Справа № 573/1715/19
Провадження №1-кп/573/159/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2019 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопілля кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 20 червня 2019 року за № 0000362 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з професійно технічною освітою, працюючого вантажником у ФОП ОСОБА_6 , розлученого, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не інваліда, раніше не судимого,

за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У точно невстановлений день та час у літку 2018 року, ОСОБА_4 , завідомо знаючи, що виготовлення вогнепальної зброї є протиправними діями, що тягнуть за собою кримінальну відповідальність, знайшов на смітнику біля с. Янченки Білопільського району Сумської області, колодку ударно-спусковим механізмом від мисливської рушниці та вирішив з неї виготовити вогнепальну зброю.

Реалізуючи свій злочинний намір, у літку 2018 року, у точно невстановлений під час досудового розслідування день та час ОСОБА_4 , діючи умисно, у власному домогосподарстві, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , до знайденої колодки з ударно-спусковим механізмом власноруч прикріпив ствол з металевої труби та зробив дерев`яний приклад, таким чином виготовив вогнепальну зброю, яку залишив зберігати у власному домогосподарстві.

20 липня 2019 року близько 14 год. 10 хв. ОСОБА_4 завідомо знаючи, що зберігання та носіння вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу є протиправними діями, що тягнуть за собою кримінальну відповідальність, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, після словесної сварки зі своїми родичами, які мешкають в АДРЕСА_2 направився до себе додому в АДРЕСА_2 , звідки виніс саморобну вогнепальну зброю типу рушниця, яку він виготовив сам, та тримаючи її в руках направився до домогосподарства своєї матері, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , тобто таким чином переніс вогнепальну зброю.

Прибувши до домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 здійснив два постріли у повітря з саморобної вогнепальної зброї типу рушниця, після чого вийшов з домогосподарства, де о 14 год. 39 хв. був помічений працівниками СРПП № 1 Білопільського ВП ГУНП в Сумській області та кинув саморобну вогнепальну зброю типу рушниця до кущів біля домогосподарства АДРЕСА_2 .

Відповідно до висновку судової балістичної експертизи № 19/119/6-3/176е від 11 вересня 2019 року, надана на дослідження рушниця, виявлена та вилучення 20 липня 2019 року під час проведення огляду події за адресою: АДРЕСА_2 , є гладкоствольною вогнепальною зброєю. Дана рушниця придатна для проведення пострілів мисливськими патронами 16 калібру. Надана рушниця виготовлена саморобним способом з використанням частин зброї промислового виготовлення, а саме колодки з ударно-спусковим механізмом одноствольної куркової гладкоствольної мисливської рушниці моделі «ЗК».

Здійснюючи умисні незаконні дії ОСОБА_4 усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій у вигляді настання суспільно-небезпечних наслідків від цих дій та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, дав покази, які відповідають фактичним обставинам, викладеним в обвинувальному акті та описовій частині вироку. Зокрема пояснив, що влітку 2018 року знайшов на смітнику біля с. Янченки Білопільського району Сумської області, колодку з ударно-спусковим механізмом від мисливської рушниці та вирішив з неї виготовити вогнепальну зброю. Згодом, він у власному домогосподарстві, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , до знайденої колодки з ударно-спусковим механізмом власноруч прикріпив ствол з металевої труби та зробив дерев`яний приклад, таким чином виготовив вогнепальну зброю, яку залишив зберігати у власному домогосподарстві. 20 липня 2019 року близько 14.00 год. він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, після словесної сварки зі своїми родичами, які мешкають в АДРЕСА_3 направився до себе додому в АДРЕСА_2 , звідки виніс саморобну вогнепальну зброю типу рушниця, яку він виготовив сам, та тримаючи її в руках направився до домогосподарства своєї матері, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 . Прибувши до домогосподарства за вказаною адресою, він здійснив два постріли у повітря з саморобної вогнепальної зброї. Далі приїхали працівники поліції, які вилучили вказану саморобну рушницю. У вчиненому широ розкаюється.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, відповідно до яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 , його захисник та прокурор правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій. Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку суду, доведена повністю.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України, тобто зберігання та носіння вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу та за ч. 1 ст. 263-1 КК України, як незаконне виготовлення вогнепальної зброї.

Призначаючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості скоєних ним злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї, його матеріальний стан, тощо.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно із ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, оскільки він критично оцінив вчинений ним злочин, своєю поведінкою під час судового провадження прагнув зменшити негативні наслідки своєї протиправної поведінки, активне сприяння розкриттю злочину, оскільки він правдиво повідомив про обставини вчинення злочину.

Обвинувачений ОСОБА_4 позитивно характеризується за місцем проживання про що свідчить довідка-характеристика із Білопільської міської ради (а. с. 45).

Раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а. с. 44, 46-47).

Як вбачається із наданого захисником Наказу (розпорядження) № 11 від 13 листопада 2019 року, Коломієць прийнятий на роботу до ФОП ОСОБА_6 вантажником з окладом 4 190 грн. (а. с. 42).

Крім того, за клопотанням прокурора провідний інспектор Білопільського РС філії ДУ «Центр пробації» склав досудову доповідь стосовно ОСОБА_4 враховуючи інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, а саме відсутність попередніх притягнень до кримінальної та адміністративної відповідальності, відповідно до якої орган пробації вважає, що виправлення останнього без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе, та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих громадян) (а. с. 37-40).

Обставиною, що згідно ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_4 є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Тому суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Отже, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, з урахуванням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого.
Приймаючи таке рішення, суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004).

Вимога додержання справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема, у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, які відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, якою гарантовано право кожного при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Зокрема, у п. 113 рішення у справі «Коваль проти України» від 19 жовтня 2006 року (заява №65550/01) ЄСПЛ зазначив, що основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість «будь-якого кримінального обвинувачення».

Таким чином, враховуючи декілька пом`якшуючих обставин, а саме: визнання вини, щире каяття, відношення обвинуваченого до скоєного, позитивну характеристика за місцем проживання, перше притягнення до кримінальної відповідальності, офіційне працевлаштування ОСОБА_4 на посаду вантажника до ФОП ОСОБА_6 , а також враховуючи позитивну досудову доповідь органу пробації, суд приходить до висновку, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання, за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу.

На переконання суду, призначене покарання достатнє для виправлення та перевиховання ОСОБА_4 відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання.

На підставі ст. 124 КПК України стягненню з обвинуваченого на користь держави підлягають процесуальні витрати за проведення судових експертиз в загальній сумі 10 362 грн. 66 коп. (а. с. 48-49).

Питання про речові докази необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України ( а. с. 50-53) .

Під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у рамках даного кримінального провадження не обирався. За результатами судового розгляду кримінального провадження підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд також не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263 та ч. 1 ст. 263-1 КК України, і призначити йому покарання за:

-ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу на користь держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.;

-ч. 1 ст. 263-1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу на користь держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом повного складання покарань, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одну тисячу сімсот) грн.
Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави 10 362 (десять тисяч триста шістдесят дві) гривні 66 копійок за проведення судових експертиз.

Речові докази: саморобну мисливську гладкоствольну рушницю 16 калібру, без номеру, яка поміщена у поліетиленовий пакет, опечатаний пломбою експертної служби МВС України № 7644338; гільзу 16 калібру 1 шт., яка поміщена до спеціалізованого пакету експертної служби МВСВ України № 2121733; гільзи 16 калібру 2 шт., які поміщено до спеціалізованого пакету експертної служби МВС України № 2121709; патрони 16 калібру 12 шт., гільзи 16 калібру 7 шт., які поміщені до спеціалізованого пакету експертної служби МВС України № 4059701, які зберігаються в камері схову речових доказів Білопільського ВП ГУНП в Сумській області - знищити (а. с. 50-53).

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя