Єдиний унікальний номер справи 202/7100/18
Провадження № 1-кп/185/780/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4

розглядаючи в підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Павлоград Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000319 від 10.10.2017 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307, ч.4 ст.28 ч.2 ст.311, ч.4 ст.28 ч.3 ст.311, ч.4 ст.369, ч.3 ст.357, ч.4 ст.358, ч.1 ст.263 КК України,

ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307, ч.4 ст.28 ч.2 ст.311, ч.4 ст.28 ч.3 ст.311, ч.4 ст.369 КК України,

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307, ч.4 ст.28 ч.2 ст.311, ч.4 ст.28 ч.3 ст.311 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_10

захисників обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , -

В С Т А Н О В И Л А :

15.10.2019 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області після скасування ухвали в апеляційній інстанції надійшов вищевказаний обвинувальний акт.

15.10.2019 року ухвалою суду було призначено підготовче судове засідання, в яке викликані сторони кримінального провадження.

В підготовче судове засідання з`явились прокурор, захисники, обвинувачених доставлено конвоєм. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.08.2019 року обраний запобіжний захід обвинуваченим у вигляді тримання під вартою продовжений до 18 жовтня 2019 року.

Під час проведення підготовчого судового засідання прокурор заявив письмове клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на 60 днів у зв`язку з тим, що строк тримання його під вартою спливає 18 жовтня 2019 року, судовий розгляд ще не розпочато, ризики, передбачені ст.177 КПК України, не перестали існувати:

- ОСОБА_6 обвинувачуються у скоєнні злочинів, що відносяться до категорії особливо тяжких та тяжких злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі до 12 років,

-після відкриття усіх зібраних доказів, анкетних даних свідків, експертів, спеціалістів (їх місця проживання) існує висока вірогідність спроби обвинуваченого знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення встановлення обставин кримінального правопорушення, а також те, що обвинувачений може вплинути на свідків, які ще судом не допитані;

-під загрозою можливого покарання обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватись від суду;

-обвинувачений ОСОБА_6 схильний до продовження злочинної діяльності.

Обвинувачений ОСОБА_6 безробітний, не має постійного джерела доходу, здійснював вплив та підкуп працівників правоохоронних органів. Будучи працівником поліції, який був відповідальний за боротьбу з незаконним обігом наркотиків, порушив присягу. ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів та сприянні злочинній організації, діяльність якої була пов`язана з незаконним обігом наркотиків.

Інший більш м`який запобіжний захід обвинуваченому, на думку прокурора, не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, заявлені раніше ризики не зменшились та продовжують існувати, що виправдовує тримання обвинувачених під вартою.

Підстав для задоволення письмового клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт на даний момент немає, викладені ОСОБА_6 обставини в клопотанні не можуть бути досліджені судом на стадії підготовчого судового засідання, ухвали про повернення обвинувальних актів були скасовані судом апеляційної інстанції, яка визначила відповідність обвинувального акту вимогам КПК України.

Захисник ОСОБА_12 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про продовження строків тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, оскільки прокурором не доведені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, жодного доказу незаконного впливу на свідків провадження, можливого приховування обвинуваченого у разі зміни запобіжного заходу прокурором не доведено. Заявлене клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому обґрунтовано лише тяжкістю можливого покарання у разі визнання винуватим ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих злочинів. Щодо письмового клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, - адвокат вважає необхідним його задовольнити, оскільки клопотання є обґрунтованим.

Інші захисники вважають клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 необгрутованим, а клопотання ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт таким, що підлягає задоволенню.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечує проти задоволення клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, останнім було подано письмове клопотання про зміну запобіжного заходу на інший більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. В обґрунтування заявленого клопотання ОСОБА_6 зазначив, що усі ухвали суду про повернення обвинувального акту за кримінальним провадженням за його обвинуваченням так і не були виконані прокурором, об`єктивна сторона інкримінованого йому одного зі злочинів так і не була встановлена, заявлені прокурором ризики, які були враховані під час обрання запобіжного заходу, в наступний час втратили свою актуальність, прокурором жодним чином не доведені. В нього міцні соціальні зв`язки, є сім`я, дитина, на утриманні двоє непрацездатних батьків, які потребують його допомоги. Він має більше 10 років стажу в правоохоронних органах, працював на керівних посадах, жодних нарікань не мав, має позитивні характеристики з місця проживання. Майже 2 роки йому безпідставно продовжують строк дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Інші обвинувачені вважають, що заявлене клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт підлягає задоволенню.

