490/7602/19 04.09.2019
н/п 1-кс/490/5827/2019
Справа № 490/7602/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2019 року м. Миколаїв
Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000438 внесеного 28.08.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань підозрюваному:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нова Одеса Миколаївської області, українцю, громадянину України, з середньою освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, офіційно не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 , слідчий ОСОБА_5
підозрюваний ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_6
в с т а н о в и в:
29 серпня 2019 року слідчий СУ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області капітан поліції ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва із погодженим прокурором прокуратури Миколаївської області ОСОБА_7 , клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_3 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 268 КК України у кримінальному провадженні №0000438, відомості про яке 28.08.2019 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Вислухавши думку прокурора, який доводи клопотання підтримав, думку підозрюваного, захисника які проти застосування запобіжного заходу у виді триманні під вартою заперечували, оскільки вважають, що ризики, на які посилається прокурор не є реальними, а повідомлена підозра не обґрунтована, дослідивши матеріали клопотання, матеріали досудового розслідування, слідчий суддя дійшов наступного.

Так, з клопотання та наданих слідчому судді матеріалів досудового розслідування вбачається, що 28.08.2019 року до ЄРДР були внесені відомості про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 268 КК України, суть якого полягає у наступному.

27.08.2019 приблизно о 20:15 год., водій ОСОБА_3 в порушенні вимог п. п. 2.1 «а» ПДР України, не маючи права керувати транспортними засобами у зв`язку з відсутністю посвідчення водія, сів за кермо та керував автомобілем «ВАЗ 21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під впливом наркотичних речовин, ігноруючи заборону керувати транспортним засобом у такому стані, передбачену п. п. 2.9 «а» ПДР України.

Рухаючись по автодорозі Н-24 «Благовіщенське - Миколаїв» в Новоодеському районі Миколаївської області у напрямку м. Нова Одеса, водій ОСОБА_3 , грубо порушуючи вимоги п. п. 2.3 «б», 2.9 «а», 10.1 та 12.1 ПДР України, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її змін, перед зміною напрямку свого руху не переконався, що це буде безпечним, не врахував дорожню обстановку втратив контроль над своїм транспортним засобом, який в некерованому стані перекинувся на проїзній частині.

В результаті ДТП малолітній пасажир автомобіля «ВАЗ 21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_2 , від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди. Малолітніх пасажирів ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 із тілесними ушкодженнями госпіталізовано до Миколаївської обласної дитячої лікарні.

За вказаних дій, ОСОБА_3 підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому ОСОБА_8 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

28.08.2019 ОСОБА_3 в порядку ст. 208 КПК України затримано та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Підозру ОСОБА_3 прокурор підтверджує зібраними доказами, зокрема: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 27.08.2019 року та схемою до нього, де зафіксовано місце вчинення кримінального правопорушення та слідову інформацію залишену транспортним засобом, яким керував підозрюваний ОСОБА_3 ; показами свідка ОСОБА_11 , який повністю підтверджує механізм вчинення ОСОБА_3 даної ДТП.

З огляду на вищевикладене, з метою забезпечення виконання покладених на ОСОБА_3 процесуальних обов`язків, у слідчого виникла необхідність у застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні умисного злочину, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

З метою запобігання спроби ОСОБА_3 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідка, потерпілого, експертів у цьому ж кримінальному провадженні, прокурор просить застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно п. 3 абз. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" від 25.04.2003 року №4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки. В пункті 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003 в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення, та наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Проте, прокурором у судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам.

Крім того, як встановлено під час судового засідання, ОСОБА_3 має постійне місце проживання, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у цивільному шлюбі, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Однак, позитивні відомості про особу підозрюваного не зменшують наявних ризиків, проте встановлена інформація про ОСОБА_3 свідчить про його міцні соціальні зв`язки, і застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не виправдовує потреби досудового розслідування, тому слідчий суддя приходить до висновку, про залишення без задоволення клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, який на думку слідчого судді є достатнім задля запобігання встановленим ризикам.

Отже, керуючись п. "с" ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25 квітня 2003 року "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства", ст. ст. 177, 178, 183, 186, 309, 392 КПК України,

п о с т а н о в и в :
Клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без задоволення.

Застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 27 жовтня 2019 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_3 на строк до 27 жовтня 2019 року наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- цілодобово не відлучатися з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

- носити електронний засіб контролю;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування як особисто так і через інших осіб із потерпілою ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також із свідками у кримінальному провадженні: ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_6 , малолітніми ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Підозрюваного ОСОБА_3 негайно доставити до місця проживання: АДРЕСА_1 та звільнити.

Ухвалу суду направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1