233 № 233/4627/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2019 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

при розгляді у відкритому судовому засіданні в залі суду Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області кримінального провадження (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000271 від 12 березня 2018 року) за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Малинівка Сонцевського району Курської області, особи без громадянства,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 187 КК України,
ОСОБА_7 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Дніпропетровськ, громадянка України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України,-
в с т а н о в и в :
У провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 187 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.

Прокурор у судовому засіданні просив продовжити строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 оскільки 11 серпня 2019 року спливає термін застосування судом даного запобіжного заходу і не перестали існувати обставини, які були враховані при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу останнім під час досудового розслідування та на теперішній час відсутня можливість завершення розгляду даного кримінального провадження судом.
Потерпіла ОСОБА_4 підтримала клопотання прокурора, просила продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим з підстав, оголошених прокурором.
Обвинувачені ОСОБА_6 і ОСОБА_7 заперечували проти продовження строку тримання під вартою відносно них та просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Захисник ОСОБА_5 заперечував проти продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених та просив змінити останнім запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, обґрунтовуючи свою позицією недостатнім обґрунтуванням прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Заслухавши думку учасників судового провадження, оцінивши в сукупності обставини, передбачені ст.ст.177,178 КПК України, суд приходить таких висновків.
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 червня 2019 року відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 11 серпня 2019 року.
На поточний час судове провадження відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не завершено, строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 закінчується 11 серпня 2019 року.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Обговоривши з учасниками кримінального провадження питання щодо продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд вважає за доцільне продовжити дію обраного відносно них запобіжного заходу, оскільки на час розгляду справи не відпали підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що в тому числі були підставою для обрання запобіжних заходів, а саме: ризик переховування обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від суду з огляду на те, що ОСОБА_6 вчинив декілька корисливих тяжких злочинів проти власності, а ОСОБА_7 корисливий тяжкий злочин проти власності, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 можуть переховуватися від суду, оскільки наслідки та ризик втечі для них може бути визнаним як менш небезпечним, що тим самим допустить тяганину судового розгляду, у зв`язку з чим запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у подальшому може вплинути на неупереджений, повний та всебічний розгляд кримінального провадження. Також, обґрунтовуючи існування вищевказаного ризику, суд звертає увагу, що у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства; ризик незаконного впливу на потерпілу ОСОБА_4 , що підтверджується тим, що під час скоєння злочину, ними було застосовано насильство відносно останньої. Перебуваючи на волі можють незаконного впливати на останню та змушувати її давати свідчення свою користь, що може істотно впливати на хід судового розгляду та встановлення істини; можуть вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вчиняти кримінальні правопорушення є те, що останні раніше судимі за корисливі злочини, після звільнення з місць позбавленні волі на шлях виправлення не стали, соціально не адаптувалися та через невеликий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, вчинили інший тяжкий злочин.
Суд вважає, що обраний відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особам обвинувачених, характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що їм інкримінується, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків переховування від суду, впливу на потерпілу та вчинення іншого кримінального правопорушення, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , судом на теперішній час не встановлено. За таких підстав, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.
Більш м`який запобіжний захід з урахуванням існування вищезазначених ризиків не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , тому клопотання захисника і обвинувачених про зміну запобіжних заходів задоволенню не підлягають.
З урахуванням ч. 4 ст. 183 КПК України, зокрема інкримінуванням вчинення злочину ОСОБА_6 та ОСОБА_7 із застосуванням насильства, підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженні немає.

Керуючись ст. 331 КПК України, -
п о с т а н о в и в:
Продовжити дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Малинівка Сонцевського району Курської області, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 187 КК України, терміном по 06 жовтня 2019 року включно.
Продовжити дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Дніпропетровськ, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, терміном по 06 жовтня 2019 року включно.
У задоволенні клопотань обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_5 щодо зміни обвинуваченим запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.
Обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_7 тримати під вартою в ДУ «Бахмутська УВП (№ 6)».
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора ОСОБА_3 .
Копію ухвали надіслати/вручити учасникам судового провадження.
Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Донецького апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Суддя