КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 - ОСОБА_3
за участю секретаря - ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5
ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0013509 за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 9 червня 2017 року, яким
ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Черкаси, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 раніше не судима,
визнана невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302, ч. 2 ст. 303 КК України, та виправдана на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з тим, що не доведено, що кримінальні правопорушення, вчинено обвинуваченою,
за участю сторін апеляційного провадження:
прокурора ОСОБА_10
захисників ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12
обвинуваченої ОСОБА_9
В С Т А Н О В И Л А :
Органом досудового розслідування ОСОБА_9 висунуте обвинувачення в тому, що вона за попередньою змовою з невстановленими особами, маючи на меті власне збагачення, вирішила зайнятися сутенерством та організувати в приміщенні стриптиз клубу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » місце по наданню послуг інтимного характеру танцівницями вказаного клубу.
З цією метою в невстановлений час ОСОБА_9 за усною домовленістю із невстановленими особами влаштувалася на роботу адміністратором у місці вчинення розпусти, розташованому у приміщенні стриптиз клубу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який знаходиться на першому поверсі приміщення готелю « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: м. Київ, площа Перемоги, 1-А. ОСОБА_9 поклала на себе обов`язки з організації роботи танцівниць, які повинні надавати послуги інтимного характеру під приводом робітниць стриптиз клубу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », звідництво їх із клієнтами клубу для отримання послуг інтимного характеру та контроль за часом перебування співробітниці із клієнтом. Крім того, безпеку співробітниць стриптиз клубу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » під час перебування з клієнтом ОСОБА_9 гарантувала за допомогою охоронців. Місцем для звідництва виступали номери готелю « ІНФОРМАЦІЯ_3 », перебування в якому також оплачував клієнт.
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою із невстановленими особами відповідно до розподілених ролей, у період часу з 2012 року по квітень 2015 року, перебуваючи у приміщенні стриптиз клубу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого на першому поверсі приміщення готелю « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_3 , та виконуючи функції адміністратора, що виражалося у підборі персоналу на посаду танцівниць клубу, забезпеченні діяльності робітниць клубу в наданні ними сексуальних послуг за грошову винагороду, систематичному одержанні від них грошей, які вона отримувала за надані дівчатами сексуальні послуги, розподілі графіку роботи танцівниць, виплаті їм заробітної плати, здійснення охорони - забезпечувала надання сексуальних послуг за грошову винагороду танцівницям: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .
Знаходячись на робочому місці в приміщенні стриптиз клубу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого на першому поверсі приміщення готелю «Либідь» за адресою: м. Київ, площа Перемоги 1-А, ОСОБА_9 отримувала від танцівниць ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та інших грошові кошти за вступ останніх в інтимний зв`язок із клієнтом та згідно домовленості 50% від заробленої суми залишала собі.
Сторона обвинувачення вважає, що своїми умисними діями ОСОБА_9 вчинила злочин передбачений ч. 2 ст. 303 КК України, сутенерство, а саме: дії по забезпеченню заняттям проституцією іншими особами, вчиненими щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.
Також, 27 листопада 2014 року приблизно о 00.10 год. ОСОБА_9 , перебуваючи на робочому місці в приміщенні стриптиз клубу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого на першому поверсі приміщення готелю « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_3 , забезпечуючи надання сексуальних послуг танцівницями за грошову винагороду, з метою власного збагачення, одержала замовлення для надання танцівницею сексуальних послуг від ОСОБА_16 , якому повідомлено, що вказана послуга коштуватиме 3000 гривень за одну годину статевого акту, для чого йому необхідно пройти до спеціально облаштованої кімнати для надання інтимних послуг.
Знаходячись у приватній кімнаті приміщення стриптиз клубу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого на першому поверсі приміщення готелю « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_3 , до ОСОБА_16 зайшла танцівниця ОСОБА_14 , яку ОСОБА_9 звела із ним для розпусти. Після цього ОСОБА_16 передав ОСОБА_14 гроші у сумі 3000 гривень - грошову винагороду за вступ з нею в статевий зв`язок. В подальшому ОСОБА_14 вийшла із кімнати та передала вказані грошові кошти ОСОБА_9 .
Крім того, 20 березня 2015 року приблизно о 23.30 год., ОСОБА_9 , перебуваючи на робочому місці в приміщенні стриптиз клубу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого на першому поверсі приміщення готелю « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_3 , забезпечуючи надання сексуальних послуг танцівницями за грошову винагороду, з метою власного збагачення, одержала замовлення для надання танцівницею сексуальних послуг від ОСОБА_17 , якому повідомлено, що вказана послуга коштуватиме 3600 гривень за одну годину статевого акту, для чого йому необхідно передати вказану суму танцівниці Юлії, яка в подальшому передасть частину зароблених грошей ОСОБА_9 . Після чого остання замовила кімнату № 1720 для надання інтимних послуг, що розташована в готелі «Либідь», за адресою: м. Київ, площа Перемоги, 1-А. Знаходячись у даній кімнаті, Юлія отримала вказану грошову суму від ОСОБА_17 , після чого надала йому послуги сексуального характеру.
Також, 24 березня 2015 року приблизно о 23.30 год. ОСОБА_9 , перебуваючи на робочому місці в приміщенні стриптиз клубу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого на першому поверсі приміщення готелю «Либідь» за адресою: м. Київ, площа Перемоги, 1-А, забезпечуючи надання сексуальних послуг танцівницями за грошову винагороду, з метою власного збагачення, одержала замовлення для надання танцівницею сексуальних послуг від ОСОБА_17 , якому повідомленого вказана послуга коштуватиме 3600 гривень за одну годину статевого акту, для чого йому необхідно передати вказану суму танцівниці Юлії, яка в подальшому передасть частину грошей ОСОБА_9 . Після чого остання замовила кімнату № 1620 для надання інтимних послуг, що розташована в готелі «Либідь» за адресою: м. Київ, площа Перемоги, 1-А. Знаходячись у даній кімнаті, Юлія отримала вказану грошову суму від ОСОБА_17 , після чого надала йому послуги сексуального характеру.
Також, 28 березня 2015 року приблизно о 23.30 год., ОСОБА_9 , перебуваючи на робочому місці в приміщенні стриптиз клубу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого на першому поверсі приміщення готелю « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_3 , забезпечуючи надання сексуальних послуг танцівницями за грошову винагороду, з метою власного збагачення, одержала замовлення для надання танцівницею сексуальних послуг від ОСОБА_17 , якому повідомлено, що вказана послуга коштуватиме 3600 гривень за одну годину статевого акту, для чого йому необхідно передати вказану суму танцівниці ОСОБА_18 , яка в подальшому передасть частину грошей ОСОБА_19 . Після чого остання замовила кімнату № 1605 для надання інтимних послуг, що розташована в готелі «Либідь» за адресою: м. Київ, площа Перемоги, 1-А. Знаходячись у даній кімнаті, ОСОБА_18 отримала вказану грошову суму від ОСОБА_17 , після чого надала йому послуги сексуального характеру.
Також, 5 квітня 2015 року приблизно о 03 год. ОСОБА_9 , перебуваючи на робочому місці в приміщенні стриптиз клубу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого на першому поверсі приміщення готелю « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_3 , забезпечуючи надання сексуальних послуг танцівницями за грошову винагороду, з метою власного збагачення, одержала замовлення для надання танцівницею сексуальних послуг від ОСОБА_20 , якому повідомлено, що вказана послуга коштуватиме 3300 гривень за одну годину статевого акту, для чого йому необхідно передати вказану суму танцівниці ОСОБА_21 , яка в подальшому передасть частину грошей ОСОБА_9 .
В подальшому, згідно домовленості, ОСОБА_21 попрямувала в кімнату готелю № НОМЕР_1 , яка орендована клієнтом ОСОБА_20 для надання інтимних послуг останньому. Знаходячись у вказаній кімнаті, що розташована в готелі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_21 надала ОСОБА_20 інтимні послуги сексуального характеру, після чого ОСОБА_20 спустився до приміщення стриптиз клубу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де знаходилась ОСОБА_9 , та надав останній грошову суму у розмірі 2000 гривень за послуги сексуального характеру, надані ОСОБА_21 .
Сторона обвинувачення вважає, що своїми умисними діями ОСОБА_9 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 302 КК України, а саме звідництво для розпусти з метою власної наживи.

