УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року м.Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва скаргу ОСОБА_6 на постанову слідчого першого слідчого відділу Третього управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування військових злочинів) Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 від 02.09.2019 року про закриття кримінального провадження №0000562 від 26.04.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.426-1, ч.1 ст.366 КК України,

ВСТАНОВИЛА :

В провадження Шевченківського районного суду м.Києва надійшла скарга ОСОБА_6 на постанову слідчого першого слідчого відділу Третього управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування військових злочинів) Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 від 02.09.2019 року про закриття кримінального провадження №0000562 від 26.04.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.426-1, ч.1 ст.366 КК України, в якій заявниця просить скасувати вказану постанову та матеріали кримінального провадження №0000562 повернути до підрозділу, що здійснює досудове розслідування за підслідністю.

Свою скаргу ОСОБА_6 мотивує тим, що в провадженні Державного бюро розслідувань перебувало кримінальне провадження №0000562 від 26.04.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.426-1, ч.1 ст.366 КК України, за її заявою.

30.09.2019 року з листа ДБР, ОСОБА_6 стало відомо, що постановою від 02.09.2019 кримінальне провадження №0000562 закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, однак такої постанови ані ОСОБА_6 , ані її представник адвокат ОСОБА_4 не отримували.

Лише 09.10.2019 року потерпіла ОСОБА_6 отримала копію постанови від 02.09.2019 року про закриття кримінального провадження №0000562 від 26.04.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.426-1, ч.1 ст.366 КК України.

Однак, таку постанову слідчого ОСОБА_6 вважає передчасною, прийнятою без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин, такою, що суперечить вимогам ст.110 КПК України, а висновки слідчого не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, слідчим ДБР не вилучено у ІНФОРМАЦІЯ_1 або у Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» оригінал Протоколу медичного освідчення ОСОБА_6 для встановлення факту споживання алкоголю та стану сп`яніння (наркотичними та іншими психотропними речовинами) від 27 грудня 2017 року. Для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження не було доручено установі, що здійснює проведення судових експертиз, провести почеркознавчу експертизу тексту вищевказаного протоколу та підписів у цьому протоколі, що виконані медичними працівниками військового госпіталю ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

У згаданій постанові про закриття кримінального провадження показання свідків враховані вибірково.

Так, взагалі не враховані показання свідка ОСОБА_10 . Свідок ОСОБА_10 в протоколі вказує, що він з кінця 2015 року обіймає посаду інженера-метролога відділу експлуатації та ремонту медичної техніки та майна Національного військово-медичного клінічного центру ГВКГ. За період з 2015-2018 роки жодний працівник приймального відділення не звертався до нього чи керівництва ГВКГ щодо повірки аналізатора парів алкоголю «Алконт- М».

Відповідно до сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки вбачається, що аналізатор парів алкоголю «Алконт» підлягає повірці і міжвірочний інтервал складає не більше шести місяців.

Крім того, свідок ОСОБА_10 пояснив, що міжвірочний інтервал аналізатора парів алкоголю «Алконт-М» складає 1 рік, це затверджено в наказі Мінекономрозвитку № 1747 від 13.10.2016 року. Якщо вчасно не здійснити повірку аналізатора парів алкоголю «Алконт-М», то його заборонено використовувати при проведенні медичних освідчень, оскільки результати будуть недійсними.

Проте, слідчий ОСОБА_7 взагалі не прийняв до уваги свідчення ОСОБА_10 , а прийняв до уваги лише припущення фігурантів справи та медичних сестер, які просто вказали, що кримінального правопорушення не вчиняли, а дані в протокол записані вірні.

Також, слідчим не витребувані посадові інструкції фігурантів справи та не перевірено чи мають вони право взагалі проводити медичне освідчення.

Майже всі висновки у постанові про закриття кримінального провадження №0000562 зроблені передчасно, не маючи доказового підґрунтя та побудовані на припущеннях.

Слідчий ОСОБА_7 також не взяв до уваги, що в матеріалах справи знаходиться довідка № 462 від 26.12.2016 про те, що ОСОБА_6 26.12.2016 знаходилась на лікуванні.

