСОБА_24 наніс йому удар рукою у правий бік обличчя. Він у відповідь вдарив ОСОБА_39 рукою у лівий бік обличчя. Між ними розпочалася бійка, в ході якої впали на землю. В цей час під`їхали ОСОБА_41 та ОСОБА_42 , які їх розміряли. ОСОБА_42 схопив його, а ОСОБА_43 ОСОБА_44 . Після цього ОСОБА_24 підняв з землі пляшку, розбив її об камінь, та уламком даної пляшки намагався вдарити його в область черева. В цей час ОСОБА_41 вдарив ОСОБА_39 по руці та вихопив у нього уламок вказаної пляшки, після чого викинув її. Після цього ОСОБА_41 та ОСОБА_42 уїхали. ОСОБА_24 знов почав його ображати, наніс йому удар в правий бік грудної клітини. В свою чергу він штовхнув ОСОБА_39 , він чого той впав спиною на землю, після чого він наніс ОСОБА_45 правою або лівою ногою два-три удари з неповною силою в область обличчя. Після цього він сів на свій мотоцикл та поїхав до магазину біля КХП, залишивши ОСОБА_39 на тому ж місті. Раніше ОСОБА_24 зі своїм знайомим приходив до нього додому, де нанесли йому тілесні ушкодження. З цього приводу він звертався до поліції, а потім відмовився від обвинувачення /том 2 а.с. 34-37/.

-ухвала про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 22.02.2018 року /том 2 а.с. 42-43/, згідно якої начальнику відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СВ Лозівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_46 надано дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж за номерами: НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , якими користується ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме негласне проведення із застосуванням відповідних технічних засобів, у тому числі встановлених на транспортних телекомунікаційних мережах, спостереження, відбору та фіксації змісту телефонних розмов, іншої інформації та сигналів (SMS, MMS, факсимільний зв`язок, модемний зв`язок, тощо), які передаються телефонним каналом зв`язку що контролюється /том 2 а.с. 42-43/.

-протокол за результатами здійснення негласних слідчих (розшукових) дій зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 11.05.2018 року та диском DVD-R з розмовами:

26.03.2018 року о 10 год. 30 хв. ОСОБА_9 (вихідний дзвінок) з ОСОБА_47 , загальною тривалістю 05 хв. 17 сек., в ході якої ОСОБА_9 повідомив, що його вночі забрали працівники поліції, що за все, що він зробив, він відповість.

28.03.2018 року о 09 год. 45 хв. ОСОБА_9 (вихідний дзвінок) з невстановленою особою жіночої статі, загальною тривалістю 08 хв. 51 сек., в ході якої ОСОБА_9 повідомив, що три роки тому, коли він працював у м. Києві, його жінка почала відносини з іншим чоловіком. Коли він повернувся додому, той чоловік, разом зі своїм другом побили його, після чого він знову поїхав на роботу. Повернувшись через деякий час, той чоловік знову почав до нього чіплятися, ображав його, після чого ОСОБА_9 не витримав та побив даного чоловіка, після чого повернувся додому до м. Києва. ОСОБА_9 стало відомо, що за ті події він перебуває у розшуку /том 2 а.с. 44-46/.

-протокол за результатами здійснення негласних слідчих (розшукових) дій зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 11.05.2018 року та диском DVD-R з розмовами: 07.03.2018 року о 23 год. 15 хв. ОСОБА_9 (вихідний дзвінок) з подругою на ім`я ОСОБА_48 , загальною тривалістю 01 год. 04 хв. 52 сек., в ході якої ОСОБА_9 висловлював бажання настання смерті ОСОБА_49 та його родини: батька, матері, сестри, племінника, а також висловлював погрози у бік сестри ОСОБА_50 та її дитини; 13.03.2018 року о 11 год. 41 хв. ОСОБА_9 (вихідний) з матір`ю ОСОБА_47 , загальною тривалістю 17 хв. 07 сек., 14.03.2018 року о 13 год. 16 хв. ОСОБА_9 (вхідний) з матір`ю ОСОБА_47 , загальною тривалістю 08 хв. 25 сек., 17.03.2018 року о 21 год. 47 хв. ОСОБА_9 (вхідний) з матір`ю ОСОБА_47 , загальною тривалістю 16 хв. 58 сек., в ході яких ОСОБА_9 з матір`ю обговорювали обставини з приводу проведення досудового розслідування у справі; 14.03.2018 року о 19 год. 53 хв. ОСОБА_9 (вхідний) з матір`ю ОСОБА_47 , загальною тривалістю 16 хв. 58 сек., в ході якої ОСОБА_9 вказав, що він бив ОСОБА_17 ногами по голові. /том 2 а.с. 47-54/