Вироком суду ОСОБА_9 виправдана у зв`язку з тим, що жодним із наданих стороною обвинувачення та досліджених у судовому засіданні належних та допустимих доказів, поза розумним сумнівом, не доведено факт вчинення ОСОБА_9 сутенерства у період часу з 2012 року по квітень 2015 року, а саме дій по забезпеченню заняттям проституцією іншими особами, вчиненими щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, а також факт звідництва для розпусти з метою власної наживи.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор у провадженні подав апеляційну скаргу у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, в якій просить вирок суду першої інстанції скасувати та постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 302, ч. 2 ст. 303 КК України, та призначити покарання: за ч. 2 ст. 302 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 роки, за ч. 2 ст. 303 КК України - у виді 4-х років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
Вимоги апеляційної скарги прокурор обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було достовірно встановлено факт вчинення ОСОБА_9 сутенерства, а також організації в приміщенні стрипклубу «Стар Бар» місця по наданню послуг інтимного характеру клубу танцівницями вказаного закладу.
Апелянт посилається на те, що при винесенні вказаного рішення, суд взяв до уваги дані, що містяться у заявах ОСОБА_17 та ОСОБА_20 , дані, що містяться у протоколах огляду покупця та вручення грошових коштів, однак, вищезазначені протоколи огляду покупця та вручення грошових коштів визнані судом недопустимими доказами. Внаслідок визнання недопустимими доказами вказаних протоколів огляду покупця та вручення грошових коштів, судом визнані недопустимими доказами надані стороною обвинувачення вищевказані заяви та розписки ОСОБА_17 та ОСОБА_20 , а також показання свідків ОСОБА_17 та іншого свідка ОСОБА_17 , який є іншою особою, ніж допитаний свідок з такими ж анкетними даними, надані в судовому засіданні.
Однак, як зазначає прокурор в апеляційній скарзі, показання свідків є доказом у кримінальному провадженні. Проте, судом не взяті до уваги показання свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_17 , який є іншою особою, ніж допитаний також в судовому засіданні свідок з такими ж анкетними даними, ОСОБА_22 , у зв`язку з чим прокурор вважає, судом першої інстанції було достовірно встановлено факт вчинення ОСОБА_9 сутенерства, а також організації в приміщенні стриптиз клубу «Стар Бар» місця по наданню послуг інтимного клубу танцівницями вказаного клубу.
За таких обставин, на думку прокурора, показаннями свідків в їх сукупності, доведена вина обвинуваченого ОСОБА_23 , у зв`язку з чим вирок суду не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, а тому підлягає скасуванню з постановленням нового вироку.

Не погоджуючись з поданою апеляційною скаргою прокурор, захисники ОСОБА_24 та ОСОБА_25 подали пояснення-заперечення, в яких просять відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора на підтримання апеляційної скарги, ОСОБА_9 та захисників, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим, дослідивши за клопотанням сторін апеляційного розгляду повторно наявні у справі та додатково надані докази, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно зі ст. 368 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, питання, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

За змістом ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку зазначаються: у разі визнання особи виправданою формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Перевіряючи вирок суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дотримався вищезазначених вимог кримінального процесуального закону.

Як свідчать дані журналу та аудіофіксації судового засідання в суді першої інстанції й зміст вироку, суд під час розгляду провадження, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, забезпечивши принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч. 2 ст. 22 КПК України, всебічно й повно дослідив усі фактичні обставини, які могли мати значення для прийняття рішення у справі, в їх сукупності та взаємозв`язку; вжив усіх можливих, передбачених процесуальним законом, заходів до їх встановлення; в повному обсязі перевірив зібрані під час досудового розслідування та надані стороною обвинувачення та стороною захисту докази, яким дав належну оцінку в їх сукупності та у взаємозв`язку, на що вказує наведений у вироку розгорнутий та детальний аналіз доказів, які досліджені в судовому засіданні, та обґрунтовано дійшов висновку про те, що наявними доказами не доведено, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачувалась ОСОБА_9 , вчинені обвинуваченою.

Так, допитана під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_9 вину у вчиненні інкримінованих їй злочинів не визнала та показала, що вона неофіційно працювала на посаді адміністратора в стриптиз клубі «Стар бар», підбором танцівниць та їх роботою займався директор клубу, про надання танцівницями клубу сексуальних послуг їй нічого невідомо, ніяких грошей від останніх не отримувала, танцівниць на прізвище ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 вона не знає. 5 квітня 2015 року гроші їй ніхто не передавав.

На обґрунтування винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих їй злочинів, про що зазначено у вироку, прокурор послався на наступні докази: показання свідка ОСОБА_17 , свідка ОСОБА_17 , який є іншою особою, свідка ОСОБА_22 та письмові докази у справі.

Відповідно до положень ст.. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

При цьому, згідно до ст.. 94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили, а слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Судом першої інстанції допитані обвинувачена, свідки, досліджені надані сторонами докази.

При цьому, всупереч доводам апеляційної скарги прокурора, суд першої інстанції відповідно до вимог закону обґрунтував вирок на тих доказах, які були розглянуті та перевірені в судовому засіданні, надавши їм належну правову оцінку.

