УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001036, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 вересня 2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в:
19 вересня 2019 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва поштою надійшло клопотання слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про арешт майна, тимчасово вилученого 16 вересня 2019 року під час проведення невідкладного обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у квартирі АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні № 0001036, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 вересня 2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: - студентського квитка серії № НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_6 ; - студентського квитка серії № НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_7 ; - посвідчення водія № НОМЕР_3 , виданого на ім`я ОСОБА_8 ; - міжнародного посвідчення студента серії № НОМЕР_4 , виданого на ім`я ОСОБА_7 ; - свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на ОСОБА_9 серії № НОМЕР_5 автомобіля марки Mercedes Benz, державний реєстраційний номер НОМЕР_6 , чорного кольору, 1997 року випуску; - картки «Скарбниця» № НОМЕР_7 ; - картки «WOG» № НОМЕР_8 ; - картки оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_9 .

Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що СУ ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001036, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 вересня 2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

16 вересня 2019 року під час проведення невідкладного обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у квартирі АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено наступне майно: - студентський квиток серії № НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_6 ; - студентський квиток серії № НОМЕР_2 , виданий на ім`я ОСОБА_7 ; - посвідчення водія № НОМЕР_3 , видане на ім`я ОСОБА_8 ; - міжнародне посвідчення студента серії № НОМЕР_4 , видане на ім`я ОСОБА_7 ; - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ОСОБА_9 серії № НОМЕР_5 автомобіля марки Mercedes Benz, державний реєстраційний номер НОМЕР_6 , чорного кольору, 1997 року випуску; - картку «Скарбниця» № НОМЕР_7 ; - картку «WOG» № НОМЕР_8 ; - картку оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_9 .

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 вересня 2019 року було надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у квартирі АДРЕСА_1 , в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України.

Слідчий СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, однак звернулась до суду з заявою (вх. № 94020), в якій просила вирішити питання про арешт тимчасово вилученого майна за її відсутності.

Власник тимчасово вилученого майна, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини свого неприбуття. Разом із цим, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України його неявка не перешкоджає розгляду клопотання слідчого про застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, згідно зі статтями 131 та 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Разом із цим, на переконання слідчого судді, у клопотанні належним чином не доведено той факт, що майно, на яке слідчим планується накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та має значення речових доказів для кримінального провадження № 0001036 від 16 вересня 2019 року, у зв`язку з чим клопотання про застосування такого обмежувального заходу як арешт студентського квитка серії № НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_6 ; студентського квитка серії № НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_7 ; посвідчення водія № НОМЕР_3 , виданого на ім`я ОСОБА_8 ; міжнародного посвідчення студента серії № НОМЕР_4 , виданого на ім`я ОСОБА_7 ; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на ОСОБА_9 серії № НОМЕР_5 автомобіля марки Mercedes-Benz, державний реєстраційний номер НОМЕР_6 , чорного кольору, 1997 року випуску; картки «Скарбниця» № НОМЕР_7 ; картки «WOG» № НОМЕР_8 ; картки оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_9 , не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 131-132, 170-173, 309-310, 392-393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погодженого з прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001036, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 вересня 2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1