-висновком експерта № 120-ЛЗ/18 від 07.05.2018 року, згідно якого у ОСОБА_11 мала місце гостра відкрита проникаюча черепно-мозкова та лицьова травма: синці в навколоочних ділянках (параорбітальні гематоми), субкон`юктивальні крововилив обох очей, садно носа, закритий перелом кісток носа без зміщення, уламкові вдавлені переломи лобних пазух, переломи лобної та скроневої кісток зліва, зовнішньої стінки орбіти зліва, перелом верхньої щелепи за типом Ле-Фор 2, забій головного мозку середнього ступеню тяжкості, субарахноїдальний крововилив, пневмоцефалія, яка утворилася від травматичної дії тупих твердих предметів які не відобразили своїх індивідуальних особливостей. Покази, надані підозрюваним ОСОБА_9 , 1987 року народження, під час проведення слідчого експерименту 24.04.2018 року не в повній мірі відповідають тілесним ушкодженням, що мали місце у ОСОБА_11 , 1987 року народження, адже тілесні ушкодження на голові у потерпілого утворилися від більшої кількості ударів, ніж на те вказав підозрюваним. Покази, надані потерпілим ОСОБА_11 є більш заможними, ніж покази ОСОБА_9 в частині кількості, локалізації і механізму утворення тілесних ушкоджень, що мали місце у ОСОБА_11 . Травма голови у ОСОБА_11 могла утворитися внаслідок нанесення ОСОБА_9 ударів руками та ногами, як на те вказав підозрюваний під час проведення слідчого експерименту 24.04.2018 року. ОСОБА_11 було нанесено не менш ніж вісім травматичних впливів (ударів) по голові, але ударів могло бути значно більше, зважаючи на те, що якщо множинні удари наносяться в одну ділянку, то в цьому місці утворюється одне ушкодження. Скільки ж з вищевказаних ударів наніс саме ОСОБА_9 за судово-медичними даними сказати не можливо /том 2 а.с. 55-57/.

Сторона обвинувачення відмовилася від допиту свідків сторони обвинувачення - ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , сторона захисту не просила допитати цих свідків, не наполягала на їх допиті, що було з`ясовано судом в судовому засіданні. З огляду на вимоги ст. 22 КПК України, забезпечивши право сторони обвинувачення на свободу в поданні ними суду своїх доказів, суд прийняв відмову сторони обвинувачення від допиту свідків обвинувачення ОСОБА_51 , ОСОБА_52 безпосередньо судом.

Таким чином, аналізуючи вищевказані докази, суд находить вину обвинуваченого повністю доказаною, а його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Протокол одночасного допиту між потерпілим ОСОБА_11 та свідками ОСОБА_36 , ОСОБА_32 з відеофіксацією /том 2 а.с. 38-41/, суд визнає недопустимим доказом, оскільки згідно ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Щодо стверджень потерпілого ОСОБА_11 про побиття його групою осіб та отримання ним в ході конфлікту тілесних ушкоджень не лише від обвинуваченого, а й від інших двох осіб, то аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, суд приходить до переконання, що у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України повністю доведена вина ОСОБА_9 , яка є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом» (ст. 17 КПК України). Дії ОСОБА_9 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння. Прокурором Лозівської місцевої прокуратури Харківської області пред`явлене обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, і у відповідності до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно ОСОБА_9 , якому висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Поширеною в юридичній літературі є позиція, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматись від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності в їх сукупності вважає їх достатніми для прийняття відповідного рішення по справі.

Показання обвинуваченого про нанесення ОСОБА_11 меншої кількості ударів, іншого механізму їх нанесення, нанесення ударів ногою з неповною силою по обличчю, про відсутність у нього наміру на нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, зазначення іншого місця вчинення кримінального правопорушення, суд вважає такими, що не відповідають обставинам справи, оскільки спростовуються зібраними у справі доказами, приведеними вище, в тому числі показаннями потерпілого, і які у своїй сукупності з висновками експерта судово-медичної експертизи, не дають підстав ставити їх під сумнів.

Суд розцінює версію обвинуваченого про заподіяння тяжких тілесних ушкоджень при перевищенні меж необхідної оборони, ствердження про загрозу йому пляшкою з боку потерпілого, як надуману з метою уникнути відповідальності за вчинене. Перевірені в судовому засіданні докази в повному обсязі ствердження обвинуваченого спростовують і підтверджують його умисел на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Відповідно до ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України N 1 від 26.04.2002 «Про судову практику у справах про необхідну оборону» при з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

Так, стан необхідної оборони є відсутнім, якщо небезпека може загрожувати лише у майбутньому.