Так, за клопотанням сторони обвинувачення допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_17 показав, що він тричі: 20 березня 2015 року, 24 березня 2015 року та 28 березня 2015 року надавав добровільну згоду працівникам правоохоронних органів на проведення за його участю негласних слідчих дій в стриптиз клубі «Стар Бар», який розташований в готелі «Либідь», для фіксації сутенерства керівництвом клубу. При цьому він застосовував відео-фіксацію таких дій. Йому працівниками правоохоронних органів в присутності понятих в зазначені дні видавалися грошові кошти. 20 березня 2015 року після отримання грошових коштів він прийшов до стриптиз клубу, де він бачив ОСОБА_9 , у якої запитав, чи можливо запросити танцівницю для надання сексуальних послуг, на що ОСОБА_9 відповіла, що у них це не можна, та щоб він сам вибирав собі дівчину. Він домовився про надання сексуальних послуг з однією з танцівниць, з якою зняв один з номерів у готелі « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». В номері готелю розрахувався з дівчиною до надання сексуальних послуг у сумі близько 3500-3600 гривень. 24 березня 2015 року він таким саме чином запросив для надання сексуальних послуг ту ж саме танцівницю, з якою розрахувався за надані сексуальні послуги в номері готелю « ІНФОРМАЦІЯ_3 » грошовими коштами в такій самій сумі, що і 20 березня 2015 року. 28 березня 2015 року він також приймав участь під час контролю за вчиненням злочину по документуванню факту сутенерства та звідництва адміністрацією стриптиз клубу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », для чого отримав грошові кошти, про що було складено відповідний протокол. Знаходячись в стриптиз клубі, він вибрав одну з танцівниць, з якою у адміністратора готелю « ІНФОРМАЦІЯ_3 » замовив на власне ім`я номер в готелі, у якому розрахувався з дівчиною за надання сексуальних послуг в сумі 3600 гривень, після чого дівчина надала йому послуги сексуального характеру. Також зазначив, що кожен раз йому видавалися грошові кошти у розмірі 6-7 тис. гривень, решту грошей після здійснення фіксування контролю за вчиненням злочину він кожен раз повертав працівникам правоохоронних органів. При цьому зазначив, що з ОСОБА_9 за надані танцівницями сексуальними послугами він не розраховувався, про гроші з нею не розмовляв, танцівниці, які надавали йому сексуальні послуги, не казали про те, що грошові кошти треба передати саме ОСОБА_9 . Казали, що треба ділитися з керівництвом, проте конкретно з ким, не зазначали.

З показань свідка ОСОБА_17 , який є іншою особою, ніж допитаний також в судовому засіданні свідок з такими ж анкетними даними, видно, що він декілька разів приймав участь у негласних слідчих діях під час контролю за вчиненням злочину по документуванню фактів сутенерства та звідництва в різних місцях. При цьому він діяв за різними видуманими прізвищами, зокрема ОСОБА_17 , ОСОБА_26 . Не пам`ятає, щоб він діяв під псевдонімом ОСОБА_20 , проте заяви від 4 квітня 2015 року щодо забезпечення відносно нього заходів безпеки та конфіденційності його особистості та анкетних даних, надання добровільної згоди для участі у слідчій дії під час контролю за вчиненням злочину у даному кримінальному провадженні від імені ОСОБА_20 підписані особисто ним. В 2015 році він надавав працівникам правоохоронних органів згоду на проведення негласних слідчих дій в стриптиз клубі готелю «Либідь» в м. Києві. У одному з відділень міліції м. Києва він отримав від працівників міліції грошові кошти в сумі більше ніж 6000 гривень. При цьому складався протокол та грошові кошти перераховувалися. Також йому надали відеокамеру, за допомогою якої він здійснював відеофіксацію дій за його участю. Того ж дня він зняв на своє ім`я в готелі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » номер, після чого прийшов до стриптиз клубу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », спитав, з ким можливо домовитися про надання сексуальних послуг. Йому вказали на адміністратора ОСОБА_9 . Він спитав у ОСОБА_9 , чи може вона домовитися про надання йому сексуальних послуг дівчиною, на що та відповіла, щоб він сам домовлявся, а через деякий час сказала йому, щоб він йшов у номер, дівчина прийде до нього. Через деяких час до нього у номер прийшла дівчина, яка надала йому послуги сексуального характеру. Після чого у нього виник конфлікт з даною дівчиною та він відмовився розраховуватися з нею за надання послуг сексуального характеру. Він спустився з номеру готелю до приміщення стриптиз клубу, де знаходилась ОСОБА_9 , якій він передав 3000 гривень за надання танцівницею йому послуг сексуального характеру. Після того, як він вийшов з готелю, працівники міліції стали проводити огляд місця події. Грошові кошти йому надавали працівники міліції. З наданих йому грошових коштів, він 3000 гривень передав ОСОБА_9 , на 2000 гривень заказав на барі стриптиз клубу алкогольних напоїв, решту коштів повернув працівникам міліції. Свої особисті грошові кошти він не використовував . Йому також відомо, що в ході огляду номеру в готелі « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який він знімав для надання послуг сексуального характеру, було вилучено використаний презерватив, який йому на зберігання не передавався.

Відповідно до показань в суді першої інстанції свідка ОСОБА_22 , яка вона у 2015 році залучалася працівниками правоохоронних органів до проведення негласної слідчої дії контролю за вчиненням злочину з метою документування протиправної діяльності працівників стриптиз клубу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », які займаються сутенерством, яку фіксувала на відеокамеру. Працівники міліції запропонувати їй підійти до адміністратора клубу ОСОБА_9 та домовитися з нею щодо працевлаштування до стриптиз клубу та надали їй номер мобільного телефону ОСОБА_9 . Вона зідзвонилася з ОСОБА_9 та домовилася про зустріч щодо працевлаштування. Зустрічалась з ОСОБА_9 у стриптиз клубі. При розмові з ОСОБА_9 остання говорила про те, що можливо під час роботи у стриптиз клубі надавати послуги сексуального характеру, при цьому 50 відсотків отриманих грошових коштів від надання таких послуг потрібно віддавати їй.

З наявних у кримінального провадженні письмових доказів, наданих сторонами, вбачається наступне.

По епізоду від 20 березня 2015 року
Згідно зі змістом заяв ОСОБА_17 на ім`я слідчого Шевченківського РУ ГУМВС в м. Києві, без дати складання заяв, ОСОБА_17 просить застосувати до нього конфіденційність його особистих анкетних даних у кримінальному провадженні № 0013509 від 4 грудня 2014 року та не розповсюджувати відомості щодо нього, присвоїти йому псевдонім ОСОБА_17 , а також що він добровільно дає згоду на документування кримінального правопорушення, а саме сутенерства (ас.18, 19 т. 2, ).

Відповідно до протоколу огляду покупця та вручення грошових коштів від 20 березня 2015 року заступником начальника УБЗПТЛ ГУ МВС України Києві ОСОБА_27 за участю о/у СБЗПТЛ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м Києві ОСОБА_28 , ст.о/у СБЗПТЛ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_29 та начальника СБЗПТЛ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_30 в присутності двох понятих проведено огляд ОСОБА_17 , який дав добровільну згоду на проведення оперативної закупівлі факту надання сексуальних послуг за грошову винагороду працівницями стриптиз клубу «Стар Бар», який розташований за адресою: м. Київ, площа Перемоги, 1-А, та фіксації сутенерства керівництвом даного закладу; ОСОБА_17 були видані грошові кошти в загальній сумі 6000 гривень: 8 купюр по 100 гривень, з перерахуванням в протоколі номерів та серій виданих грошових купюр та ксерокопії зазначених грошових купюр (ас. 20-24 т.2).
У вказаному протоколі наявні необумовлені виправлення дати проведення вказаної процесуальної дії.

Згідно з заявою-розпискою ОСОБА_17 від 20 березня 2015 року, ним отримано від заступника начальника УБЗПТЛ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_27 грошові кошти в розмірі 6000 гривень, які були вписані в протокол огляду покупця та вручення грошових коштів від 20 березня 2015 року, для прийняття участі в контролі за вчиненням злочину (ас.25 т.2).