Тобто слідчим ДБР ОСОБА_7 під час досудового розслідування кримінального провадження №0000562 не проведено належних слідчих дій для отримання інформації, яка сприяла б встановленню обставин справи.
Отже, досудове слідство у справі проводилося не належним чином, а рішення про закриття кримінального провадження не ґрунтується на фактах, а відомості, викладені у заяві ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення від 22.03.2019 року слідчим не досліджені, заяви та клопотання ОСОБА_6 не розглянуті.
З урахуванням викладеного, ОСОБА_6 просить скасувати постанову слідчого першого слідчого відділу Третього управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування військових злочинів) Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 від 02.09.2019 року про закриття кримінального провадження №0000562 від 26.04.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.426-1, ч.1 ст.366 КК України.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав у ній наведених, а оскаржувану постанову просив скасувати. Вважає таку постанову незаконною, необґрунтованою, а кримінальне провадження таким, що закрито передчасно. Так, слідчим в постанові про закриття кримінального провадження не досліджено усі обставини, описані в заяві ОСОБА_6 про злочин, не проведено почеркознавчу експертизу тексту протоколу медичного освідчення ОСОБА_6 та підписів у протоколі, що виконані медичними працівниками військового госпіталю. Крім того, звертає увагу на те, що алкотестер «Алконт-М» не пройшов обов`язкову перевірку, свідок ОСОБА_10 надавав показання з даного приводу, однак слідчим в постанові такі факти та показання свідка ОСОБА_10 залишені поза увагою. При цьому, слідчим не перевірено чи мали право працівники військового госпіталю проводити медичне освідчення, слідчим не вилучено і не досліджено їх посадові інструкції та посадові обов`язки таких осіб згідно інструкцій. Разом з тим, не усі заяви та клопотання, з якими ОСОБА_6 зверталася до слідчого, на даний час ним розглянуті. При цьому, звертає увагу на те, що накази про притягнення ОСОБА_6 до дисциплінарної відповідальності на даний час оскаржуються в ОАСК. Свою вину ОСОБА_6 під час розгляду адміністративного протоколу судом визнала, оскільки перебувала у хворобливому стані і її ввели в оману, просили, щоб вона вину визнала, а також при розгляді протоколу був присутній ОСОБА_11 , який вчиняв на неї тиск і вплив.

З огляду на викладене, просив скасувати постанову слідчого від 02.09.2019 року про закриття кримінального провадження №0000562 від 26.04.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.426-1, ч.1 ст.366 КК України.

Слідчий Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував щодо скасування постанови слідчого від 02.09.2019 року про закриття кримінального провадження №0000562 від 26.04.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.426-1, ч.1 ст.366 КК України. Зазначив про те, що питання щодо незаконності притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності було предметом судового розгляду і постановою суду ОСОБА_6 було визнано винною, з урахуванням в тому числі і пояснень ОСОБА_6 , яка свою вину у вчиненому визнала. При цьому, слідчим врахована та перевірена довідка №462 від 26.12.2016 про перебування ОСОБА_6 на лікуванні. З цього приводу, був допитаний лікар, який пояснив, що поставив ОСОБА_6 попередній діагноз зі слів ОСОБА_6 , яка в подальшому не зверталася до медичного закладу. Зазначив про те, що зазначена постанова є об`єктивною та обґрунтованою, в ній наведені мотиви прийняття такого рішення, а досудове розслідування проведено повно та об`єктивно.

Слідчий суддя, вислухавши доводи представника потерпілої адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , вивчивши матеріали скарги та долучені до неї документи, а також дослідивши матеріали кримінального провадження №0000562 від 26.04.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.426-1, ч.1 ст.366 КК України в 4-ох томах, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з наявних у розпорядженні слідчого судді матеріалів Третім управлінням організації досудових розслідувань (Управління з розслідування військових злочинів) Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000562 від 26.04.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.426-1, ч.1 ст.366 КК України.

02.09.2019 року слідчий першого слідчого відділу Третього управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування військових злочинів) Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 , розглянувши матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000562 від 26.04.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.426-1, ч.1 ст.366 КК України, постановив закрити вказане кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку з встановленням відсутності в діях ОСОБА_11 , начальника приймального відділення Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» ОСОБА_8 , лікаря загальної практики Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» ОСОБА_12 , медичної сестри приймального відділення Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» ОСОБА_13 складу кримінальних правопорушень.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що слідчий першого слідчого відділу Третього управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування військових злочинів) Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 , викладаючи мотиви прийнятого рішення про закриття кримінального провадження взяв до уваги показання офіцера відділу проведення службових розслідувань у сфері економічних відносин Управління проведення службових розслідувань Головного управління ВСП Збройних Сил України ОСОБА_14 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_11 , матеріали судового розгляду адміністративного протоколу, складеного відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст.172-20 КУпАП, інформацію, вилучену у оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл», ПрАТ «ВФ Україна», ПрАТ «Київстар».

Однак, постанова слідчого не містить даних про те, чи мали повноваження медичні працівники військового госпіталю ОСОБА_8 та ОСОБА_23 проводити медичне освідування ОСОБА_6 . Зокрема така постанова не містить також і посилання на документи на підтвердження вказаних обставин.

Разом з тим, у постанові слідчого не враховані показання свідка ОСОБА_10 .

Також у ході досудового розслідування кримінального провадження, зокрема і в постанові про закриття кримінального провадження, не усунуті суперечності щодо різних результатів дослідження сечі ОСОБА_6 .