З`ясувавши думку учасників кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.08.2019 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено дію обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 18 жовтня 2019 року, включно, залишивши без змін раніше визначений судом розмір застави і обсяг пов`язаних з її внесенням обов`язків.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 закінчується 18.10.2019 року, однак, завершити кримінальне провадження неможливо, оскільки є необхідність відкладення проведення підготовчого судового засідання з незалежних від суду причин.

Стаття 315 КПК України передбачає, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

В підготовчому судовому засіданні від прокурора надійшло письмове клопотання про продовження обраного раніше обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Від обвинуваченого ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні надійшло письмове клопотання про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, серед яких є такі, як тримання під вартою та домашній арешт.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання зазначеним спробам.

Окрім того, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом. Практика Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

На виконання вказаних вимог Закону колегією суддів встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_6 інкриміновані злочини, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до тяжких та особливо тяжких злочинів, злочинів середньої тяжкості, покарання за вчинення яких, у разі доведеності вини, передбачено до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На думку колегії суддів це є підтвердженням наявності ризику, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, для вирішення питання про продовження дії раніше обраного запобіжного заходу, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування». Ця обставина, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.
Після відкриття сторонами доказів, зокрема анкетних даних свідків, спеціалістів, експертів, враховуючи, що судовий розгляд за кримінальним провадженням ще не розпочато, існує велика ймовірності впливу та чинення тиску з боку обвинувачених на свідків, які ще судом не були допитані, тобто існування на даній стадії розгляду вказаного кримінального провадження ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.
Ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України: знищення, схов або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, на даній стадії розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 не перестав бути актуальним, після відкриття стороною обвинувачення доказів вказаний ризик продовжує існувати.

Обвинувачений ОСОБА_6 не працює, обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинах, пов`язаних з незаконним обігом наркотиків, в участі в злочинній організації, будучи працівником правоохоронного органу. Суворість покарання, що може бути призначена, у випадку доведеності вини останнього, свідчить про наявність ризику, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду або іншим чином перешкоджати розгляду справи по суті, вчинити інше кримінальне правопорушення. Враховуючи відкриття сторонами зібраних доказів та стадію судового провадження, коли свідки ще не допитані, докази сторонами кримінального провадження суду не надані та не досліджувалися, колегія суддів приходить до висновку про існування вірогідності вчинення з боку обвинуваченого ОСОБА_6 впливу на свідків.
Крім того, ризик вчинення обвинуваченим нового кримінального правопорушення, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, на даний час не втратив своєї актуальності.
Тому, на думку колегії суддів, оскільки в цей час продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, продовження обвинуваченому ОСОБА_6 дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».
Колегія суддів вважає, що на даній стадії судового провадження, встановлені судом ризики на цей час продовжують існувати, є реальними, що виправдовує тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу, а отже не суперечитиме вимогам ст.5 Конвенції та практиці ЄСПЛ.
З урахуванням вищезазначеного, суд зазначає, що тяжкість злочинів, що інкриміновані обвинуваченому, не є єдиною підставою продовження запобіжного заходу останньому у виді тримання під вартою, на даний час відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що встановлені судом ризики при обранні та продовженні запобіжного заходу на даний час втратили свою актуальність, а особа обвинуваченого перестала бути суспільно небезпечним.
Враховуючи викладене, існування ризиків доведених прокурором, а також оцінюючи сукупність обставин, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.
На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 315 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на 60 днів - задовольнити.

В задоволенні письмового клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Продовжити застосування обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 14 грудня 2019 року, включно, залишивши без змін раніше визначений судом розмір застави і обсяг пов`язаних з її внесенням обов`язків.

Строк дії ухвали - до 14 грудня 2019 року, включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_6 , захиснику, прокурору, направити начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4).

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3