По епізоду від 24 березня 2015 року
Відповідно до протоколу огляду покупця та вручення грошових коштів від 24 березня 2015 року, заступником начальника УБЗПТЛ ГУ МВС України Києві ОСОБА_27 за участю о/у СБЗПТЛ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м Києві ОСОБА_28 , ст.о/у СБЗПТЛ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_29 та начальника СБЗПТЛ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_30 в присутності двох понятих проведено огляд ОСОБА_17 , який дав добровільну згоду на проведення оперативної закупівлі факту надання сексуальних послуг за грошову винагороду працівницями стриптиз клубу «Стар Бар», який розташований за адресою: м. Київ, площа Перемоги, 1-А, та фіксації сутенерства керівництвом даного закладу; ОСОБА_17 видані грошові кошти в загальній сумі 7000 гривень: 14 купюр номіналом 500 гривень, з перерахуванням в протоколі номерів та серій виданих грошових купюр та ксерокопії зазначених грошових купюр (ас.26-28 т.2).

Згідно із розпискою ОСОБА_17 від 24 березня 2015 року, він отримав від заступника начальника УБЗПТЛ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_27 грошові кошти в розмірі 7000 гривень, які були вписані в протокол огляду покупця та вручення грошових коштів від 20 березня 2015 року, для прийняття участі в контролі за вчиненням злочину (ас.29 т.2).
Колегія суддів звертає увагу, що заяви від імені ОСОБА_17 без дати, заява від імені ОСОБА_17 від 20 березня 2015 року, заява від імені ОСОБА_17 від 24 березня 2015 року відрізняються візуально за почерком та підписом, що ставить під сумнів написання вказаних заяв однією і тією ж особою.

По епізоду від 28 березня 2015 року
Згідно з протоколом огляду покупця та вручення грошових коштів від 28 березня 2015 року, заступником начальника УБЗПТЛ ГУ МВС України Києві ОСОБА_27 за участю о/у СБЗПТЛ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м Києві ОСОБА_28 , ст.о/у СБЗПТЛ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_29 та начальника СБЗПТЛ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_30 в присутності двох понятих проведено огляд ОСОБА_17 , який дав добровільну згоду на проведення оперативної закупівлі факту надання сексуальних послуг за грошову винагороду працівницями стриптиз клубу «Стар Бар», який розташований за адресою: м. Київ, площа Перемоги, 1-А, та фіксації сутенерства керівництвом даного закладу; ОСОБА_17 видані грошові кошти в загальній сумі 7000 гривень: 70 купюр номіналом 100 гривень, з перерахуванням в протоколі номерів та серій виданих грошових купюр та ксерокопії зазначених грошових купюр (ас. 30-49 т.2).

Відповідно до розписки ОСОБА_17 від 28 березня 2015 року, останній отримав грошові кошти в розмірі 7000 гривень для прийняття участі в контролі за вчиненням злочину (ас. 50 т.2, ).

По епізоду від 5 квітня 2015 року
Згідно зі змістом заяв ОСОБА_20 на ім`я слідчого Шевченківського РУ ГУМВС в м. Києві від 4 квітня 2015 року, ОСОБА_20 просить застосувати відносно нього міри безпеки та забезпечити конфіденційність його особистих анкетних даних у кримінальному провадженні №0013509 від 4 грудня 2014 року та не розповсюджувати відомості щодо його особи, присвоїти йому псевдонім ОСОБА_20 , а також що ОСОБА_20 надає добровільну згоду для участі у слідчому експерименті під час контролю за вчиненням злочину у вигляді оперативної закупки у кримінальному провадженні №0013509 від 4 грудня 2014 року та надає працівникам міліції власні грошові кошти, які внесені в протокол огляду покупця та вручення грошових коштів у сумі 7000 гривень купюрами по 200 гривень (ас.51, 52 т.2).

Відповідно до протоколу огляду покупця та вручення грошових коштів від 4 квітня 2015 року, начальником СБЗПТЛ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_31 , за участю о/у СБЗПТЛ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м Києві ОСОБА_28 , ст.о/у СБЗПТЛ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_29 в присутності двох понятих проведено огляд ОСОБА_20 , який дав добровільну згоду на проведення оперативної закупівлі факту надання сексуальних послуг за грошову винагороду працівницями стриптиз клубу «Стар Бар», який розташований за адресою: м. Київ, площа Перемоги, 1-А, та фіксації сутенерства керівництвом даного закладу; ОСОБА_20 видані грошові кошти в сумі 7000 гривень: 35 купюр номіналом 200 гривень, з перерахуванням в протоколі номерів та серій виданих грошових купюр та ксерокопії зазначених грошових купюр (ас.53-66 т.2).

Згідно з заявою ОСОБА_20 від 4 квітня 2015 року він 4 квітня 2015 року отримав від працівників міліції грошові кошти в розмірі 7000 гривень для використання для проведення контролю за вчиненням злочину у вигляді оперативної закупки по кримінальному провадженню № 0013509 від 4 грудня 2014 року (ас.67 т.2).

З ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 березня 2015 року вбачається, що вказаною ухвалою надано дозвіл на проведення обшуку в приміщенні стриптиз клубу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому на першому поверсі будівлі готельного комплексу ВАТ «Готельний комплекс «Либідь» за адресою: м. Київ, площа Перемоги, 1-А, з метою виявлення та фіксації, вилучення відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме: грошових коштів, купюрами переданими по протоколам вручення від 20 березня 2015 року, від 24 березня 2015 року та переданими по протоколу вручення, який буде передувати дню проведення обшуку (ас.173-175 т.2).

Згідно з протоколом огляду місця події від 5 квітня 2015 року та фототаблицями до нього, в ході огляду номеру № НОМЕР_1 , який розташований в готелі «Либідь» за адресою: м. Київ, площа Перемоги, 1-А, на підлозі виявлено та вилучено використаний презерватив (ас.68-72 т.2).

Відповідно до протоколу обшуку від 5 квітня 2015 року з фототаблицями до нього в ході обшуку у стриптиз клубі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому на першому поверху готельного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: м. Київ, площа Перемоги, 1-А, в гримерній кімнаті на полиці виявлені грошові кошти в національній валюті, а саме 10 купюр по 200 гривень; на полиці дзеркала виявлені грошові кошти в національній валюті, а саме 10 купюр номіналом по 200 гривень, 4 купюри номіналом по 100 гривень, 1 купюра номіналом 10 гривень; в сейфі, який розташований у шафі (ячейці) під №8, виявлено багато паперових конвертів, в яких знаходяться грошові кошти в національній валюті різними купюрами, а саме: 5 купюр номіналом 200 гривень; 10 купюр номіналом 100 гривень; в ячейці № 6 виявлено корзинку, в якій виявлені грошові кошти в національній валюті, а саме: 13 купюр номіналом 200 гривень; 23 купюри номіналом по 100 гривень; на полиці біля дзеркала виявлені два мобільних телефону: «Самсунг» ІМЕЙ НОМЕР_2 з сім картою «Лайф» НОМЕР_3 , а також «Айфон 5» ІМЕЙ НОМЕР_4 з сім карткою «Лайф»- НОМЕР_5 , які належать ОСОБА_9 . Також в ході обшуку за барною стійкою, яка знаходиться в приміщенні стриптиз клубу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », виявлені грошові кошти в національній валюті купюрами по 200 гривень в кількості 21 купюра, купюри номіналом по 100 гривень в кількості 3 штуки. В ході обшуку вилучено грошові кошти та інші речі, що зазначені в протоколі обшуку . ОСОБА_9 в ході обшуку заявила, що виявлені та вилучені грошові кошти їй не належать (ас.76-86 т.2).

