УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/3229/19

Провадження №: 1-кс/755/3674/19

"12" червня 2019 р.

м. Київ

слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області у рамках кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000869 від 18.09.2018, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 Кримінального процесуального Кодексу України, встановив :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із даною скаргою на бездіяльність слідчого у рамках кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000869, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 Кримінального процесуального Кодексу України, а саме пункту 3 частини першої цієї статті, тобто наявністю випадків, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

Скарга умотивована тим, що 05 березня 2019 року, на виконання ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва, було проведено обшук, за адресою: АДРЕСА_1 , де заявник фактично проживає.

В ході даного обшуку було вилучено його особисті речі, а саме грошові кошти у сумі: 1800 доларів СІЛА, 1850 євро, 22000 гривень, дві банківські картки, 4 сім картки мобільних операторів, мобільний телефон Хіаоmi, детальний опис та характеристика вилученого майна відображено в протоколі обшуку від 05 березня 2019 року.

23 квітня 2019 року, заявник, як власник вилученого майна, надіслав поштою до слідчого Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_4 , який проводив обшук, рекомендований лист з повідомленням про вручення, який СБУ отримало 02 травня 2019 року, який містив клопотання про повернення вилученого майна, однак до цього часу доля вилученого майна йому невідома та дане майно не повернуто, відповідь на клопотання не отримав.

У попередніх судових засіданнях особа, що подала скаргу її підтримав, просив задовольнити з вказаних в ній підстав, зауваживши, що арешт на тимчасово вилучене майно накладено не було у визначені КПК України строки, а тому таке майно слід повернути власнику.

У засідання 12.06.2019 ОСОБА_3 не прибув, однак подав звернення про завершення провадження по суті у його відсутність, тож слідчий суддя ураховуючи положення ст.ст. 22, 26 КПК України, та те, що його пояснення було заслухано судом, уважає за можливе завершити розгляд провадження у відсутність особи, як подала скаргу.

Слідчий групи слідчих слідчий в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_5 заперечував проти задоволення скарги, враховуючи те, що в силу положень КПК України, вилучене майно, яке зазначено у скарзі, не є «тимчасово вилученим майном», оскільки перебуває в статусі «майна до якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку». Дані обставини також слідують з постанови від 06.03.2019 про визнання вилученого майна під час обшуку речовим доказом, саме через відповідність вимогам ст. 98 КПК України.

Слідчий суддя, вивчивши скаргу, заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали судового провадження за скаргою, приходить до наступного.

Як убачається з матеріалів скарги та пояснень учасників процесу, у провадженні п'ятим відділенням СУ ГУ СБУ у м. Києві та Київській області (адреса відділення (Дніпровський район м. Києва) - м. Київ, вул. Ю. Поправки, 14-А, згідно наказу начальника ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 від 02.11.2018 № 624)перебуває кримінальне провадження № 0000869 за підозрою особи, що подала скаргу, у вчиненні злочину-кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

26.02.2019 слідчим суддею Дніпровського районного суду м. Києва надано дозвіл слідчим слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 ; начальнику 4 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_12 , а також іншим слідчим, які входять до складу слідчої групи у кримінальному провадженні № 0000869 та за їх дорученням іншим слідчим; прокурорам відділу прокуратури м. Києва: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та іншим прокурорам, які входять в групу прокурорів у вказаному кримінальному провадженні; за дорученням слідчого/прокурора оперативним працівникам Київського міського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, на обшук житла, а саме у житловому та нежитловому приміщенні кімнати АДРЕСА_2 , де фактично проживає ОСОБА_3 , та на праві державної власності належить Київській міській державній адміністрації, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, осіб причетних до його вчинення та відшукування знарядь злочину і їх вилучення, зокрема: комп`ютерної техніки, флеш-накопичувачів інформації, мобільних телефонів, планшетів, сім-карток мобільних операторів телекомунікаційного зв`язку, рукописних та машинописних записів, бланків та протоколів адміністративних матеріалів та тимчасових дозволів на право користуватися (керування) транспортними засобами, печаток, банківських карток, грошових коштів здобутих злочинним шляхом та інших речей та предметів на яких містяться відомості про обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення та які можуть слугувати доказами у вказаному кримінальному провадженні, а також інші дані, які можуть бути використані в ході досудового розслідування.

