Постанова
іменем України
01 жовтня 2019 року

м. Київ
справа № 754/2656/18
провадження № 51-10499км18
Верховний Суд у складі колегії суддів першої палати Касаційного кримінального суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь під час розгляду кримінального провадження у суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 20 вересня 2018 року в кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000361 від 12 січня 2018 року, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Азербайджану, уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_1 , такого, що судимості не мав,
у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 187 Кримінального кодексу України (далі КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Деснянського районного суду м. Києва від 23 квітня 2018 року ОСОБА_7 засуджено за частиною 1 статі 187 КК до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Ухвалено строк покарання ОСОБА_7 обчислювати з 12 січня 2018 року. Запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.
Згідно з вироком, ОСОБА_7 засуджений за злочин, вчинений за таких обставин.
ОСОБА_7 12 січня 2018 року о 01:30, перебуваючи в м. Києві (просп. Маяковського, 63/2) з корисливих мотивів вчинив напад на ОСОБА_8 з метою заволодіння чужим майном поєднаним з погрозою застосування насильства, небезпечного для здоров`я потерпілого, внаслідок чого заволодів майном останнього на загальну суму 3583,33 грн.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20 вересня 2018 року вирок Деснянського районного суду м. Києва від 23 квітня 2018 року щодо засудженого ОСОБА_7 змінено.

На підставі статті 75 КК ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання, призначеного вироком Деснянського районного суду м. Києва від 23 квітня 2018 року за частиною 1 статті 187 КК у виді позбавлення волі строком на 3 роки, з випробуванням з встановленням іспитового строку терміном 2 роки та на нього покладено обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 частини 1, пунктом 2 частини 2 статті 76 КК. ОСОБА_7 звільнений з-під варти в залі суду. В іншій частині вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор ставить вимогу про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Вимоги обґрунтовані тим, що суд апеляційної інстанції в повній мірі не врахував тяжкість злочину та дані про особу засудженого, які на переконання прокурора вказують на його підвищену небезпечність та разом з цим на неможливість його виправлення без відбування покарання.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав касаційну скаргу, доводи захисника, яка заперечувала проти задоволення касаційної скарги, обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.
Мотиви Суду
Обґрунтованість доведеності винуватості засудженого ОСОБА_7 за частиною 1 статті 187 КК та правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі прокурор не заперечує та не оскаржує.
Доводи прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність колегія суддів вважає обґрунтованими.
Відповідно до вимог статті 65 КК, суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до статті 75 КК, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Законодавець надав дискреційні повноваження судам при призначенні покарання, а також при визначенні можливості звільнення від покарання з випробуванням. Однак така дискреція діє лише в межах, установлених законом. Отже, суд, реалізуючи свої повноваження, має навести правові підстави та переконливі мотиви, які є достатніми для постановлення рішення.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, апеляційний суд дійшов до висновку про можливість виправлення та перевиховання засудженого з огляду на вчинення злочину вперше, щире каяття, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, 2014 року народження, відсутність з боку потерпілого матеріальних та моральних претензій та його думку щодо призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі, а також перебування засудженого на лікуванні з 21 травня 2018 року по 30 травня 2018 року з хронічним захворюванням.
Однак, колегія суддів вважає, що апеляційний суд залишив без належної уваги ступінь тяжкості кримінального провадження, який є тяжким злочином, а також обставини вчинення злочину і зухвалість дій засудженого під час його вчинення.
Таким чином, касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала апеляційного суду скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Під час нового розгляду апеляційному суду слід ретельно перевірити доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, надати на них вичерпні відповіді, та, з урахуванням доводів наведених у його касаційній скарзі, з додержанням вимог статей 370, 419 КПК постановити законне й обґрунтоване судове рішення.
Апеляційному суду слід мати на увазі, що за тих самих обставин кримінального провадження та даних про особу засудженого застосування до нього статті 75 КК є неправильним.
На підставі наведеного та керуючись статтями 433, 434, 436, 438 КПК, Суд

ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь під час розгляду кримінального провадження у суді апеляційної інстанції, задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 20 вересня 2018 року щодо засудженого ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3