Житомирський апеляційний суд
Справа №286/1062/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 125 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 року Житомирський апеляційний суд
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000085 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_8 на вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 16 травня 2019 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, працюючого в ДП «Овруцький ДЛГ» майстром лісу, неодруженого, не судимого в силу ст.89 КК України

обвинуваченого за ч.2 ст.125 КК України, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 , не оскаржуючи кваліфікації дій та доведеності вини обвинуваченого, просить вирок суду в частині призначення покаранння змінити у зв`язку із м`якістю призначеного покарання. Також просить задовольнити його цивільний позов у повному обсязі та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на його користь 980 гривень матеріальної шкоди та 30 000 гривень моральної шкоди. Вважає, що вирок суду підлягає зміні, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що призначаючи покарання суд першої інстанції в достатній мірі не врахував, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, однак належних висновків не зробив та знову вчинив умисне кримінальне правопорушення. Вказує, що в судовому засіданні він просив суд першої інстанції не позбавляти ОСОБА_7 волі сподіваючись на те, що останній відшкодує йому завдані матеріальні збитки та моральні страждання, однак обвинувачений цього не зробив, а тому він просить призначити ОСОБА_7 більш суворе покарання. Стверджує, що суд безпідставно залишив його цивільний позов без розгляду, оскільки внаслідок вчиненого злочину він отримав тілесні ушкодження у зв`язку з чим змушений був лікуватись, не міг займатися звичайними справами та витратив значні кошти на придбання медикаментів. Посилається на те, що до теперішнього часу обвинувачений жодним чином не намагався відшкодувати заподіяну ним шкоду.

Вироком Овруцького районного суду Житомирської області від 16 травня 2019 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 не обирався.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 залишено без розгляду.
Як встановлено судом та зазначено у вироку, 11 лютого 2019 року близько 20 години 10 хвилин ОСОБА_7 на прилеглій території автостанції, що по вул. Героїв Майдану, 57, м. Овруч, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_8 , умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наблизившись до останнього, наніс один удар головою в область голови ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_8 тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості з короткочасним розладом здоров`я у вигляді закритої черепно-мозкової травми, синця-гематоми верхньої повіки лівого ока, забою ділянки лівої брови, забою лівого ока, струсу головного мозку.

В судове засідання апеляційного суду потерпілий ОСОБА_8 не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду. Надав заяву, в який просив провадити апеляційний розгляд у його відсутності та підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити.

Заслухавши доповідача, думку прокурора та обвинуваченого ОСОБА_7 в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілого підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 в умисному заподіянні потерпілому легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та в апеляційній скарзі не оспорюється. Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст. 125 КК України кваліфіковані правильно.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції виходив із загальних засад призначення покарання - ст. 65 КК України, та врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно ст. 12 КК України відносяться до злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, судом зазначено, що обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд визнав щире каяття. Обставин, що обтяжують його покарання судом не встановлено. Також судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 по місцю роботи та проживання характеризується позитивно, проживає на радіоактивно забрудненій території. Крім того, судом взято до уваги думку потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні.
За таких обставин, суд вважав можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст. 125 КК України.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 та вважає, що таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Отже, призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання з дотриманням вимог ст.65 КК України не можна визнати таким, що не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, тому апеляційний суд вважає, що підстав для скасування вироку суду в частині призначення покарання не має.

Посилання апелянта на те, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, однак належних висновків не зробив та знову вчинив умисне кримінальне правопорушення, не може слугувати підставою для призначення обвинуваченому більш суворого покарання, оскільки останній, відповідно до ст. 89 КК України, вважається несудимим.

Доводи апеляційної скарги потерпілого про те, що в судовому засіданні суду першої інстанції він просив не позбавляти ОСОБА_7 волі сподіваючись на відшкодування шкоди останнім, однак він цього не зробив, не може свідчити про те, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Разом з тим, доводи апелянта про безпідставне залишення без розгляду його цивільного позову заслуговують на увагу.

Так, в судовому засіданні 16.05.2019 року потерпілим було пред`явлено позовну заяву про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 матеріальної шкоди в сумі 980 грн. та моральної шкоди в сумі 30000 грн. (а.п. 54).

Вказану позовну заяву було оголошено судом, приєднано до матеріалів справи та залишено без розгляду.

Апеляційний суд не може погодитись з вказаним рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

Вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регулюється ст. 129 КПК України. Залишення позову без розгляду передбачено частиною 3 вказаної статті, зокрема, у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.
Крім того, відповідно до п.2 ч.3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, зокрема: підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.
Зі змісту вироку суду вбачається, що суд першої інстанції, в порушення вказаних вимог кримінального процесуального закону, безпідставно залишив цивільний позов потерпілого без розгляду, не мотивувавши свої висновки.
Відповідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався, що є істотним порушення вимог КПК України, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що є підставою для скасування вироку суду в цій частині відповідно до ч.1 ст.412 КПК України.
Вимоги апелянта про вирішення судом апеляційної інстанції його цивільного позову є безпідставні, оскільки даний цивільний позов не був предметом дослідження в суді першої інстанції, а тому апеляційний суд позбавлений можливості прийняття рішення по суті.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 в частині залишення без розгляду цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в порядку цивільного судочинства, в іншій частині вирок суду слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 404, 407. 412 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 16 травня 2019 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині залишення без розгляду цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 та призначити новий розгляд в цій частині в порядку цивільного судочинства.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в частині, що залишена без зміни безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців, в іншій частині оскарженню не підлягає.

Судді: