Справа № 296/4542/19
УХВАЛА
Іменем України

20 травня 2019 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю адвоката ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

слідчого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в травні 2019р. звернувся до суду з клопотанням про:

- скасування повністю арешту на «грошові кошти в сумі 435грн. та 4000грн.» належні на праві власності ОСОБА_6 , що був накладений згідно ухвали слідчого судді Корольовського районного суду міста Житомира від 26.03.2019 року по справі №296/2861/19 (1-кс/296/1605/19).

- зобов`язання слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Житомирській області, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження №0000087, негайно повернути власнику ОСОБА_6 грошові кошти в сумі кошти в сумі 435грн. та 4000грн.

Обґрунтовуючи подане клопотання, адвокат ОСОБА_3 послався на те, що ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду від 26.03.2019 р. у справі №296/2861/19 накладено арешт на майно, вилучене в ході обшуку, проведеного 06.03.2019р. на території АЗС «ANP», що за адресою: Житомирська область, смт. Любар вул. Кантемирівська, 4, в тому числі на грошові кошти в сумі 435грн. та 4000грн, належні на праві власності ОСОБА_7 .

Адвокат посилаючись на те , що при постановленні ухвали слідчим суддею не враховувалося, що майно яке належить ОСОБА_6 , не є знаряддям злочину, не може бути конфіскованим за вироком чи в порядку спеціальної конфіскації, на них не може бути розповсюджене стягнення з метою задоволення вимог потерпілих на відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та цивільного позову (оскільки вказано позови не заявлені). Також сторона захисту зазначає про те, що ОСОБА_6 є законним володільцем вказаних грошових коштів, які ним були отримані при демобілізації з Збройних Сил України.

Крім того, як на підставу скасування арешту майна адвокат послався на те, що відпала потреба у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження. Накладення арешту на майно відбулось за відсутності підстав, визначених приписами ч.2 ст.170 КПК України; суд неправомірно задовольнив клопотання сторони обвинувачення, оскільки його прохальна частина містить вимоги неспіврозмірні з ризиками чи загрозами, які можуть бути завдані, обмеживши право власності; розгляд клопотання про арешт майна було здійснено за відсутності власника вказаного майна, що в свою чергу, позбавило останнього можливості надати свої пояснення та заперечення.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор просив в задоволенні клопотання відмовити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку адвоката та прокурора, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно з ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ч.1 ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до частин 1, 2 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000087 від 04.03.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

Як свідчать матеріали справи, ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 26.03.2019р. у справі № 296/2861/19 накладено арешт на майно, в тому числі, грошові кошти в сумі 435 грн. та 4000грн.

Слідчий суддя, приймаючи рішення про арешт майна, дійшов висновку, що вилучене майно, в тому числі грошові кошти підлягають арешту з метою подальшого відшкодування шкоди, завданої ОСОБА_6 внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, а також можуть бути грошовими коштами, здобутими внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до вимог статті 1 протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини та основних свобод кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи, що грошові кошти, згідно пояснень адвоката, не могли бути предметом чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КПК України, слідчий суддя вважає, що в кошти сумі 435 грн. та 4000 грн. не є речовим доказом в даному кримінальному провадженні, в зв`язку з чим клопотання адвоката ОСОБА_3 щодо скасування арешту вказаного майна підлягає до задоволення.

Підсумовуючи вище вказане, клопотання адвоката ОСОБА_3 слід задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст.174 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна, задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 26.03.2019 на грошові кошти, що вилучені 06.03.2019 у ході обшуку на території АЗС «ANP», що за адресою: Житомирська область, смт. Любар вул. Кантемирівська, 4, і належать ОСОБА_6 на праві власності, а саме: кошти сумі 435 грн. та 4000 грн.

Зобов`язати слідчого у кримінальному провадженні № 0000087 від 04.03.2019 повернути ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 435 грн. та 4000 грн.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1