Як вбачається з журналу судового засідання, під час розгляду справи в суді першої інстанції прокурором надані оптичний носій інв. № 81/15, оптичний носій інв.№ 82т/15, флеш носій інв.№ 159т/15, які досліджені шляхом відтворення звукозапису і демонстрації відеозапису в судовому засіданні та за результатами дослідження яких встановлено,що на відеозображеннях переглянутих записів не зазначено час проведення зазначених записів (відсутні дата та години, хвилини, секунди проведення запису), відсутні зображення місця проведення відеозапису, відео зображення зафіксовані окремими фрагментами з переривами. Окрім того, як зазначено у вироку, на відеозаписах відсутні відео зображення, які б свідчили про отримання ОСОБА_9 грошових коштів від інших осіб, а на прослуханих аудіо-записах ведеться розмова між особами, анкетні дані яких не встановлені, у невстановлений час і дату щодо питань, віднесених до робочих процесів установи.
Постановою слідчого від 8 травня 2015 року матеріали звукозапису, відеозапису, які відображені на оптичному носії інв. № 81/15, оптичному носії інв. № 82т/15, флеш носії інв.№ 159т/15 визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0013509, оскільки на вказаних носіях відображені результати негласних слідчих аудіо-, відео контролю місця (за особою), які проводилися у кримінальному провадженні (ас. 126-130 т.2).

Під час судового розгляду в суді першої інстанції досліджені речові докази - грошові кошти в сумі 2400 гривень, які вилучені в ході обшуку в стриптиз клубі «Стар Бар» 5 квітня 2015 року, а саме 12 купюр номіналом по 200 гривень, серії - КА1204572, ВА 6893965, ЄХ2442807, ЕШ7300859, КГ5129957, ЕЄ6774790, МА021526, ВГ8970222, КЕ2835293, ЗЕ6785534, КК0021658, ВЦ9641410, які згідно з постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 14 квітня 2015 року, відповідно до якої грошові кошти в сумі 2400 гривень купюрами по 200 гривень, вилучені протоколом обшуку від 5 квітня 2015 року, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0013509 (ас. 91-95 т.2).
Відповідно до протоколу огляду предмету від 6 квітня 2015 року, предметом огляду являється телефон марки «Айфон 5», який вилучено в ході обшуку від 5 квітня 2015 року. Під час огляду в мобільному телефоні виявлено текстове спілкування між ОСОБА_9 та абонентом № НОМЕР_6 під назвою Тарас «Казино» від 10 березня 2015 року, 12 березня 2015 року, 14 березня 2015 року, 15 березня 2015 року, 21 березня 2015 року, 24 березня 2015 року, 25 березня 2015 року, 28 березня 2015 року, 30 березня 2015 року, 29 березня 2015 року, 30 березня 2015 року, 05 квітня 2015 року (ас.88-90 т.2).

З розписки ОСОБА_9 від 7 квітня 2015 року видно, що ОСОБА_9 отримала від працівників міліції мобільний телефон Самсунг» ІМЕЙ НОМЕР_2 з сім картою «Лайф» НОМЕР_3 , а також «Айфон 5» ІМЕЙ НОМЕР_4 з сім карткою «Лайф»- НОМЕР_5 , грошові кошти в сумі 13420 гривень (ас.87 т.2).
Інших доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302, ч. 3 ст. 303 КК України, як зазначено судом у вироку, який наразі оскаржується, стороною обвинувачення не надано.

Оцінюючи всі докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, розглянувши кримінальне провадження по суті, провівши у повному обсязі судовий розгляд, допитавши обвинувачену, свідків запропонованих стороною обвинувачення, дослідивши запропоновані докази, перевіривши доводи учасників процесу, з`ясувавши у них, чи всі докази на підтвердження своїх доводів були ними надані, суд першої інстанції дійшов висновку, що стороною обвинувачення не доведено жодним із наданих стороною обвинувачення та досліджених у судовому засіданні належних та допустимих доказів, поза розумним сумнівом, факт вчинення ОСОБА_9 сутенерства у період часу з 2012 року по квітень 2015 року, а саме дій по забезпеченню заняттям проституцією іншими особами, вчиненими щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, а також факт звідництва для розпусти з метою власної наживи, у зв`язку з чим виправдав ОСОБА_9 , і з таким висновком суду погоджується й колегія суддів.

Так, відповідно до положень ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Окрім того, згідно з ч. 2 ст. 92 КПК України обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Так, за результатами судового розгляду судом першої інстанції визнані недопустимими доказами показання в судовому засіданні свідків, досліджені письмові та речові докази, і з таким висновком погоджується колегія суддів.