Так, згідно протоколу медичного освідчення ОСОБА_6 , складеного начальником приймального відділення КВМКЦ «ГВКГ» ОСОБА_8 та лікарем загальної практики Головного військово-медичного клінічного центру «ГВКГ» ОСОБА_25 від 27.12.2016 року, в сечі ОСОБА_6 наявні метамфетамін, морфін, марихуана.

При цьому, Київською міською клінічною лікарнею «Соціотерапія» за результатами дослідження аналізів крові та сечі ОСОБА_6 , які були здані ОСОБА_6 28.12.2016 року самостійно, встановлено, що будь-яких наркотичних та інших психотропних речовин в організмі ОСОБА_6 не виявлено.

Однак, вказані обставини не стали предметом розгляду слідчого при винесенні постанови про закриття кримінального провадження та таким доказам не надана належна оцінка.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу й на те, 16.09.2019 року ОСОБА_6 звернулася до органу досудового розслідування з клопотанням про здійснення процесуальних дій у кримінальному провадження та призначення почеркознавчої експертизи у кримінальному провадженні №0000562.

Проте, слідчим таке клопотання ОСОБА_6 не розглянуто, а передчасно прийнято рішення про закриття кримінального провадження, що також було підтверджено і представником потерпілої в судовому засіданні.

Також у постанові слідчого не спростовані твердження ОСОБА_6 про те, що вона визнала свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-20 КУпАП під тиском ОСОБА_11 .

Такі протиріччя не були проаналізовані слідчим, їм не надана відповідна правова оцінка та такі протиріччя не були усунуті в ході досудового розслідування кримінального провадження №0000562.

При цьому, слід звернути увагу й на те, що не всі, викладені у заяві ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення обставини, стали предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000562 від 26.04.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.426-1, ч.1 ст.366 КК України. Також не усі заяви та клопотання потерпілої ОСОБА_6 були розглянуті на момент закриття кримінального провадження.

Отже, наведене приводить слідчого суддю до висновку про те, що слідчий не усунувши наявні у кримінальному провадженні протиріччя, не завершивши усі слідчі дії у кримінальному провадженні, не з`ясувавши в повному обсязі усі фактичні обставини, передчасно закрив кримінальне провадження №0000562 від 26.04.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.426-1, ч.1 ст.366 КК України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

У відповідності до вимог ст. 110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Згідно з положеннями ч.2 ст.9 КПК України під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст.25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст.9 КПК України.

Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Згідно з положеннями ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст.91 КПК України покладається на прокурора та слідчого.

За правилами до ч.4 ст.94 КПК України слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Однак, всупереч наведеним нормам кримінального процесуального законодавства, слідчий при винесенні оскаржуваної постанови вказаних вимог закону не дотримався, оскільки не вжив вичерпних заходів для встановлення об`єктивної істини у справі та передчасно прийняв рішення про закриття кримінального провадження.

В порушення вимог ст.110 КПК України, слідчий в зазначеній постанові не надав відповіді на всі поставлені заявником питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст. 2, ст. 284 КПК України), проте слідчим суддею з урахуванням вищевикладеного встановлено, що слідчий, приймаючи рішення, зробив висновки щодо обставин, що обумовлюють закриття провадження у справі, передчасно, без перевірки всіх обставин.

Викладене свідчить про однобічність та неповноту досудового розслідування та про необґрунтованість винесення слідчим постанови про закриття кримінального провадження №0000562 від 26.04.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.426-1, ч.1 ст.366 КК України.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя розглянувши скаргу, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, приходить до висновку про задоволення скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого першого слідчого відділу Третього управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування військових злочинів) Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 від 02.09.2019 року про закриття кримінального провадження №0000562 від 26.04.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.426-1, ч.1 ст.366 КК України, в частині скасування такої постанови.

Що стосується вимоги заявниці повернути матеріали кримінального провадження №0000562 до підрозділу, що здійснює досудове розслідування за підслідністю, то в цій частині скаргу слід залишити без задоволення, як таку, розгляд якої не передбачений у порядку ст. 303 КПК України та вчинення таких дій не віднесено до повноважень слідчого судді, визначених КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.9, 22, 25, 26, 91, 92, 110 284, 303, 306, 307, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИЛА :

Скаргу ОСОБА_6 на постанову слідчого першого слідчого відділу Третього управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування військових злочинів) Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 від 02.09.2019 року про закриття кримінального провадження №0000562 від 26.04.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.426-1, ч.1 ст.366 КК України задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого першого слідчого відділу Третього управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування військових злочинів) Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 від 02.09.2019 року про закриття кримінального провадження №0000562 від 26.04.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.426-1, ч.1 ст.366 КК України.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголосити 25 листопада 2019 року о 08 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1