Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/470/19 Головуючий у І - інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач у ІІ - інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2019 року. м. Кропивницький
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18.06.2019 року.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сорочанове Бобринецького району Кіровоградської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , не працюючого, не одруженого, освіта професійно-технічна, військовозобов`язаного, раніше неодноразово судимого:
- 09.11.2017 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян;
- 03.12.2018 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від призначеного покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки. Судимість не знята та не погашена,-
визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України ОСОБА_8 за сукупністю вироків частково приєднано до покарання за цим вироком невідбуту частину покарання за попереднім вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 03.12.2018 року та визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.
Речовий доказ, а саме мобільний телефон Nomi Evo М2 моделі «і5012», повернуто потерпілій ОСОБА_9 .
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати за проведення експертизи в сумі 858,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 , раніше неодноразово судимий, в період іспитового строку, скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, за таких підстав.
Так, 14 грудня 2018 року близько 21 години 00 хвилин ОСОБА_8 прийшов в гості до своїх знайомих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які проживають за адресою АДРЕСА_3 де у спальні вказаного домоволодіння разом розпивали спиртні напої.
В ході розпиття спиртних напоїв в ОСОБА_8 виникла сварка з ОСОБА_10 , тому ОСОБА_8 вирішив покинути вказане домоволодіння. Близько 22 години 00 хвилин, ОСОБА_8 виходячи з будинку вказаного домоволодіння в спальні на підлозі побачив мобільний телефон Nomi Evo М2 моделі і5012 (ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 ), який на праві власності належить ОСОБА_9 , після чого в нього виник умисел на повторне таємне викрадення чужого майна.
Реалізовуючи свій злочинний намір спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна ОСОБА_8 , керуючись корисливим мотивом та ціллю особистого збагачення, при раптово виниклому умислі, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, шляхом вільного доступу, підняв з підлоги спальні мобільний телефон Nomi Evo М2 моделі і5012 (ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ІМЕІ 2: НОМЕР_3 ), вартістю, відповідно до висновку експерта Кіровоградського НДЕКЦ МВС України №20 від 10.01.2019 року, станом цін на 14 грудня 2018 року, 967,67 грн., поклав його до кишені своєї куртки та покинув вказане домоволодіння, таким чином незаконно заволодів ним.
Викрадене майно ОСОБА_8 обернув у свою власність та розпорядився ним на власний розсуд як особистим, а саме цього ж дня, будучи у центрі міста Бобринець Кіровоградської області, продав вказаний мобільний телефон Nomi Evo М2 моделі і5012 (ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ) необізнаному в його злочинних діях ОСОБА_11 за грошові кошти в сумі 100 гривень.
Отже, своїми злочинними діями ОСОБА_8 завдав майнової шкоди потерпілій ОСОБА_9 на загальну суму 967 гривень 67 копійок.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичних обставин справи просив скасувати вирок суду першої інстанції та направити справу на новий судовий розгляд до Бобринецького районного суду Кіровоградської області в іншому складі суду.
Свої вимоги обґрунтував тим, що ОСОБА_8 є особою, яка перенесла складну травму голови, з операційним втручанням та встановленням пластини в частині підкори головного мозку.
Вказав, що в матеріалах обвинувального акту містяться відомості про наявність інвалідності у засудженого та відомості про неодноразове перебування його у реабілітаційних центрах, з метою погіршення психічного здоров`я. Про те ні сторона обвинувачення, ні суд з власної ініціативи не поставив на обговорення питання про призначення судово-психіатричної експертизи з метою встановлення осудності засудженого на момент вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. Не проведення зазначеної експертизи порушує права засудженого ОСОБА_8 та порушує вимоги кримінального та кримінально-процесуального кодексу, а тому вирок постановлений без з`ясування цих обставин підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідача, захисника-адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Досудове розслідування та судове слідство у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_8 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 гл.28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

Оскільки, учасниками процесу доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 не оскаржується, колегія суддів не входить в їх обговорення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу винного, який неодноразово судимий, скоїв злочин під час іспитового строку маючи не зняту та не погашену судимість, за місцем проживання характеризується посередньо та ніде не працює. Врахував обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обтяжуючих покарання обставин. Врахував висновок досудової доповіді Бобринецького РВ з питань пробації, відповідно якої, існує високий ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та відсутність можливості його виправлення без ізоляції від суспільства та те, що ОСОБА_8 не вперше притягується до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів з корисливих мотивів, даний злочин скоїв маючи не зняту та не погашену судимість в період іспитового строку визначеного вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 03.12.2018 року, згідно якого ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 2-х років позбавлення волі та на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки, але він позитивних висновків не зробив та знову скоїв злочин з корисливих мотивів та обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі та остаточно із застосуванням ст.71 КК України із частковим приєднанням до покарання за новим вироком не відбутої частини покарання за попереднім вироком, визначивши покарання у виді позбавлення волі, та дійшов правильного висновку, що його виправлення можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства, яке на переконання колегії суддів буде відповідати тяжкості вчиненого, обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченого, є обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так і іншими особами, а ще буде відповідати меті покарання, визначеного у ст.50 КК України.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту стосовно того, що ні сторона обвинувачення, ні суд з власної ініціативи не поставив на обговорення питання про призначення судово-психіатричної експертизи з метою встановлення осудності засудженого на момент вчинення кримінального правопорушення та, що не проведення зазначеної експертизи порушує права засудженого ОСОБА_8 є безпідставними, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження захисником ОСОБА_7 в судовому засіданні клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи не заявлялося.
Крім того, на запит слідчого щодо перебування обвинуваченого ОСОБА_8 на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога, Бобринецькою центральною районною лікарнею зазначено, що 21.12.2018 року у психіатра та нарколога на обліку не перебуває (а.к.п. 115).
Так, в матеріалах кримінального провадження лист Дніпропетровської Обласної Громадської Організації «Дніпропетровський Центр Здорової Молоді» з якого вбачається, що ОСОБА_8 з 21.07.2018 року по 21.10.2018 року проходив курс психо-соціальної реабілітації у реабілітаційному центрі Дніпропетровської Обласної Громадської Організації. Разом із тим, із даного листа вбачається, що реабілітаційний центр Дніпропетровської Обласної Громадської Організації «Дніпропетровський Центр Здорової Молоді» не є медичним закладом та не надає медичних послуг (а.к.п.121).
Відповідно характеристики наданої Дніпропетровською Обласною Громадською Організацією «Дніпропетровський Центр Здорової Молоді» ОСОБА_8 курс реабілітації пройшов частково, припинив курс за власною ініціативою. За час проходження курсу характеризується в цілому позитивно. Суттєвих порушень правил та вимог програми не допускав. Без особливого ентузіазму ставився до програми реабілітації. Характеризується мінливим настроєм та психо-емоціональною нестабільністю. У вживанні наркотичних засобів та алкоголю під час проходження курсу реабілітації помічений не був (а.к.п.120).
Даних стосовно наявності у обвинуваченого психічних розладів, у зв`язку із чим суд повинен був під час розгляду кримінального провадження призначити судово-психіатричну експертизу матеріали кримінального провадження не містять. Більше того ні в судовому засіданні суду першої інстанції ні в судовому засіданні апеляційної інстанції належних доказів у підтвердження наявності психічної хвороби у обвинуаченого ОСОБА_8 ні самим обвинуваченим ін. його захисником не надано.

Порушень вимог кримінального процесуального закону яке б стало підставою для скасування по суті правильного винесеного судом рішення колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що вирок суду першої інстанції є законним, мотивованим та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні, а тому апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18.06.2019 року стосовно ОСОБА_8 - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_12 Ремез