справа № 462/5199/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2019 року Залізничний районний суд м.Львова в складі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , представника служби у справах неповнолітніх Залізничної районної адміністрації м.Львова ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження за обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Чернігівської області, українця, громадянина України, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого в АДРЕСА_1 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Волинської області, українця, громадянина України, учня 2 курсу Локачинської філії Оваднівського професійного ліцею Іваничівського району Волинської області,проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , обвинувальний акт відносно якого 19.06.2018 року Щорським відділом Менської місцевої прокуратури Чернігівської області скеровано до Щорського районного суду Чернігівської області, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України, 25.06.2019 близько 22:00 год., перебуваючи на зупинці громадського транспорту, неподалік приміського залізничного вокзалу, який розташований за адресою:м. Львів, вул.Городоцька, 174, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, діючи протиправно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно- небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , відносно якого скеровано обвинувальний акт за ознаками ч.3 ст.185 КК України до суду, та невстановленою слідством особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, відкрито заволоділи майном ОСОБА_8 . Зокрема, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 наблизились до потерпілого, який знаходився на зупинці громадського транспорту, після чого ОСОБА_6 , не приховуючи свого злочинного наміру, утримуючи потерпілого за руку, зняв з пальця правої руки потерпілого золоте кільце, масою 2,20 грам, 585 проби, що належить на праві власності потерпілому ОСОБА_8 , вартість якого становить 1 463 гривні. Після цього, ОСОБА_7 , в момент коли потерпілий діставав гаманець з кишені, вирвав його з рук потерпілого, відкрив вказаний гаманець та забрав з гаманця кошти в сумі 1 200 гривень. Після цього ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та невстановлена слідством особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, направилися в невідомому напрямку.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину визнав повністю, підтвердив викладенні в обвинувальному акті обставини скоєного злочину та додав, що дійсно він, ОСОБА_7 , та ще малознайома особа на зупинці автобуса біля залізничного вокзалу познайомились з потерпілим, якій жалівся їм на розірвання відносин з дружиною, вони з ним дружньо спілкувалися, але раптово в нього виник умисел зняти в нього з пальця золоте кільце. Він зняв з пальця кільце, а ОСОБА_7 забрав в нього гаманець, витягнув гроші, гаманець повернув потерпілому. Після чого вони пішли в сторону пл..Крапивницького, але через деякий час були затримані поліцейськими. У скоєному кається, просив суворо не карати, зробив для себе висновок не порушувати в подальшому закон.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину визнав, до пояснень, наданих ОСОБА_6 додав, що він дійсно після того, як ОСОБА_6 зняв кільце, забрав гаманець у потерпілого, в якому були гроші, частину з яких він взяк собі, а частину взяв собі малознайомий чоловік, який був з ними. Гаманець, в якому ще були якісь посвідчення, він повернув потерпілому. У скоєному щиро кається, зробив для себе певні висновки, перебуваючи в місцях позбавлення волі та просив врахувати, що в нього хворий батько.

Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не оспорювали фактичні обставини справи і судом було встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.
Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, що йому інкримінується, доведена повністю. Його дії правильно кваліфіковані органами досудового розслідування як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 також правильно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини по справі, характер вчиненого злочину, також особу обвинуваченого, який за місцем свого проживання характеризується посередньо, також те, що він визнав свою вину, висловив щире каяття у скоєному, крім того враховує позицію потерпілого, який не наполягав на суворості покарання, що суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлені.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, також особу обвинуваченого, його посередню характеристику за місцем проживання, також те, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, злочин скоїв у неповнолітньому віці, визнав свою вину, висловив щире каяття у скоєному, що суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання. Крім того також враховує , що потерпілий не наполягав на суворому покаранні, та враховує висновок органу пробації, та позицію представника служби у справах дітей, згідно до яких вважає, що його виправлення без позбавлення волі на певний строк можливе .
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_7 , передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлені.

Відповідно до ст..65 ч.2 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченим, враховує вимоги ч.2 ст.61 Конституції України, згідно якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів засудженим.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з яким суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо, з метою перевиховання та виправлення обвинувачених, попередження вчинення ними нових злочинів, суд, враховуючи вищенаведені обставини, що суттєво знижають ступінь тяжкості скоєного при відсутності обставин, що обтяжують покарання, вважає за необхідне застосувати до обвинувачених положення ст..75, 76, 104 КК України.

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі п.п. 1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації ; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання, роботи, та покласти обов`язки , передбачені п.2 ч.3 ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації».

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 104 КК України ОСОБА_7 від відбування покарання звільнити з випробовуванням з іспитовим строком 1 (один)рік.

Обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 звільнити з-під варти в залі суду негайно.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1