Справа №211/6257/18
Провадження № 1-кп/211/283/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000779 від 06.05.2018 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, з освітою 9 класів, який офіційно не працює, не одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

встановив:

03.05.2018 року приблизно о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_2 , присів на лавку, що розташована позаду дитячої юнацької школи №9, де побачив на вказаній лавочці, залишений без нагляду неповнолітньою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , гаманець з тканини, розстібнувши який, побачив мобільний телефон марки «Nomi» модель «і4510» чорно-сірого кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 . В цей час у ОСОБА_4 раптово виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме - вищевказаного мобільного телефону та гаманця.

Надалі, ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів, перебуваючи біля лавки, що розташована у дворі будинку АДРЕСА_2 , переслідуючи корисливу мету, направлену на таємне викрадення майна, що належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи з корисливих мотивів, умисно, скориставшись відсутністю уваги з сторони неповнолітньої ОСОБА_9 , яка в цей час гралась неподалік у дитячі ігри, та інших свідків, шляхом вільного доступу з лавки, таємно викрав гаманець, який не має грошової цінності для потерпілої, з мобільним телефону марки «Nomi» модель «і4510» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , вартістю 1200 гривень 66 копійок.

Після чого, ОСОБА_4 маючи бажання у подальшому розпорядитись викраденим майном як своїм власним, покинув вказане місце злочину. Таким чином, обернувши викрадене майно на свою користь.

Отже, ОСОБА_4 своїми протиправними діями завдав ОСОБА_7 майнову шкоду, яка згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 555 від 29.11.2018 становить 1200 гривень 66 копійок.

В суді обвинувачений ОСОБА_4 свою вину не визнав та пояснив, що в травні 2018 біля 18:00 години він йшов з роботи через школу, там нікого не було. Побачив на лавочці телефон та забрав собі. Сім-карту викинув, вставив свою і користувався телефоном поки йому не зателефонували поліцейські. Після того він добровільно приніс телефон до райвідділку. На запитання головуючого чому телефон як знахідку не приніс до відділення поліції, відповів, що якби він це зробив, то це б свідчило про те, що він його вкрав. Користувався знайденим телефоном, оскільки свого не було.

Відповідно до положень ст. 23 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В силу ст. 24 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

За вимогами ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно зі ст. 349 КПК України обсяг доказів, та порядок їх дослідження вирішується з урахуванням думки учасників судового провадження.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 не визнав вину, суд, з урахуванням позиції учасників кримінального провадження, визнав за необхідне окрім допиту обвинуваченого, також допитати потерпілу, неповнолітнього свідка та дослідити письмові докази.

Так, потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що у її доньки ОСОБА_9 вкрали телефон недалеко від АТБ. Як їй пояснювала донька, вона із подружкою сиділи на лавці, поряд проходив чоловік, якого вона потім впізнала, та взяв належний їй телефон. Просила покарати обвинуваченого несуворо, оскільки телефон було повернуто.

Неповнолітній свідок ОСОБА_9 в присутності законного представника ОСОБА_10 на підставі ст.63 Конституції України відмовилась від дачі показань, оскільки боїться обвинуваченого.

Так, суд не вбачає підстав для визнання показань потерпілої недостовірними, оскільки вони є логічними та послідовними. Аналізуючи зміст показань потерпілої в частині обставин, які вона сприймала особисто, суд визнає їх належними, оскільки вони підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також не вбачає підстав для визнання їх недостовірними та недопустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України.
Також винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, підтверджується письмовими доказами, що були безпосередньо досліджені судом, а саме:
- протоколом огляду місця події від 05.05.2018 року з фототаблицею до нього, в ході якого оглянута ділянка місцевості позаду будівлі дитячої юнацької школи №9, що розташована за адресою пр.Гагаріна, 74 в Довгинцівському районі м.Кривого Рогу, по центру якої розташована квіткова клумба, неподалік від якої розташована дерев`яна лавочка (Т.2, а.с.5-7);
- протоколом про результати проведення установлення місцезнаходження радіоелектронного засобу від 17.09.2018 року, згідно якого в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій в період з 17.08.2018 по 16.09.2018 щодо встановлення місцезнаходження радіоелектронного засобу, з`ясовано, що мобільний термінал з IMEI НОМЕР_1 працює з абонентським номером НОМЕР_3 в будинку АДРЕСА_3 імовірно в квартирах: 17, 18, 21, 22 (Т.2, а.с.19);