05.03.2019 було проведено обшук та вилучено майно, яке належить останньому, зокрема: грошові кошти, банківські карти, сім карти, мобільний телефон.

06.03.2019 слідчим в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_5 визнано в якості речового доказу по кримінальному провадженню № 0000869, внесеного 18.09.2018 до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України наступні речі та документи: банківську картку НОМЕР_1 ; банківська картку НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Хіаомі» з сім картою, які відповідає номер телефону НОМЕР_3 та сім-карткою, які відповідає номер телефону НОМЕР_4 ; картку «Київстар» з вставленими у неї двома сім-картками з ідентифікаційними номерами: НОМЕР_5 та НОМЕР_6 , якій відповідає зі слів ОСОБА_3 номер телефону НОМЕР_7 , які передати до кімнати зберігання речових доказів Головного управління, встановленим порядком; грошові кошти: 22 000 гривень, 1 850 Євро, 1 800 доларів США, якіпередано до каси фінансового відділу Головного управління, встановленим порядком.

З указаного процесуального рішення слідчого убачається, щовилучене майно під час обшуку визнано речовими доказами, так як відповідає критеріям ст. 98 КПК України, що указує на те, що з моменту визнання цього майна саме речовим доказом, таке майно можливо ідентифікувати,я к саме те, яке дозволив ухвалою від 26.02.2019 відшукувати слідчий суддя, тобто, як дані на яких містяться відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення та які можуть слугувати доказами у вказаному кримінальному провадженні, а також інші дані, які можуть бути використані в ході досудового розслідування.

ОСОБА_3 було подано до слідчого клопотання про повернення тимчасового вилученого майна, однак відповідь на своє звернення він так і не отримав, тож 21.05.2019, через УДППЗ «Укрпошта», ним було подано до слідчого судді цю скаргу від 17.05.2019, аналізуючи яку слідчий суддя враховує таке.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Зокрема, Кримінальний процесуальний Кодекс України розділяє поняття «тимчасово вилученого майна» та «майна до якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку».

Так, згідно ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

В свою чергу, відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України майном до якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку є вилучені речі та документи, які входять до переліку майна, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та/або відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу.

Особа, яка подала скаргу, у ній посилається на неповернення тимчасово вилученого майна згідно з вимогами Кримінального процесуального Кодексу України.

Але, стаття ст. 303 КПК України, яка містить в собі виключний перелік дій та бездіяльності слідчого, що може бути оскаржена під час досудового розслідування, вказує на те, що під час досудового розслідування може бути оскаржена лише бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні саме тимчасово вилученого майна, подання ж скарги на неповернення «майна до якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку» цією статтею Кодексу не передбачено.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

За таких умов, враховуючи те, що в ухвалі суду про надання дозволу на проведення обшуку зазначено на необхідності відшукання та вилучення, зокрема, мобільних телефонів, сім-карт, банківських карт, мобільних пристроїв,та постановою слідчого таке майно визнано речовим доказом, як таке, що відповідає критеріям ст. 98 КПК України, останнє, на переконання слідчого судді, не є тимчасово вилученим майном в розумінні положень ч. 7 ст. 236 КПК України, а тому посилання в скарзі на положення ст.ст. 169, 171, 173 КПК України є безпідставним.

За таких обставини, слідчий суддя враховуючи вищезазначене, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга не підлягає задоволенню, як необґрунтована, тобто являється за своєю суттю такою, що є сумнівною, однак наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-29, 167-169, 171, 173, 236, 303-307, 309, 310, 369-372, 376, 395 КПК України слідчий суддя п о с т а н о в и в :

у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області у рамках кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000869 від 18.09.2018, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 Кримінального процесуального Кодексу України, відмовити.

Ухвала оскарження не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.

Слідчий суддя: ОСОБА_1