Версія обвинуваченого спростовується його ж показами в судовому засіданні, згідно яких обвинувачений в судовому засіданні не заперечував, що ОСОБА_11 образив його чоловічу гідність, і що він першим наніс потерпілому один удар в область плечей, між ним та потерпілим відбулася бійка. Обвинувачений сам вказував, що потерпілий взяв пляшку, яку там знайшов, та хотів нанести йому удар нею, але ОСОБА_33 цю пляшку відібрав у ОСОБА_11 , потім ОСОБА_33 та ОСОБА_36 уїхали. Крім того, обвинувачений сам зазначав, що наносив удари потерпілому і до того, як потерпілий взяв пляшку у руку, як стверджує обвинувачений. Обвинувачений не пам`ятав в судовому засіданні, чи продовжував бійку після того, як уїхали ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Обвинувачений міг відмовитися від нанесення ударів потерпілому, припинити нанесення ударів, не наносити потерпілому таку кількість ударів. Заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, явно не відповідало обстановці, що склалася.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постановах від 22 січня 2015 року у справах № 5-27кс14 та № 5-35кс14, у тому випадку, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

При призначенні покарання відповідно до статей 65-69 КК України суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений скоїв тяжкий злочин.

Дослідженням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, не працює, одружений, має двох дітей, батьком яких значиться у свідоцтвах про народження, зі слів має на утриманні ще одну дитину, у відношенні якої відомості про нього як батька відсутні, на обліку у лікаря психіатра, лікаря-нарколога не перебуває, має матір пенсійного віку, за зареєстрованим місцем проживання характеризується позитивно, фактично проживає за іншим місцем проживання /том 2 а.с. 63-66, 150-159/.

Згідно досудової доповіді ризик вчинення повторного правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у т.ч. для окремих осіб, оцінюються як середній. /том 1 а.с. 48-50/.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття в скоєному.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

В ч.3 ст.50 Кримінального кодексу зазначено, що покарання не має на меті завдати засудженій особі фізичних страждань або принизити її людську гідність. Згідно з приписами ст.8 КПК кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Таким чином, за змістом стст.50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання.

Суд бере до уваги позитивні дані про особу обвинуваченого, який під час кримінального провадження одружився, і в якого в цьому шлюбі народилася дитина, наявність інших дітей, які проживають з колишньою цивільною дружиною, наявність матері пенсійного віку, позитивну характеристику з місця реєстрації, наявність фактичного проживання обвинуваченого за іншим місцем проживання, ставлення обвинуваченого до своїх дій, який щиро каявся, вказавши, що вчинив кримінальне правопорушення, оскільки потерпілий зруйнував його сім`ю, що істотно не знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, та ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким злочином, вищевикладені конкретні обставини його скоєння, час, спосіб вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, місце вчинення злочину, умисну форму вини, направленість умислу обвинуваченого, ступінь здійснення злочинного наміру, послідовність дій обвинуваченого, кількість нанесених ударів, нанесення їх з значною силою, націленість ударів в область голови потерпілого, в якій містяться життєво важливі мозок, органи зору, смаку, нюху, слуху, тощо, наслідки цього діяння, характер ушкоджень у потерпілого, а також наступні дії обвинуваченого в тому числі і після вчинення злочину, покинення місця злочину, та інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину, досудову доповідь, суд призначає обвинуваченому покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 121 КК України, і доходить висновку, що підстави для застосування ст. 75, 76 КК України відсутні, а виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства на певний строк, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину ОСОБА_9 , відсутності обставин, що обтяжують покарання, наявності обставин, що пом`якшують покарання, та висновків органу пробації, обставин вчинення злочину, даних про особу обвинуваченого, поведінки обвинуваченого під час кримінального провадження, який певний час під час досудового розслідування перебував у розшуку, суд доходить висновку, що необхідне обрати у відношенні обвинуваченого міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою, взявши під варту із залу суду. Початок строку відбування покарання обвинуваченому рахувати з моменту фактичного затримання.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Витрати на залучення експерта в справі відсутні.

Речові докази у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 331, 349, 369, 370, 373, 374, 395 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити покарання у виді ПОЗБАВЛЕННЯ ВОЛІ строком на П`ЯТЬ років.

Обрати ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» - до вступу вироку по даній справі у законну силу, але не більше ніж на 60 днів, тобто до 12 січня 2020 року, взявши під варту з зали суду. Початок строку відбування покарання рахувати з моменту його фактичного затримання.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляція на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області.

Суддя ОСОБА_1