Житомирський апеляційний суд
Справа №272/3/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2019 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Андрушівського районного суду Житомирської області від 18 жовтня 2019 року,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
скаржника ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и в:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000003 від 04.01.2017 року.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді як незаконну та постановити нову ухвалу, якою скасувати рішення слідчого органу про закриття вказаного кримінального провадження і передати справу до суду для її розгляду по суті.
Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що орган досудового слідства провів декілька автотехнічних експертиз з різними вихідними даними, а саме з наявним і відсутнім зовнішнім освітленням, тому висновки експертів кардинально різняться, - у випадку наявності зовнішнього освітлення водій ОСОБА_9 мала технічну можливість уникнути наїзду на пішохода, і у випадку відсутності зовнішнього освітлення вона такої можливості не мала. Зібрані докази вказують як на наявність освітлення, так і на його відсутність. Однак, беззаперечних доказів відсутності освітлення, в справі немає, тому єдиний орган, який зможе усі зібрані докази дійсно правильно оцінити - це суд під час розгляду справи по суті.

Зазначає, слідчий суддя змістовно не виклав і не обґрунтував свою позицію щодо решти важливих питань, які були у нього на розгляді, а саме чи правомірно не застосовувала водій ОСОБА_9 екстрене гальмування з моменту появи в полі зору пішохода, як того вимагає п.12.3. ПДР, і чи зобов`язана була вона бути уважною, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, як того вимагають п.12.1. і п.2.3. ПДР, а тому за для безпеки руху їхати з увімкненим дальнім світлом фар.

Вважає, що у водія ОСОБА_9 була технічна можливість і не було ніяких перешкод у застосуванні в процесі руху дальнього світла фар, проте вона рухалась із увімкненим ближнім світлом, чим порушила вимоги п.12.1. і п.2.3. ПДР, які зобов`язують водія для забезпечення безпеки руху бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, ураховувати дорожню обстановку. Про те, що питання необхідності застосування дальнього світла фар залежить від конкретної дорожньої обстановки зазначав і експерт ОСОБА_10 у висновку автотехнічної експертизи № 583/19-25 від 23.05.2019р.

Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілої ОСОБА_6 та її представника, які просили апеляційну скаргу задовольнити, думку прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши судове провадження та матеріали кримінального провадження №0000003, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно зі ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Норми ч.2 ст.9 КПК України передбачають, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Підстави для закриття кримінального провадження, передбачені ст.284 КПК України.
Відповідно до положень кримінального процесуального кодексу України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається за наявності обставин, що виключають кримінальне провадження. Тому таке рішення можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.
В силу завдань кримінального провадження слідчий повинен вчинити всі необхідні дії при проведенні досудового розслідування, які спрямовані на збирання, перевірку та оцінку доказів, версій у їх сукупності.
У разі закриття кримінального провадження постанова слідчого відповідно до вимог ст.110 КПК України має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з відповідною заявою та відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
У свою чергу, слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновками слідчого судді, викладеними в ухвалі про обґрунтованість прийнятого слідчим процесуального рішення, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів провадження, СВ Андрушівського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000003 від 04.01.2017р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Відповідно до фабули кримінального провадження, 04.01.2017р. близько 06 години 30 хвилин водій ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки ЗАЗ моделі ТF699Р, типу легковий седан-В, 2007 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись із району «Червона гірка» по вул.Тургєнєва м.Андрушівка Житомирської області в напрямку вул.Зазулінського м.Андрушівка Житомирської області, здійснила наїзд на пішохода громадянку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительку АДРЕСА_1 , яка рухалась у попутному напрямку.
Постановою старшого слідчого Андрушівського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_12 від 31.05.2019р. кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Так, зі змісту постанови убачається, що згідно висновку експерта №3/193 від 20.03.2017 року, в наведених дорожніх умовах, водій автомобіля ЗАЗ моделі ТF699Р, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_9 не мала технічної можливості запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_11 , як шляхом застосування своєчасного термінового гальмування, так і шляхом безпечного об`їзду перешкоди, з моменту виникнення небезпеки для руху.
В умовах місця пригоди, в діях водія автомобіля ЗАЗ моделі ТF699Р, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_9 невідповідність вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України - не вбачається.
Згідно висновку експерта №583/19-25 від 23.05.2019 швидкість руху автомобіля на момент наїзду, вразі застосування водієм екстреного гальмування, при початковій швидкості автомобіля ЗАЗА 60 км/год дорівнює 55 км/год.
В даній дорожній обстановці (темна пора доби, обмежена видимість), з технічної точки зору та відповідно до чинних методичних рекомендацій, небезпека для руху водієві автомобіля ЗАЗ ОСОБА_9 виникає з моменту об`єктивної видимості пішохода на проїзній частині, тобто саме з цього моменту водію ОСОБА_9 необхідно застосувати технічні заходи (гальмування).
Як вказано у висновку 33/193 ОСОБА_9 не мала технічної можливості запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_11 , як шляхом застосування своєчасного термінового гальмування, так і шляхом безпечного об`їзду перешкоди, з моменту виникнення небезпеки для руху.
Крім того, рішення слідчого мотивовано тим, що за результатами проведення досудового розслідування, у тому числі, шляхом допитів потерпілої, ОСОБА_9 , свідків, проведення експертизи технічного стану транспортного засобу, транспортно-трасологічної експертизи, встановлено, що з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки і даної дорожньо-транспортної пригоди є наявність на проїзній частині дороги в темну пору доби нічим не позначеної (малопомітної) перешкоди (пішохода ОСОБА_11 ) видимість якої менше відстані необхідної для зниження швидкості, аж до зупинки автомобіля ЗАЗ під керуванням ОСОБА_9 , з метою запобігання наїзду.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження №000003, з метою з`ясування всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в межах кримінального провадження було проведено ряд експертиз, зокрема, автотехнічну та транспортно-трасологічну. Так, відповідно до висновку експерта №3/193 від 20.03.2017 за результатами проведення судово-автотехнічної експертизи (т.1 а.с.137-139) в умовах даної пригоди, при заданих вихідних даних, безпечна швидкість руху автомобіля ЗАЗ моделі ТF699Р, р/н НОМЕР_1 , за видимістю елементів проїзної частини, визначається рівною не більше 74,5….77,1 км/год. В умовах даної дорожньо-транспортної пригоди, при заданих вихідних даних, величина швидкості руху автомобіля ЗАЗ моделі ТF699Р, р/н НОМЕР_1 перед початком гальмування визначається рівною в межах 61.5….64.3 км/год. В наведених дорожніх умовах (при заданих вихідних даних), водій автомобіля ЗАЗ моделі ТF699Р, р/н НОМЕР_1 ОСОБА_9 не мала технічної можливості запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_11 , як шляхом застосування своєчасного термінового гальмування, так і шляхом безпечного об`їзду перешкоди з моменту виникнення небезпеки для руху.
Окрім цього, відповідно до висновку експерта №513/17-25 від 06.11.2017 за результатами проведення судово-автотехнічної експертизи (т.1 а.с.173-177) безпечна швидкість руху автомобіля ЗАЗ моделі ТF699Р, р/н НОМЕР_1 , за умов видимості елементів проїзні частини 4 м, приблизно складає 75….77 км/год. Швидкість руху автомобіля ЗАЗ моделі ТF699Р, р/н НОМЕР_1 до наїзду на пішохода враховуючи зафіксовані сліди гальмування правих коліс автомобіля довжиною 21,6 м., приблизно складала 62….64 км/год. В момент виникнення небезпеки для руху, водій автомобіля ЗАЗ моделі ТF699Р, р/н НОМЕР_1 ОСОБА_9 не мала технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_11 , як шляхом застосування своєчасного термінового гальмування при вказаній швидкості руху водієм, при максимально допустимій за умов відстані видимості елементів проїзної частини так і шляхом безпечного об`їзду пішохода в з лівого боку.
Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-автотехнічної експертизи №583/19-25 від 23.05.2019 (т.2 а.с.79-81) швидкість руху автомобіля на момент наїзду, при застосуванні його водієм екстреного гальмування, при початковій швидкості руху автомобіля ЗАЗ моделі ТЖ 699Р, р/н НОМЕР_1 60 км/год дорівнює 55 км/год. В даній дорожній обстановці (темна пора доби, обмежена швидкість), з технічної точки зору та відповідно до чинних методичних рекомендацій небезпека для руху водієві автомобіля ЗАЗ моделі ТЖ 699Р, р/н НОМЕР_1 ОСОБА_9 виникає з моменту об`єктивної видимості пішохода на проїзній частині, тобто саме з цього моменту водію ОСОБА_9 необхідно застосувати технічні заходи (гальмування або об`їзд) відповідно до вимог пункту 12.3 ПДР України.
Апеляційний суд звертає увагу, що на вирішення експерту за висновками №583/19-25 від 23.05.2019, орган досудового розслідування неповно надав питання, відповідь на які є необхідними для встановлення дійсних фактичних обставин дорожньо-транспортної пригоди.
Мотиви органу досудового розслідування, викладені в оскарженій постанові, ґрунтуються на вибіркових даних із висновків експертиз №3/193 від 20.03.2017 та №583/19-25 від 23.05.2019.
За цими висновками автотехнічних експертиз встановлена різна швидкість руху автомобіля ЗАЗ під керуванням ОСОБА_13 .
При цьому, згідно висновку №3/193 від 20.03.2017 швидкість руху автомобіля ЗАЗ під керуванням ОСОБА_9 становила 61.5….64.3 км/год. Саме з врахуванням цих даних експерт встановив, що водій ОСОБА_9 не мала технічної можливості запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_11 , як шляхом застосування своєчасного термінового гальмування, так і шляхом безпечного об`їзду перешкоди з моменту виникнення небезпеки для руху.
За висновками експерта №583/19-25 від 23.05.2019 швидкість руху автомобіля ЗАЗ дорівнює 55 км/год. Однак, перед експертом в цій експертизі слідчим безпідставно не було поставлено питання чи мала ОСОБА_9 , за такої швидкості руху, технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_11 , як шляхом застосування своєчасного термінового гальмування, так і шляхом безпечного об`їзду перешкоди з моменту виникнення небезпеки для руху.
Вибіркове поєднання слідчим в обґрунтування постанови про закриття кримінального провадження двох висновків автотехнічних експертиз, які мають різні вихідні дані щодо швидкості руху автомобіля, є недопустимим.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що досудове розслідування кримінального провадження проведено не повно, протиріччя в наявних доказах відповідними слідчими діями (шляхом правильного призначення автотехнічної експертизи) не усунуто, у зв`язку з чим орган досудового розслідування передчасно прийшов до висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження.
Слідчий суддя, вирішуючи скаргу потерпілої ОСОБА_6 , на зазначені обставини увагу не звернув. Викладені слідчим суддею висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, у зв`язку з чим, ухвала слідчого судді в порядку п.2 ч.1 ст.409 КПК України підлягає скасуванню.
Оскільки органом досудового розслідування не вжито всіх необхідних дій, спрямованих на збирання, перевірку та оцінку доказів, версій у їх сукупності для встановлення наявності або відсутності в діях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, апеляційний суд вважає, що постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Андрушівського районного суду Житомирської області від 18 жовтня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову про закриття кримінального провадження від 31.05.2019 року, - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою постанову про закриття кримінального провадження №0000003 від 31.05.2019 року, скасувати.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :