Дата документу 24.10.2019 Справа № 333/6026/19
запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/1073/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №333/6026/19Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

законного представника ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 15 жовтня 2019 року про застосування запобіжного заходу щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

ВСТАНОВИЛА
Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 15 жовтня 2019 року задоволено клопотання слідчого та до ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 10 грудня 2019 року.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, посилається на її незаконність та необґрунтованість, зазначає про відсутність доказів, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК, та просить ухвалу суду скасувати та обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту або застави.

Під час апеляційного розгляду підозрюваний ОСОБА_7 , його законний представник ОСОБА_8 і захисник ОСОБА_9 підтримали апеляційну скаргу. Прокурор проти скарги захисника заперечила.

Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що старший слідчий СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 звернулася до суду з погодженим прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні передбаченого ч.2 ст.186 КК злочину.

В клопотанні зазначено, що 13 жовтня 2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні передбаченого ч.2 ст.186 КК злочину.

З посиланням на наявність передбачених п.п.1, 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК ризиків, слідчий просив застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Слідчий суддя задовольнив клопотання слідчого, посилаючись на те, що менш суворий запобіжний захід не зможе запобігти наявним у провадженні ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Проте, колегія суддів не погоджується з прийнятим слідчим суддею рішенням, з огляду на таке.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_7 винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя не в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального законодавства України, а саме припустився порушень вимог ст.ст.177, 178, 183, 194 КПК, які істотно вплинули на правильність прийнятого рішення.

За таких обставин, застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_7 найбільш суворий запобіжний захід, слідчим суддею не з`ясовано та не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що при оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошеними видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними ("Боцано проти Франції").

У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів ("Боротюк проти України" п. 62).

Сама по собі тяжкість злочину, в якому підозрюється особа, не може бути підставою для обґрунтування твердження про можливу втечу цієї особи ("Piruzyan v. Armenia" п. 95).

Так, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 раніше не судимий, є неповнолітньою особою, навчається у Запорізькому коледжі радіоелектроніки Національного університету «Запорізька політехніка», має позитивні характеристики, постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки, провину визнає в повному обсязі.

Наведені дані в своїй сукупності, як вважає колегія суддів, дають підстави вважати, що застосування до ОСОБА_7 такого виключного запобіжного заходу як тримання під вартою є невиправдано суворим запобіжним заходом. Зокрема, хоча повідомлена ОСОБА_7 підозра є обґрунтованою, однак з огляду на дані про особу підозрюваного, його неповнолітній вік, міцність його соціальних зв`язків, сімейний стан та інші обставини, передбачені ст.178 КПК, які свідчать на користь зменшення ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК, в даному кримінальному провадженні існує можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. Тому колегія суддів приходить до висновку, що відносно підозрюваного ОСОБА_7 може бути застосований більш м`який запобіжний захід.

У зв`язку з цим колегія суддів переконана, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби.

На підставі викладеного, колегія суддів не погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 такого заходу забезпечення кримінального провадження, як запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки обставин необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає, крім того при здійсненні вибору між залишенням під вартою та звільненням презумпція залишається за звільненням ("Bykov v. Russia" п. 61).

У відповідності до вимог п.1 ч.3 ст.202 КПК підозрюваний підлягає негайному звільненню. Виконання зазначеної ухвали, згідно ч.3 ст.181 КПК покладається на орган Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 15 жовтня 2019 року про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 в частині визначення підозрюваному виду запобіжного заходу і переліку обов`язків змінити з тримання під вартою на домашній арешт в період часу з 19 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступного дня, шляхом заборони підозрюваному залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_2 .

Звільнити ОСОБА_7 з-під варти.

Покласти на ОСОБА_7 обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з будь-яким свідком, іншими підозрюваними та потерпілим в цьому кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуватиме, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Термін дії домашнього арешту та обов`язків, покладених судом, визначити в межах дії запобіжного заходу, тобто до 10 грудня 2019 року включно.

У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 КПК. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підлягає виконанню після її проголошення.

Ухвалу передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_7 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4