Згідно з наданими стороною обвинувачення доказами співробітниками УБЗПТЛ ГУМВС України в м. Києві, СБЗПТЛ Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві проводились негласні слідчі (розшукові) дії по факту надання сексуальних послуг за грошову винагороду працівницями стриптиз клубу «Стар бар» та фіксації сутенерства керівництвом даного закладу у вигляді контролю за вчиненням злочину.
Разом з тим, з наданих протоколів не вбачається, у якому кримінальному провадженні проводились вказані дії та на підставі яких процесуальних документів.
Відповідно до ч. 4 ст. 246 КПК України виключно прокурор має право прийняти рішення про проведення такої негласної слідчої (розшукової) дії, як контроль за вчиненням злочину, тобто, підставою для проведення негласної слідчої (розшукової) дії у виді контролю за вчиненням злочину є виключно рішення прокурора про проведення негласної слідчої (розшукової) дії у виді контролю за вчиненням злочину.
Проте, стороною обвинувачення ні в суді першої інстанції, не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджувати факт прийняття прокурором такого рішення про проведення у кримінальному провадженні негласної слідчої (розшукової) дії у виді контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у вироку. Такі докази не були надані і стороною обвинувачення під час апеляційного розгляду.
Окрім того, як обґрунтовано послався суд у вироку, відсутнє посилання на такі постанови прокурора і в самим протоколах огляду покупця та вручення грошових коштів від 20, 24, 28 березня 2015 року, та 4 квітня 2015 року.
Також відповідно до вказаних протоколів, вони складені заступником начальника УБЗПТЛ ГУ МВС України Києві ОСОБА_27 та начальником СБЗПТЛ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_32 .
Однак, відповідно до ч. 6 ст. 246 КПК України проводити негласні слідчі (розшукові) дії має право слідчий, який здійснює досудове розслідування злочину, або за його дорученням - уповноважені оперативні підрозділи Національної поліції, органів безпеки, Національного антикорупційного бюро України, Державного бюро розслідувань, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового і митного законодавства, органів Державної кримінально-виконавчої служби України, органів Державної прикордонної служби України. За рішенням слідчого чи прокурора до проведення негласних слідчих (розшукових) дій можуть залучатися також інші особи.
Проте, прокурором не надано належних і допустимих доказів, які б свідчили про те, що проведення зазначених негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні здійснювалось за письмовим дорученням слідчого,прокурора, на що обґрунтовано послався суд у вироку.
Такі докази не були надані прокурором і під час апеляційного розгляду, як і будь-які відомості про те, що вказані докази відкривались стороні захисту.
Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ч. 4 ст. 271 КПК України про результати контролю за вчиненням злочину складається протокол, до якого додаються речі і документи, отримані під час проведення цієї негласної слідчої (розшукової) дії.
Однак, як правильно зазначив суд у вироку, стороною обвинувачення не надано суду протоколів з додаванням речей та документів, які отримані під час проведення цих негласних слідчих (розшукових) дій.
Прокурором під час апеляційного розгляду надані клопотання сторони захисту, подані під час досудового розслідування, відповідно до яких захисник просив надати в порядку ст. 290 КПК України доручення, оформлене у виді постанови відповідно до вимог ч. 5 ст. 110 КПК України на проведення по кожному епізоду оперативної закупки факту надання сексуальних послуг за грошову винагороду працівниками стриптиз клубу та фіксації сутенерства керівництвом даного закладу та, окрім того, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 3 лютого 2015 року за № 01-968-т, № 01-2146т від 4 березня 2015 року (ас. 24-25, 27-29, 31-33, 35-37, 39-41, 43-44, 46-48, 50-52 т.4).
Проте, вказані процесуальні документи стороні захисту не були відкриті в порядку ст. 290 КПК України, та згідно з відповідями заступника начальника СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_33 , доручення, постанови, ухвали слідчого судді Апеляційного суду м. Києва зберігаються в РСС Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві та в таємному томі режимно-секретної частини прокуратури Шевченківського району м. Києва (ас. 38, 42, 45, 49, 53 т.4).
Також колегія суддів враховує, що відповідно до матеріалів кримінального провадження:
- 21 березня 2015 року до ЄРДР внесені відомості у кримінальному провадженні № 0003273 за ч.2 ст. 302 КК України на підставі рапорту начальника СБЗППТЛ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_30 про те, що 20 березня 2015 року о 23.30 год. виявлено в Шевченківському районі м. Києва, в одному із розважальних закладів виявлено факт зайняття сутенерством та звідництвом адміністрацією та забезпечення ними умов повіям для надання сексуальних послуг клієнтам;
- 25 березня 2015 року до ЄРДР внесені відомості у кримінальному провадженні № 0003451 за ч.2 ст. 302 КК України на підставі рапорту начальника СБЗППТЛ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_30 про те, що 25 березня 2015 року о 00.30 год. виявлено в Шевченківському районі м. Києва, в одному із розважальних закладів виявлено факт зайняття сутенерством та звідництвом адміністрацією та забезпечення ними умов повіям для надання сексуальних послуг клієнтам;
- 29 березня 2015 року до ЄРДР внесені відомості у кримінальному провадженні № 0003660 за ч.2 ст. 302 КК України на підставі рапорту начальника СБЗППТЛ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_30 про те, що 28 березня 2015 року о 01.30 год. виявлено в Шевченківському районі м. Києва, в одному із розважальних закладів виявлено факт сутенерством та звідництва зі сторони адміністрації закладу;
- 5 квітня 2015 року до ЄРДР внесені відомості у кримінальному провадженні № 000397 за ч.2 ст. 302 КК України на підставі рапорту начальника СБЗППТЛ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_30 про те, що 5 квітня 2015 року близько 3 год. за адресою м. Київ, пл.. Перемоги, 1, в стриптиз клубі «Стар Бар», що розташований в готелі «Либідь» адміністратор ОСОБА_9 звела для надання інтимних послуг гр. ОСОБА_21 з клієнтом ОСОБА_20 , за що отримала грошову винагороду 1650 грн.,
які постановою заступника прокурора шевченківського району м. Києва ОСОБА_34 об`єднані в одне провадження за № 0013509 від 4 грудня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України (ас. 11-14).
Постановою заступника прокурора Шевченківського району м. Києва ОСОБА_34 про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 22 квітня 2015 року об`єднані в одне провадження за № 0013509 матеріали досудового розслідування у кримінальних провадженнях № 0013509 від 4 грудня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, та кримінальне провадження № 0004535 від 21 квітня 2015 року, внесене в ЄРДР на підставі рапорту начальника СБЗППТЛ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_30 про те, що 27 листопада 2015 року близько 00.10 год. виявлено в Шевченківському районі м. Києва в розважальному закладі «Стар бар» за адресою м. Київ, пл.. Перемоги, 1, факт зайняття сутенерством та звідництвом ОСОБА_9 та забезпечення нею умов повіям для надання сексуальних послуг клієнтам, за ознаками кримінального правопорушення ,передбаченого ч.2 ст. 302 КК України (ас. 15-16).
Враховуючи, що у протоколах огляду покупця та вручення грошових коштів від 20, 24, 28 березня 2015 року, 4 квітня 2015 року не зазначено, в межах якого кримінального провадження проводились НСРД, за відсутності будь-яких процесуальних рішень, які виступають правовою підставою проведення НСРД, з огляду на їх функціональне призначення щодо підтвердження допустимості доказової інформації, отриманої за результатами проведення таких дій, суд першої інстанції дійшов висновку, що НСРД по кожному епізоду проведені до внесення відомостей про кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 302 КК України, і з таким висновком суду погоджується й колегія суддів.
Окрім того, згідно з положеннями ч. 2 ст. 246, ч. 1 ст. 271 КПК України негласні слідчі (розшукові) дії проводяться у випадках, якщо відомості про злочин та особу, яка його вчинила, неможливо отримати в інший спосіб. Негласні слідчі (розшукові) дії, передбачені статтями 260, 261, 262, 263, 264 (в частині дій, що проводяться на підставі ухвали слідчого судді), 267, 269, 269-1, 270, 271, 272, 274 цього Кодексу, проводяться виключно у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.
Органом досудового розслідування ОСОБА_9 по епізодам від 20, 24, 28 березня 2015 року та 5 квітня 2015 року висунуто обвинувачення за ч. 2 ст. 302 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до злочинів середньої тяжкості. За таких обставин проведення НСРД у даному кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 302 КК України виключається.
З огляду на вказане вище, на думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано визнав протоколи огляду покупця та вручення грошових коштів від 20, 24, 28 березня 2015 року, 4 квітня 2015 року недопустимими доказами, оскільки вони отримані з порушенням положень КПК України.

Також колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про визнання недопустимими доказами: заяву-розписку ОСОБА_17 від 20 березня 2015 року; розписку ОСОБА_17 від 24 березня 2015 року; розписку ОСОБА_17 від 28 березня 2015 року; заяви ОСОБА_20 від 4 квітня 2015 року; протокол огляду місця події від 5 квітня 2015 року; показання свідка ОСОБА_17 в судовому засіданні; показання іншого свідка ОСОБА_17 в судовому засіданні, оскільки зазначені докази є похідними від протоколів огляду покупця та вручення грошових коштів, які визнані судом недопустимими доказами.

