Справа № 362/5744/19
Провадження № 1-кп-291/19
В И Р О К
іменем України

10 грудня 2019 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001190 від 26.08.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Чорнобиль Київської області, українця, громадянина України, одруженого, з неповною середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

26 серпня 2019 року приблизно о 13 год. 00 хв., між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які перебували в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , на ґрунті довготривалих неприязних відносин, які мали місце між останніми щодо спадщини та майна, виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_5 виник прямий умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . Реалізовуючи свій прямий злочинний умисел, направлений на нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 з мотиву особистих неприязних відносин, посягаючи на здоров`я людини, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 та маючи на меті настання таких наслідків ОСОБА_5 забіг до своєї кімнати, дістав ніж та повернувшись до потерпілого умисно наніс один удар лезом ножа в область черевної порожнини ОСОБА_6 , чим спричинив ОСОБА_6 , проникаюче поранення черевної порожнини з пошкодженням брижі товстого кишківника. Дане тілесне ушкодження у ОСОБА_6 за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, та спричинено від дії предмету з колюче-ріжучими властивостями, яким міг бути лезо ножа, при перпендикулярному розташуванні травмуючого предмету відносно тіла ОСОБА_6 в момент заподіяння.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , свою вину у вчинені інкримінованого йому злочину визнав повністю, підтвердив обставини вчиненого, погодившись з часом, місцем та способом вчинення злочину, і пояснив, що він дійсно 26.08.2019 року близько 13 години перебував з зятем ОСОБА_6 в своїй квартирі АДРЕСА_2 , де між ними на ґрунті неприязних відносин виник словесний конфлікт, під час якого він ножем наніс потерпілому ОСОБА_6 один удар в область живота. Також вказав, що він правильно розуміє всі обставини, дана позиція є добровільною, йому зрозуміло, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. У скоєному він повністю щиро розкаявся, просить суд суворо не карати його.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, зазначив, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого немає, щодо призначення міри покарання обвинуваченому поклався на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду не заперечували проти дослідження доказів щодо тих обставин, що ніким не оспорюються, та судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позицій, роз`яснивши йому про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати зазначені обставини у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_5 , у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України доведена повністю, а його умисні дії, які виразились у умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ст. 121 ч.1 КК України, ступінь тяжкості вказаного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину.

Дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше не судимий, одружений, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, характеризується посередньо.

Обставин, що відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд, враховуючи, що життя та здоро`я людини є найвищою соціальною цінністю, і ніхто не може свавільно посягати на її здоров`я та життя, приймаючи до уваги ступінь тяжкості і обставини вчиненого злочину, а також тяжкість наслідків вчиненого злочину, що настали, враховуючи дані щодо особи обвинуваченого, ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, думку потерпілого, наявність пом`якшуючої обставини та відсудність обяжуючимх покарання обставин, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого при призначенні мінімального покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.1 ст.121 КК України. При цьому суд вважає можливим застосування ст.ст. 75, 76 КК України і звільнення обвинуваченого від відбування призначеного цим вироком покарання за умови виконання певних обов`язків, оскільки виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання.

На думку суду, саме за таких обставин в повній мірі буде дотримано положення статті 50 КК України, згідно якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом порядку обмеження прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , змінити негайно звільнивши його в залі суду.

Керуючись ст.ст. 368,370,374 КПК України, суд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Відповідно до статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового терміну три роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно до статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Контроль за поведінкою ОСОБА_5 покласти на Васильківський міськрайонний відділ філії ДУ Центр пробації в м. Києві та Київській області.

Звільнити негайно ОСОБА_5 , з під варти в залі Обухівського районного суду.

Речові докази у кримінальному провадженні: футболку чоловічу з плямами бурого кольору, предмет, схожий на лезо ножа, а також смугасту футболку сіро-зеленого кольору з плямами бурого кольору та чорні шорти з жовтою смугою, що знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів Васильківського ВП, знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.

Суддя