ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/380/19 Справа № 711/1415/19 Категорія: : ч.2 ст.125 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 грудня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддів за участю: при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

законного представника потерпілого

ОСОБА_10

представника потерпілого - адвоката

ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, потерпілого ОСОБА_9 та його законного представника ОСОБА_10 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 серпня 2019 року, яким

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Черкаси, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого та не навчається, не одруженого, учасником бойових дій, депутатом, інвалідом не являється, проживаючого та зареєстрованого: за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого

визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. Цивільний позов законного представника потерпілого ОСОБА_10 про стягнення з ОСОБА_7 526,70 грн. матеріальної шкоди, 200 000 грн. моральної шкоди, 11 000 грн. витрат на юридичні послуги задоволено частково. Вирішено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 526,70 грн. матеріальної шкоди, 5000 грн. моральної шкоди, 11 000 грн. витрат на юридичні послуги.

Вирішено долю речових доказів у відповідності до вимог ст. 100 КПК України,

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що 23.09.2016 року близько 21:30 год. разом з особою відносно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, перебуваючи на території спортивного майданчика Черкаської загальноосвітньої школи № 25 по вул.Нарбутівська, 206 у м.Черкаси, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, які виникли у нього під час сварки з ОСОБА_9 , умисно спричинив останньому тілесні ушкодження за наступних обставин. Так, ОСОБА_7 наніс ОСОБА_9 декілька ударів кулаком в область голови, обличчя та носа, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді травми голови зі струсом головного мозку, крововиливами та саднами м`яких тканин обличчя, голови носа, які згідно висновку експерта № 02-01/2163 від 11.12.2017 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор, потерпілий ОСОБА_9 та його законний представник ОСОБА_10 подали апеляційні скарги.

Прокурор просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, мотивуючи тим, що на час судового розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 з моменту вчинення ним у віці до вісімнадцяти років кримінального правопорушення невеликої тяжкості, а саме з 23.09.2016, минуло понад 2 роки, що відповідно до ст.ст. 49,106 КК України є строком давності, встановленим КК України, для вирішення питання про звільнення від кримінальної відповідальності осіб, які вчинили кримінальні правопорушення у неповнолітньому віці. Незважаючи на факт закінчення на час судового розгляду строків давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності, питання позиції учасників кримінального провадження щодо подальшого його здійснення у зв`язку із настанням передбачених ст.ст. 49, 106 КК України підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, на обговорення сторін не виносилось. Судом не з`ясовувалась думка обвинуваченого щодо його звільнення від кримінальної відповідальності за строками давності, не роз`яснено суть зазначеної підстави звільнення від кримінальної відповідальності, як нереабілітуючої, і право заперечувати про закриття кримінального провадження з цієї підстави, яке передбачено ч. 3 ст. 286 КПК України.

Потерпілий та його законний представник просять вирок скасувати та винести новий, яким призначити ОСОБА_7 максимальне покарання, передбачене ч.2 ст.125 КК України, тобто арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років. Задовольнити цивільний позов в частині компенсації моральної шкоди повністю та стягнути з ОСОБА_7 200 000 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказують на те, що вирок підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також невідповідністю висновків суду щодо розміру стягнення моральної шкоди.

Вважають, що суд невірно визначив вид покарання, оскільки обвинувачений не працює та не навчається, тобто самостійного доходу не має.

В суді першої інстанції потерпілий та його законний представник наполягали на призначенні обвинуваченому міри покарання не у вигляді штрафу, а у застосуванні максимального покарання, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, тобто арешту на строк до шести місяців або обмеження волі на строк до двох років.

Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди судом не враховано глибину моральних страждань потерпілого, погіршення його стану здоров`я внаслідок душевних страждань та хвилювань. Не враховано також, що обвинувачений займається змішаними єдиноборствами.

До початку апеляційного розгляду, обвинувачений подав клопотання про застосування відносно нього ст. 106 КК України та просив звільнити його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строку давності, так як злочин був скоєний ним у неповнолітньому віці.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, міркування потерпілого та його законного представника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку обвинуваченого, та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги потерпілого та його законного представника, частково підтримали апеляційну скаргу прокурора, в частині звільнення від кримінальної відповідальності, просили звільнити від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строку давності, вивчивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 серпня 2019 року не відповідає вказаним вимогам.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом.

Так, ст. 49 КК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули строки, визначені пунктами частини 1 даної статті.

В той же час, строки звільнення від кримінальної відповідальності та від відбування покарання неповнолітніх передбачені в ст. 106 КК України, згідно якої, звільнення від кримінальної відповідальності та відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності до осіб, які вчинили злочин у віці до вісімнадцяти років, застосовується відповідно до статей 49 та 80 цього Кодексу з урахуванням положень, передбачених цією статтею.

Згідно з ч.2 ст.106 КК України за вчинення злочину невеликої тяжкості встановлюється строк давності - два роки.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Частиною 2 п. 1 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Незважаючи на вказані положення статей, суд в порушення вимог ч.2 ст.285 КПК України не роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_7 можливість звільнення від кримінальної відповідальності за строками давності.

Крім того, згідно роз`яснень, наведених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» умовою звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 106 КК є вчинення злочину невеликої чи середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого особою у віці до 18 років. Розгляд справи після досягнення особою зазначеного віку не створює перешкод для застосування цієї статті. За наявності обставин, передбачених у частинах 1 і 2 ст. 106 та ст. 49 КК України, звільнення від кримінальної відповідальності осіб, які вчинили злочин у віці до 18 років, є обов`язковим.

Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, то суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження, але до набрання вироком суду законної сили.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, який згідно ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 вчинив дане кримінальне правопорушення 23.09.2016, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за злочин не зупинявся та не переривався.

Вищенаведені обставини свідчать, що строк притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності закінчився.

Таким чином, з урахуванням положень вказаних статей, обвинувачений ОСОБА_7 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за спливом строків давності, оскільки з часу вчинення ним злочину у неповнолітньому віці, а саме з 23.09.2016 минуло більше трьох років.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора, потерпілого та його представника підлягають до часткового задоволення, а клопотання обвинуваченого до задоволення, ОСОБА_7 необхідно звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, вирок скасувати, кримінальне провадження - закрити.

Відповідно до ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

При цьому, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК підставах, цивільний позивач не позбавлений права пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 284, 405, 407, 417, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги прокурора, потерпілого ОСОБА_9 та його законного представника ОСОБА_10 - задовольнити частково.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення його від кримінальної відповідальності задовольнити.

Вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 серпня 2019 року стосовно ОСОБА_7 скасувати.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, на підставі ст.ст. 49, 106 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Головуючий :

Судді :