Колегія суддів вважає обґрунтованим й висновок суду про визнання неналежними та недопустимими доказами заяви ОСОБА_17 на ім`я слідчого Шевченківського РУ ГУМВС в м. Києві без дати складання заяв, відповідно до яких громадянин ОСОБА_17 просить застосувати до нього конфіденційність його особистих анкетних даних у кримінальному провадженні № 0013509 від 4 грудня 2014 року та не розповсюджувати відомості щодо нього, присвоїти йому псевдонім ОСОБА_17 , а також що ОСОБА_17 добровільно дає згоду на документування кримінального правопорушення, а саме сутенерства, як отримані в порушення встановленого КПК України України порядку, оскільки вони не мають ніякого відношення до обставин кримінального провадження, які підлягають доказуванню, так як до пред`явленого обвинувачення особою, яку за грошову винагороду звели з повією на ім`я ОСОБА_35 , є громадянин ОСОБА_16 .

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання недопустимими доказами звуко- та відеозапису, які знаходяться на оптичному носії інв. № 81/15, оптичному носії інв.№ 82т/15, флеш носії інв.№ 159т/15, які отримані під час проведення негласних слідчих дій аудіо-відео контролю місця (за особою), та постанову від 8 травня 2015 року про визнання їх речовими доказами у кримінальному провадженні № 0013509.
Так, відповідно до положень ст. 260 КПК України аудіо-, відеоконтроль особи є різновидом втручання у приватне спілкування, яке проводиться без її відома на підставі ухвали слідчого судді, якщо є достатні підстави вважати, що розмови цієї особи або інші звуки, рухи, дії, пов`язані з її діяльністю або місцем перебування тощо, можуть містити відомості, які мають значення для досудового розслідування.
При цьому, згідно з вимогами ст. 270 КПК України аудіо-, відеоконтроль місця може здійснюватися під час досудового розслідування тяжкого або особливо тяжкого злочину і полягає у здійсненні прихованої фіксації відомостей за допомогою аудіо-, відеозапису всередині публічно доступних місць, без відома їх власника, володільця або присутніх у цьому місці осіб, за наявності відомостей про те, що розмови і поведінка осіб у цьому місці, а також інші події, що там відбуваються, можуть містити інформацію, яка має значення для кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді, постановленої в порядку, передбаченому статтями 246, 248, 249 цього Кодексу.

Як зазначено у Постанові Великої Палати Верховного від 16 січня 2019 року (провадження № 13-37кс18), кримінальне провадження, у тому числі складові такого провадження, які стосуються процедури, мають бути засновані на принципі змагальності, і має бути забезпечена процесуальна рівність сторін обвинувачення і захисту. Право на судовий розгляд за принципом змагальності означає, що сторонам обвинувачення і захисту має бути надана можливість ознайомитися із зауваженнями та доказами, наданими іншою стороною, і відповісти на них (справа «Джеват Сойсал проти Туреччини», заява № 17362/03, рішення від 23 вересня 2014 року, остаточне рішення від 23 грудня 2014 року); згідно з принципом рівності сторін змагального процесу як однієї зі складових розширеної концепції справедливого суду кожній стороні повинно бути надано розумну можливість представити свої аргументи на умовах, які не ставлять її у гірше становище порівняно з опонентом. Заявникові було важливо мати доступ до матеріалів своєї справи і отримати копію документів, які в ній містилися, для того щоб мати змогу оскаржити офіційний протокол стосовно його дій. Не маючи такого доступу, заявник не зміг підготувати адекватний захист і скористатися принципом рівності сторін змагального процесу всупереч вимогам п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини у поєднанні з п. 3 ст. 6 (справа «Фуше проти Франції», заява № 22209, рішення від 18 березня 1997 року); той факт, що заявникові та його захисникам не був наданий відповідний доступ до документів (…), призвів до посилення труднощів у підготовці його захисту (справа «Моісєєв проти Росії», заява № 62936/00, рішення від 09 жовтня 2008 року);
Для доведення допустимості результатів НСРД мають бути відкриті не тільки результати цих дій, а й документи, які стали правовою підставою їх проведення (клопотання слідчого, прокурора, їх постанови, доручення, ухвала слідчого судді), оскільки змістом цих документів сторони можуть перевірити дотримання вимог кримінального процесуального закону стосовно негласних слідчих (розшукових) дій.
Згідно з ч. 1 ст. 86 КПК доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Обов`язковим елементом порядку отримання доказів в результаті НСРД є попередній дозвіл уповноважених суб`єктів (слідчого судді, прокурора, слідчого) на їх проведення. Сторона захисту вправі мати інформацію про всі елементи процесуального порядку отримання стороною обвинувачення доказів, які остання має намір використати проти неї в суді. Інакше від самого початку судового розгляду сторона захисту перебуватиме зі стороною обвинувачення в нерівних умовах.
Як зазначено у вироку, при дослідженні в судовому засіданні звуко- і відеозаписів, які зафіксовані на вказаних оптичних носіях, флеш носії, встановлено, що на відео зображеннях переглянутих записів не зазначено час проведення зазначених записів (відсутні години, хвилини, секунди, дата проведення запису), відсутні зображення місця проведення відеозапису, відео зображення зафіксовані окремими фрагментами з переривами, на відеозаписах відсутні відео зображення, які б свідчили про отримання ОСОБА_9 грошових коштів від інших осіб; на прослуханих аудіо-записах ведеться розмова між невстановленими особами, у невстановлений час і дату, не випливає, що розмови вела саме ОСОБА_9 .
При цьому, як встановлено з матеріалів кримінального провадження, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції, стороною обвинувачення в ході судового розгляду не надано належних і допустимих доказів, які б свідчили, що зазначені негласні слідчі (розшукові) дії у виді аудіо- відеоконтролю місця (особи), як про це зазначено в постанові про визнання речових доказів, проводилися на підставі ухвали слідчого судді, постановленої в порядку, передбаченому статтями 246, 248, 249 цього Кодексу, в якій було б зазначено особу (осіб), місце або річ, щодо яких необхідно провести негласну слідчу (розшукову) дію, вид негласної слідчої (розшукової) дії та відомості залежно від виду негласної слідчої дії про ідентифікаційні ознаки, які дозволять унікально ідентифікувати абонента спостереження, телекомунікаційну мережу, кінцеве обладнання тощо та строк дії такої ухвали.