- протоколом огляду предмета (речей та документів) від 11.10.2018 року з фото таблицею до нього, згідно якого в приміщенні службового кабінету №331 Довгинцівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, ОСОБА_4 добровільно видав мобільний телефон марки «Nomi і4510» чорно-сірого кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , у працюючому стані без видимих пошкоджень (Т.2, а.с.23-24);
- протоколом пред`явлення фотознімків для впізнання від 23.11.2018 року, за участю свідка ОСОБА_9 в присутності законного представника ОСОБА_11 , в ході якого ОСОБА_9 серед представлених для впізнання осіб на фотознімках, на фото під №2 впізнала ОСОБА_4 , як чоловіка, який 03.05.2018 року о 17:00 год. перебував біля її викраденого телефону по пр.Гагаріна, 74 (Т.2, а.с.47-49);

- висновком судово-товарознавчої експертизи № 555 від 29.11.2018 року, згідно якого ринкова вартість мобільного телефону марки «Nomi» модель «і4510», який був придбаний 19.11.2017, станом на 03.05.2018 становила 1200, 66 грн. (Т.2, а.с.53-59).
Приведені вище та досліджені судом письмові докази та висновок експерта є належними та допустимими, оскільки отримані органом досудового розслідування згідно з вимогами Кримінального процесуального законодавства України та містять обставини, які підлягають доказуванню відповідно до ст.91 КПК України.

Таким чином, судом встановлено, що всі докази, досліджені в судовому засіданні і покладені в основу вироку, є достовірними, допустимими і достатніми, які повною мірою підтверджують встановлені в суді фактичні обставини у кримінальному провадженні. Об`єктивних підстав брати під сумнів показання допитаної в суді потерпілої у суду немає.

Досліджені судом і покладені в основу вироку докази не суперечать один одному і узгоджуються між собою.

Висновки суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні злочину, який кваліфікований органом досудового розслідування за ч.1 ст.185 КК України, ґрунтуються на доказах, безпосередньо досліджених судом при розгляді даного кримінального провадження.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 знайшла своє повне підтвердження в процесі судового слідства та його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як такі, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці).

Суд пересвідчився, що ОСОБА_4 діяв з прямим умислом і корисливою метою, чітко усвідомлював, що майно, яким він протиправно заволодів, є для нього чужим, вилучення його здійснюється всупереч волі власника, але не зважаючи на це він їм заволодів.
На вказані факти вказує сама поведінка обвинуваченого після скоєння злочину, який скрив телефон, поклавши його до карману після його вилучення з лавки, тобто сховав його, покинув місце злочину, приніс телефон додому, вилучив з нього сім-картку, вставив свою сім-карту та з 03.05.2018 по 11.10.2018 користувався телефоном на власний розсуд, не звернувшись після знахідки телефону до правоохоронних органів для встановлення власника майна та повернення йому знайденого.
За таких обставин твердження обвинуваченого, що він узяв телефон, який нікому не належав, оскільки поряд нікого не було та вважаючи його знахідкою, залишив собі без будь-якого умислу на вчинення крадіжки, суд сприймає як намагання уникнути відповідальності за вчинене кримінально каране діяння.
При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 скоїв злочин, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий, під наглядом у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебував та перебуває.

Згідно досудової доповіді ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється, як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється, як середній. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становити високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб). На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень: участь у виховних заходах та соціально корисній діяльності; проведення індивідуально-профілактичної роботи спільно з правоохоронними органами. Орган пробації вважає за доцільне накладення обов`язків: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. (а.с.34-37)

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Обставин, шо обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, враховуючи дані про його особу, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, фактичних обставин та його наслідків, за відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, позиції потерпілої щодо призначення обвинуваченому не суворого покарання, висновки досудової доповіді, суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути призначено у виді позбавлення волі в межах санкції статті 185 частини 1 КК України із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України.

Запобіжний захід під час досудового розслідування обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Судові витрати по справі відсутні.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 368-370, 373, 374 КПК України, суд,
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, та покласти обов`язки передбачені п. 1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню не обирався.
Речовий доказ: мобільний телефон марки «Nomi» модель «і4510» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , що переданий під розписку потерпілій ОСОБА_7 вважати переданим за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно вручити прокурору, обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1