Справа № 305/188/17
Номер провадження 1-кп/305/121/19
УХВАЛА

08.07.2019 Рахівський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря с/з ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку дії раніше обраного запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ст. 348 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Рахівського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 23.11.2016 за № 0001432, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ст. 348 КК України.

Ухвалою Рахівського районного суду від 22.11.2016 (слідчий суддя ОСОБА_8 ) відносно обвинуваченого ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Востаннє дію зазначеного запобіжного заходу було продовжено ухвалою суду від 16.05.2019 на 2 місяці, тобто по 15 липня 2019 року, включно.

У судовому засіданні, прокурор ОСОБА_5 просила відкласти судове засідання через неявку потерпілого, який без поважних причин в судове засідання не з`явився. При цьому вирішити питанння застосування до ОСОБА_9 заходів процесувального примусу - грошове стягнення.

При вирішенні відкладення судового засідання, просить вирішити клопотання про продовження строку запобіжного заходу, обраного у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 , яке було подане прокурором ОСОБА_10 через канцелярію суду, оскільки строк дії такого закінчується, кримінальне провадження не завершене, ризики, визначені слідчим-суддею на сьогодні не відпали, справу по суті ще не розглянуто, про що надав суду письмове клопотання.

Клопотання мотивоване тим, що на даний час ризики, визначені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_6 не відпали, а саме, перебуваючи на волі ОСОБА_6 , з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілого і свідків. Зокрема, наявність ризику переховуватись від органів досудового розслідування та суду, сторона обвинувачення обґрунтовує тим, що ОСОБА_6 усвідомлює, що у разі визнання його винним у вчиненні даних злочинів, один з яких відноситься до групи особливо тяжких, його може бути покарано до позбавлення волі на строк від 9 до 15 років або довічним позбавленням волі, він хоч і має постійне місце проживання, але є розлученим та упродовж тривалого періоду часу може відлучатися від свого постійного місця проживання без відома родичів.

Крім цього, ОСОБА_6 до затримання ніде не працював, немає утриманців, схильний до вчинення кримінальних правопорушень, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів. Будучи звільненим від кримінальної відповідальності на підставі ст. 75 КК України, за ч. 1 ст. 263 КК України, скоїв новий злочин, тобто, інкриміновані йому діяння скоїв під час іспитового строку та у стані алкогольного сп`яніння. Тому прокурор ОСОБА_10 вважає, що наявні достатні та обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілого і свідків.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 щодо продовження строку тримання під вартою заперечили, вважають такий запобіжний захід занадто суворим, з огляду на те, що перераховані прокурором ризики є голослівними та ґрунтуються лише на припущеннях. З наведених підстав, просили клопотання про продовження дії раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без задоволення, обрати у відношенні ОСОБА_6 м`якиш запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт з зстосуванням електронних засобів контролю.

Також, підтримали думку прокурора про необхідність застосування у відношенні потерпілого заходів процесуального примусу, накладення грошового стягнення.

Потерпілий ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомленим про час та дату судового засідання, до суду не з`явився, заяв чи клопотань не подавав.

Заслухавши прокурора, потерпілого, обвинуваченого та його захисника, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; його репутація; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Як зазначено у пункті 3 рішення Конституційного суду України від 23.11.2017 № 1-р/2017, звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, слідчий, прокурор мають викласти обставини, які доводять, що заявлені раніше ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам.

Згідно з практикою застосування Європейським судом з прав людини пункту 3 статті 5 Конвенції після спливу певного проміжку часу існування лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою; до того ж такі підстави мають бути чітко наведені національними судами (пункт 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України").

Отже, обґрунтованість застосування запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, зокрема домашнього арешту та тримання під вартою, має піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу, періодично об`єктивним та неупередженим судом на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказані запобіжні заходи застосовуються, у тому числі при закінченні досудового розслідування, коли деякі ризики вже можуть зникнути.

З огляду на викладене, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу.

Так, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 вироком Рахівського районного суду від 19.04.2016 був засуджений за ст. 263 ч. 1 КК України до 3 років позбавлення волі, з застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим строком 1 рік. Отже, інкриміновані кримінальні правопорушення, ймовірно, вчинив під час дії іспитового терміну, у стані алкогольного сп`яніння. Він не має постійного місця роботи, являється розлученим. Суд не володіє жодними належними доказами на підтвердження міцності його соціальних зв`язків. Лікарських протипоказань проти утримання обвинуваченого під вартою суду не надано.

При цьому, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кількох злочинів, в тому числі особливо тяжкого, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 15 років або довічного позбавлення волі, що в свою чергу саме по собі може спричинити бажання обвинуваченого ухилитися від суду.

У межах зазначеного кримінального провадження судове слідство лише розпочато, (оголошено обвинувальний акт, з`ясовано порядок ведення судового слідства у кримінальному провадженні та за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_6 допитано одного свідка), проведено експертизу, потерпілий та інші свідки а також і сам обвинувачений не допитані, таким чином, перебуваючи на волі, обвинувачений може ухилитися від слідства та суду, матиме реальну змогу вплинути на них.

Підсумовуючи викладені вище обставини, колегія суддів вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки на даний час не відпали ризики, які були встановлені під час обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому строк дії запобіжного заходу обвинуваченому слід продовжити строком на два місяці.

Вирішуючи питання застосування до потерпілого заходів процесуального примусу, суд виходить з наступних міркувань.

Згідно з частиною 1 статті 57 КПК України потерпілий зобов`язаний прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості своєчасного прибуття - завчасно повідомити про це, а також про причини неможливості прибуття.

За невиконання процесуальних обов`язків на учасників кримінального провадження може бути накладено грошове стягнення відповідно до вимог ст.144 КПК України. Також, право суду про накладення на потерпілого грошового стягнення передбачено у ст.325 КПК України.

Згідно ст.139 КПК України якщо потерпілий, який був у встановленому КПК України порядку викликаний, не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття, на нього накладається грошове стягнення в розмірі від 0,5 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик слідчого судді, суду.

Відповідно до вимог ч.1 ст.321 КПК України головуючий в судовому засіданні забезпечує виконання учасниками кримінального провадження своїх обов`язків.

Беручи до уваги, що ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце проведення судового засідання, не з`явився до суду без поважних причин, не повідомив суд про свою неявку та про причини неможливості прибуття, тобто не виконав обов`язок, передбачений КПК України, суд, вважає за доцільне задовольнити клопотання прокурора та накласти грошове стягнення на потерпілого у розмірі 1 прожиткового мінімуму, що становить 2007 грн. ( розмір прожиткового мінімуму відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 рік, з 01.07.2019 року ).

Керуючись ст. ст. 139, 177, 178, 181, 183, 194, 321, 331 КПК України, ст.ст. 5, 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", суд, -

УХВАЛИВ:

Розгляд кримінального провадження 1-кп/305/121/19, внесеного в ЄРДР за №0001432 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ст.348 КК України відкласти на 14 год. 30 хв., дня 26 липня 2019 року, в залі судових засідань Рахівського районного суду.

Клопотання прокурора про продовження дії раніше обраного запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , строком на 2 (два) місяці, тобто по 07 вересня 2019 року, включно.

Накласти грошове стягнення на потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 у розмірі 2007 (дві тисячі сім ) гривень.

Роз`яснити, що особа, на яку накладено грошове стягнення та яка не була присутня під час розгляду цього питання судом, має право подати клопотання про скасування цієї ухвали до Рахівського районного суду Закарпатської області.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення та потерпілому ОСОБА_9 .

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3