Справа № 128/1493/19
УХВАЛА
Іменем України
11 липня 2019 року м. Вінниця

Вінницького районного суду Вінницької області у складі :

головуючої - судді ОСОБА_1 , при секретарі- ОСОБА_2

за участю: прокурора- ОСОБА_3 представника закладу- ОСОБА_4 , захисника- ОСОБА_5 , особи, щодо якої вирішується питання- пацієнт ОСОБА_6

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці заяву лікаря- психіатра відділення №1 ВОПЛ № 2 ОСОБА_4 про продовження примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації у заклад з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом у «Відділенні №1 для примусових заходів медичного характеру з посиленим наглядом, активний тип суспільної небезпеки, чоловіче», відносно пацієнта ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

УСТАНОВИВ:
05.06.2019 до Вінницького районного суду Вінницької області надійшла вищевказана заява, яка мотивована тим, що у Вінницькій обласній психіатричній лікарні №2, відділенні №1 для примусових заходів медичного характеру з посиленим наглядом, активний тип суспільної небезпеки, чоловіче, на лікуванні з 31.05.2019 знаходиться пацієнт ОСОБА_6 з діагнозом: Хронічний органічний маячний (шизофреноподібний) розлад судинного ґенезу.
Пацієнт ОСОБА_6 перебуває на лікуванні в ВОПЛ №2 відповідно до ухвали Тиврівського районного суду Вінницької області від 28.09.2016 про застосування до нього примусових заходів медичного характеру у виді примусового лікування за вчинення злочину, передбаченому ч.2 ст.125 КК України.
На основі огляду комісії лікарів психіатрів за №16 від 03.06.2019 ОСОБА_6 на даний час, представляє суспільну небезпеку і внаслідок стану свого здоров`я потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у «Відділенні №1 для примусових заходів медичного характеру з посиленим наглядом, активний тип суспільної небезпеки, чоловіче», в зв`язку з чим просить задовольнити заяву.

Заявник лікарь ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав заяву у повному обсязі з підстав зазначених у ній, суду доповнив, що на даний час у пацієнта ОСОБА_6 спостерегаєюься проблеми із пам`яттю , у нього відсутнє критичне ставлення до скоєного, він підозрілий, проявляє неадекватні реакції на дії персоналу установи, усіх підозрює у зговорі проти нього, проявляє агресію.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення даної заяви, оскільки вважає її обґрунтованою.

Захисник ОСОБА_5 просила відмовити в задоволенні даної заяви, посилаючись на те, що вона особисто спілкувалась з ОСОБА_6 , який повідомив, що він здоровий, однак вона не медик, тому стверджувати даний факт вона не може.

Особа, щодо якої розглядається заява - ОСОБА_6 заперечив з приводу задоволення даної заяви, вказав, що він себе добре почуває, у нього багато справ на волі , він є відомий журналіст та громадський активіст, тому у даний лікувальний заклав був поміщений навмисно, з метою перешкоджання його діяльності. Суду зазначив, що родичів не має, син пропав безвісно; його будинок згорів. Просив відмовити в задоволенні даної заяви.

Вислухавши міркування учасників кримінального процесу, дослідивши заяву та додані до неї матеріали, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню входячи з такого.

Відповідно до ч. 3 ст. 514 КПК розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється у передбаченому ст. 95 Кримінального кодексу України та ст. 512 КПК порядку.

Згідно ст. 95 КК продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Аналогічна норма права міститься і у ч. 3 ст. 19 Закону України Про психіатричну допомогу.

Судом установлено, що пацієнт ОСОБА_6 перебуває на лікуванні в ВОПЛ №2 відповідно до ухвали Тиврівського районного суду Вінницької області від 28.09.2016 про застосування до нього примусових заходів медичного характеру у виді примусового лікування за вчинення злочину, передбаченому ч.2 ст.125 КК України.
З висновку комісії лікарів психіатрів щодо ОСОБА_6 до якого застосовуються примусові заходи медичного характеру за № 16 від 03.06.2019 вбачається, що ОСОБА_6 страждає на діагноз: Хронічний органічний маячний (шизофреноподібний) розлад судинного ґенезу та на даний час, представляє суспільну небезпеку і внаслідок стану свого здоров`я потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у «Відділенні №1 для примусових заходів медичного характеру з посиленим наглядом, активний тип суспільної небезпеки, чоловіче» (а.с.2-3). Також з даного висновку, убачається анамнез життя пацієнта, анамнез психічної хвороби, з якої зокрема убачається, що ОСОБА_6 уперше ще в 2013 році був поставлений психіатричний діагноз, але в умовах стаціонару він не лікувався, а був направлений до Тиврівського психоневрологічного інтернату, де 31.07.2019 вчинив суспільно небезпечне діяння, а саме наніс санітарці декілька ударів. Ухвалою Тиврівського районного суду від 28.09.2016 за даним фактом були застосовані до пацієнта примусові заходи медичного характеру. З 31.05.2019 поступив на стаціонарне лікування у ВОПЛ № 2.

Згідно до даним патопсихологічного дослідження за даним висновком, судом установлено, що пацієнт ОСОБА_6 під час роботи швидко утомляється , виснажується; маячних ідей не висловлює , але вважає, що на нього звели наклеп, що він переслідується по політичним мотивам, цитує Біблію; розладів сприйняття не виявляє; емоційна лабільний, афективно стабільний; настрій знижений, тривожний; виявляє немотивовану непряму агресію; фізичну агресію здійснює внаслідок неправильного розуміння поведінки і висловлювань оточуючих; агресивність часом поєднується з буркотливістю; підозрілістю, невдоволенням; критика відсутня.

Аналізуючи надані письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки пацієнт ОСОБА_6 продовжує страждати психічним захворюванням, на теперішній час продовжує представляє суспільну небезпеку і внаслідок стану свого здоров`я потребує продовження застосованого примусового заходу медичного характеру, у виді госпіталізації у спеціалізований заклад з надання психіатричної допомоги у «Відділенні №1 для примусових заходів медичного характеру з посиленим наглядом, активний тип суспільної небезпеки, чоловіче».

Посилання пацієнта ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_5 на те, що у задоволенні даної заяви необхідно відмовити, оскільки ОСОБА_6 здоровий та почуває себе добре, суд вважає хибними, оскільки у суду відсутні письмові докази про те, що на даний час ОСОБА_6 одужав, не потребує такого лікування чи в силу свого психічного стану перестав станови суспільну небезпеку для оточуючих.

Тому, дана заява підлягає до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст. 19 Закону України Про психіатричну допомогу, ст. 95 КК України, ст. ст. 512, 514, 516 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Заяву лікаря- психіатра відділення №1 ВОПЛ № 2 ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації у заклад з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом у «Відділенні №1 для примусових заходів медичного характеру з посиленим наглядом, активний тип суспільної небезпеки, чоловіче», відносно пацієнта ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не більш ніж на шість місяців.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду Вінницької області, шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня проголошення ухвали.

Повна ухвала суду проголошена 15.07.2019 о 17.20 годин.

Суддя : ОСОБА_1