Окрім того, як встановлено під час апеляційного розгляду, така ухвала не відкривалась стороні захисту і в порядку ст. 290 КПК України, навіть, за наявності відповідних клопотань.
За таких обставин вказані докази є очевидно недопустимими, і внаслідок визнання вказаних доказів недопустимими є недопустимим доказом і постанова слідчого від 8 травня 2015 року про визнання оптичного носія інв. № 81/15, оптичного носія інв.№ 82т/15, флеш носія інв.№ 159т/15 речовими доказами.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції обґрунтовано визнані недопустимими доказами протоколи обшуку від 5 квітня 2015 року з фототаблицями до нього.
Відповідно до змісту ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 березня 2015 року, вказаною ухвалою надано дозвіл на проведення обшуку в приміщенні стриптиз клубу «Стар Бар», розташованому на першому поверсі будівлі готельного комплексу ВАТ «Готельний комплекс «Либідь» за адресою: м. Київ, площа Перемоги, 1-А, з метою виявлення та фіксації, вилучення відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме: грошових коштів, купюрами переданими за протоколами вручення від 20 березня 2015 року, від 24 березня 2015 року та переданими за протоколом вручення, який буде передувати дню проведення обшуку.
Згідно з протоколом обшуку в ході обшуку від 5 квітня 2015 року у стриптиз клубі «Стар Бар», розташованому на першому поверху готельного комплексу «Либідь» за адресою: м. Київ, площа Перемоги,1-А, в гримерній кімнаті-в сейфі, на полиці дзеркала, в ячейках № 6, № 8, а також приміщенні стриптиз клубу «СтарБар»-забарною стійкою виявлені та вилучені грошові кошти різними купюрами і номіналом загальною сумою 15800 гривень, а також два мобільних телефону «Самсунг» та «Айфон 5», з яких грошові кошти в сумі 13420 грн. повернуті ОСОБА_9 , що підтверджуються її розпискою.
Інші грошові кошти в сумі 2400 грн. визнані постановою слідчого речовими доказами у кримінальному провадженні та оглянуті судом під час розгляду справи.
Разом з тим, з матеріалів справи не встановлено, як і не надано доказів стороною обвинувачення, що вказані грошові кошти належать ОСОБА_9 або вилучені у неї.
З показань свідка ОСОБА_17 , допитаного в суді, встановлено, що він під вигаданим ім`ям ОСОБА_20 прийняв участь 5 квітня 2015 року у негласних слідчих діях під час контролю за вчиненням злочину по документуванню фактів сутенерства та звідництва працівниками стриптиз клубу «Стар Бар», та в ніч з 4 на 5 квітня 2015 року, знаходячись в приміщенні стриптиз клубу до проведення обшуку він на барі неодноразово замовляв алкогольні напої та витратив на придбання алкогольних напоїв близько 2000 гривень з наданих йому, згідно з протоколом огляду покупця та вручення грошових коштів від 4 квітня 2015 року, грошових коштів.
З огляду на те, що судом визнані недопустимими доказами, дані що містяться у протоколі огляду покупця та вручення грошових коштів від 4 квітня 2015 року, суд першої інстанції визнав недопустимими доказами данні, що містяться у протоколі обшуку приміщення стриптиз клубу «Стар Бар» від 5 квітня 2015 року, в ході якого вилучені грошові кошти вручені покупцю оперативної закупки ОСОБА_20 відповідно до протоколу огляду покупця та вручення грошових коштів від 4 квітня 2015 року, та постанову про визнання речових доказів вилучених грошових коштів в сумі 2400 грн. та передачу їх на зберігання від 14 квітня 2015 року, і з таким висновком суду погоджується й колегія суддів.
Окрім того, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо визнання недопустимим доказом протокол огляду предмету від 6 квітня 2015 року, а саме мобільного телефону марки «Айфон 5», який належить ОСОБА_9 та вилучений в ході проведення обшуку 5 квітня 2015 року, оскільки вказаний мобільний телефон вилучений поза межами ухвали слідчого судді про надання дозволу на обшук та у встановленому законом порядку не визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

Також, на думку колегії суддів, судом першої інстанції правильно визнаний недопустимим доказом протокол огляду місця події від 5 квітня 2015 року та фототаблиці до нього в ході огляду номеру № НОМЕР_1 , який розташований в готелі «Либідь» за адресою: м. Київ,площа Перемоги,1-А, відповідно до якого на підлозі номеру виявлено та вилучено використаний презерватив. Органом досудового розслідування вилучений поза межами ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, вилучений презерватив не оглянутий, не визнаний речовим доказом.
Під час апеляційного розгляду прокурором надані клопотання сторони захисту в ході виконання вимог ст. 290 КПК України, відповідно до яких захисник просив надати в порядку ст. 290 КПК України для огляду вилучений під час проведення огляду місця події від 5 квітня 2015 року «один використаний презерватив «Durex». Однак, згідно з відповіддю заступника начальника СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_33 , вилучений предмет, тобто, презерватив «Durex» передано ОСОБА_36 (ас. 16-21 т.4).
Окрім того, наданий стороною обвинувачення вказаний протокол огляду місця події не підтверджує та не спростовує обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні.

Судом першої інстанції визнані недопустимим доказом у кримінальному провадженні показання в судовому засіданні свідка ОСОБА_22 , згідно з якими вона залучалась працівниками правоохоронних органів до проведення негласної слідчої дії - контроль за вчиненням злочину з метою документування протиправної діяльності працівників стриптиз клубу «Стар Бар», які займаються сутенерством. За дорученням працівників міліції вона зустрічалась з ОСОБА_9 під виглядом працевлаштування на роботу та з`ясовувала у останньої питання щодо можливості надання під час роботи в стриптиз клубі послуг сексуального характеру. Зустріч фіксувала за допомогою відеокамери, наданої працівниками міліції.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки фактичні дані, зазначені свідком, отримані з порушенням вимог ч. 2 ст. 246 КПК України, і стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про залучення органом досудового розслідування вказаного свідка до проведення негласних слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні у встановленому законом порядку.

По епізоду обвинувачення ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 303 КК України та по епізоду обвинуваченні ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 302 КК України від 27 листопада 2014 року стороною обвинувачення будь-яких письмових доказів не надано, а стосовно допиту в судовому засіданні свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , відносно яких, на думку сторони обвинувачення, ОСОБА_9 вчинила сутенерство, та свідка ОСОБА_16 , який приймав участь у негласних слідчих діях під час контролю за вчиненням злочину працівниками стриптиз клубу «Стар Бар» 27 листопада 2014 року, сторона обвинувачення своїм правом на допит вказаних осіб для доведення винуватості обвинуваченої не скористалася, відмовившись від їх допиту.

Інших доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих їй злочинів стороною обвинувачення не надано.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, на думку колегії суддів, всупереч доводам апеляційної скарги прокурора, судом першої інстанції надані стороною обвинувачення докази обґрунтовано визнані недопустимими, а інших доказів, які б були належними та допустимими, стороною обвинувачення не надано та в судовому засіданні таких даних не встановлено.

Оскільки вичерпані всі можливості одержання додаткових достовірних доказів, колегія суддів погоджується з рішенням місцевого суду про виправдання ОСОБА_9 за висунутим їй обвинуваченням, так як обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з положеннями статті 62 Конституції України, ст.. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що стороною обвинувачення не доведено, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 303, ч. 2 ст. 302 КПК України, вчинено ОСОБА_9 , та виправдав її.

Порушень норм кримінального та кримінального процесуального законодавства, які були б підставами для скасування судового рішення, колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду є законним і обґрунтованим, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 9 червня 2017 року щодо ОСОБА_9 , яким визнана невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302, ч. 2 ст. 303 КК України, та виправдана на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з тим, що не доведено, що кримінальні правопорушення, вчинено обвинуваченою, залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня іі оголошення.

Судді:

__________________________ ____________________________ _____________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3