Ухвала

Іменем України
31 жовтня 2019 року

м. Київ
провадження № 51-5371 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_5 .

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 26 липня 2019 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого:

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.
Задоволено цивільні позови, стягнуто на користь держави процесуальні витрати та прийнято рішення щодо речових доказів.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року вирок Дарницького районного суду м. Києва від 26 липня 2019 року залишено без зміни.
За вироком суду ОСОБА_5 визнаний винуватим у тому, що він, біля 18 години 50 хвилин 8 лютого 2019 року, знаходячись за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння і бажаючи настання смерті ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, наніс останньому 6 ударів клинком армійського кортика в область шиї та 5 ударів в область грудей , тобто в життєво-важливі органи, в результаті чого останній помер на місці.

Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону просить ухвалу Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Вважає, що суд в порушення вимог ст. 419 КПК України проігнорував частину доводів апеляційної скарги, не вказав мотиви, з яких виходив при постановленні ухвали та не зазначив підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Мотиви Суду
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є зокрема істотне порушення кримінального процесуального закону.
Згідно до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Доводи, на які посилається у касаційній скарзі захисник, були предметом перевірки апеляційним судом, який зазначив про відсутність порушень вимог КПК України, що перешкодили чи могли перешкодити ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Зазначені в ухвалі суду мотиви про визнання цих доводів безпідставними, колегія суддів знаходить обґрунтованими.
Зокрема, захисник вказував про визнання недопустимими доказами протоколу огляду місця події від 8 лютого 2019 року, протоколу огляду трупа від 9 лютого 2019 року, проколу слідчого експерименту від 9 лютого 2014 року та протоколу огляду місця події - моргу від 9 лютого 2014 року, оскільки процесуальні дії проводилися в приміщеннях без дозволу слідчого судді. Колегія суддів апеляційного суду погодилася із висновками суду першої інстанції про визнання даних доказів допустимими, переконалась у відсутності передбачених законом підстав для визнання вказаних протоколів та похідних доказів недопустимими доказами.
Заслуговує на увагу те, що огляд місця події слід відрізняти від такої слідчої дії, як обшук.
Так, обшук - це слідча дія, що полягає в примусовому обстеженні приміщень, споруд, ділянок місцевості та інших об`єктів, які перебувають у віданні певних осіб з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду за наявності ймовірних даних про те, що розшукуване приховане в певному місці чи в певної особи.
У той же час огляд місця події - це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію та вилучення різних речових доказів, з`ясування характеру події, що відбулася, встановлення особи злочинця та мотивів скоєння злочину. Огляд місця події є однією з перших та невідкладних слідчо-оперативних дій, а також джерелом отримання доказів. За змістом статей 214, 223, 237 КПК України огляд є слідчою дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після огляду. Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі.
Судами було вірно встановлено, що підставою для проведення огляду місця події (житла) стало повідомлення про смерть ОСОБА_6 . З метою перевірки вказаної інформації та з`ясування події, що відбулася, було здійснено огляд квартири, в процесі якого виявлено труп потерпілого з ознаками насильницької смерті. Місце виявлення трупа завжди вважається місцем події незалежно від того, де настала смерть певної людини. Отже, зазначена слідча дія була невідкладною, здійснювалася з метою перевірки отриманої інформації та не потребувала попереднього дозволу суду.
Заслуговує на увагу також те, що дружина потерпілого, яка є власником квартири , надала добровільну згоду на проведення в квартирі процесуальних дій.
Що стосується моргу, то варто зазначити, що морг це спеціально обладнане приміщення лікарні, судово-медичного закладу для збереження, впізнання, розтину та видачі трупів для поховання, яке перебуває у державній або комунальній власності і проведення огляду трупа у вказаному приміщенні не потребує дозволу слідчого судді, оскільки само по собі випливає із специфіки діяльності вказаного закладу.
Вказана позиція узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 5 червня 2019 року (справа 658/2924/16-к, провадження 51-531км18).
Щодо вказівки захисника на відсутність відеофіксації проведення слідчого експерименту, судом апеляційної інстанції правильно вказано про відсутність порушення вимог КПК України, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 240 КПК України відеозапис вказаної процесуальної дії не є обов`язковим і в ході досудового слідства сторона захисту не була позбавлена можливості заявити клопотання про його проведення.
Також, апеляційним судом вірно зазначено про відсутність підстав визнання недопустимим доказом протоколу огляду ОСОБА_5 від 9 лютого 2014 року через порушення права на захист.
Огляд - це слідча дія, що полягає у безпосередньому сприйнятті зовнішніх ознак матеріальних об`єктів з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.
Зі змісту судових рішень вбачається, що під час огляду ОСОБА_5 , на його одязі було виявлено сліди злочину. Факт наявності на одягу слідів червоно-бурого кольору, зовні схожих на кров, став однією із підстав його затримання і в подальшому пред`явлення підозри у вчиненні умисного вбивства. З огляду на це, суди вірно вказали про відсутність порушення права на захист під час проведення процесуальної дії.
Наостанок, колегія суддів апеляційного суду не залишила поза увагою доводи апеляційної скарги захисника про те, що висновок експерта № 403/2 від 25 квітня 2014 року є неналежним доказом, оскільки постанова про його призначення датована 8 лютого 2014 року, а відомості про вчинення злочину внесені до ЄРДР 9 лютого 2014 року. Суд погоджується із висновком про те, що вказано помилка є механічною і не може слугувати підставою для визнання доказу неналежним.
Ухвала Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року відповідає вимогам кримінального процесуального закону, є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому Суд не вбачає підстав для її скасування.
Ураховуючи наведені у скарзі мотиви та надані до неї копії судових рішень, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд дійшов висновку, що підстав для задоволення касаційної скарги захисника немає.

З цих підстав Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_7 ОСОБА_3