Справа № 161/5886/19 Провадження №11-кп/802/416/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому матеріали кримінального провадження № 0003797, за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 квітня 2019 року щодо ОСОБА_8 , яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Ялта АР Крим, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, неодружений, не працює, без постійного місця проживання, раніше судимий:

- вироком Солом`янського районного суду м.Києва від 18 листопада 2008 року за ч.1 ст.186 КК України до 5 місяців арешту. Звільнений 15 січня 2009 року по відбуттю строку покарання;

- вироком Київського районного суду м.Сімферополя від 12 листопада 2009 року за ч.1 ст.289 КК України до 3 років обмеження волі (дані про відбуття покарання та звільнення відсутні);

- вироком Сімферопольського районного суду АР Крим від 05 жовтня 2011 року за ч.2 ст.186, ч.1 ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі (дані про відбуття покарання та звільнення відсутні);

- вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 червня 2012 року за ч.1 ст.390, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 7 місяців позбавлення волі. Звільнений 14 липня 2014 року від відбування покарання на підставі постанови Снігурівського районного суду Миколаївської області від 04 червня 2014 року, згідно Закону України «Про амністію» від 08 квітня 2014 року. Невідбутий строк покарання 1 рік 9 місяців 18 днів;

- вироком Горохівського районного суду Волинської області від 03 травня 2018 року ч.2 ст.185 КК України до 1 року обмеження волі. Звільнений 11 жовтня 2018 року по відбуттю строку покарання.

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та йому призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 визначено рахувати з моменту його затримання, тобто з 07 березня 2019 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 до вступу вироку в законну силу залишено попередній тримання під вартою.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону із змінами, внесеними згідно із Законом від 18 травня 2017 №2046-VIII) зараховано ОСОБА_9 в строк відбуття покарання за даним вироком строк його попереднього ув`язнення з 07 березня 2019 року по 24 квітня 2019 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вироком вирішено питання процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И В

Згідно з вироком суду ОСОБА_9 визнано винуватим та засуджено за те, що він повторно, 06 грудня 2015 року близько 13.10 год., перебуваючи біля вагону №19 потягу сполученням «Москва-Ковель», який знаходився на залізничному вокзалі м.Луцька, що за адресою: м.Луцьк, Привокзальний майдан, 1, шляхом вільного доступу, таємно викрав валізу вартістю 800 грн., в якій знаходились ліки: «Мілдронат» - 4 шт., «Есенсіале» - 5 шт., «Магне В6» - 2 шт, Капілар» - 2 шт., «Терафлекс» - 2 шт., фастумгель» - 4 шт, «Мерц» - 3 шт., «Супрадин» - 4 шт., загальною вартістю 3000 грн., грошові кошти - 2 000 доларів США, які згідно довідки НБУ станом на 06 грудня 2015 року еквівалентні 46 180 грн., правовстановлюючі документи, які матеріальної цінності не становлять, одяг, косметика, засоби гігієни, парфуми, масажер для тіла, плойка для волосся, 2 зарядні пристрої для мобільного телефону, фен для сушіння марки «Ровента», одна упаковка чаю «Грінфілд», одна упаковка кави «Нескафе», загальною вартістю 10 000 грн. чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 59 980 грн.

Не оспорюючи правильність кваліфікації та доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину, захисник адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій вважає його незаконним через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та особі обвинуваченого через його суворість. Вказує, що ОСОБА_9 , який є особою молодого віку, винуватість у вчиненому визнав частково, попросив вибачення у потерпілої, яка на призначенні йому суворої міри покарання не наполягала. У зв`язку із цим, просить вирок в частині призначеного покарання змінити та призначити ОСОБА_9 покарання у виді обмеження волі, яке буде співмірним його діянню та особі обвинуваченого.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, захисника, який подану ним апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити, прокурора, яка відносно її задоволення заперечила, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_9 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, про що зроблено обгрунтований висновок судом, який ніким із учасників судового провадження не оспорюється, а тому апеляційним судом в цій частині на предмет його законності та обґрунтованості не перевіряється.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та його особі внаслідок суворості, то вони є безпідставними, такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та вимогах кримінального Закону.

Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається із змісту мотивувальної частини вироку суду, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, передбачене відповідною санкцією статті, місцевий суд з достатньою повнотою врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та дані про його особу.

Обґрунтовуючи свій висновок щодо виду й розміру покарання та призначаючи ОСОБА_9 покарання у виді мінімального строку позбавлення волі, визначеного санкцією відповідної частини статті 185 КК України, суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який у відповідності до ст.12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також дані про особу винного, який, будучи особою молодого віку, не має постійного місця проживання, суспільно-корисною працею не займається, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних, корисливих злочинів проти власності, судимість за вчинення яких, у встановленому законом порядку, не знята та непогашена, вчинив новий умисний, корисливий злочин проти власності, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку, стійку направленість на їх вчинення та небажання стати на шлях виправлення, а тому дійшов правильного висновку про неможливість його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства.

Враховано судом і думку потерпілої, яка на призначенні суворої міри покарання обвинуваченому, незважаючи на повне невідшкодування ним завданих злочином збитків, не наполягала.

Врахувавши усі обставини кримінального провадження, у тому числі й ті, на які посилається у своїй апеляційній скарзі захисник, суд обрав ОСОБА_9 вид та розмір покарання у межах санкції частини статті, за якою його засуджено, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, відповідає принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарання, навівши відповідні мотиви такого рішення, у зв`язку із чим, доводи захисника не заслуговують на увагу та не дають підстав для задоволення поданої ним апеляційної скарги.

Разом з тим, враховуючи те, що злочин ОСОБА_9 було вчинено в період до 23 грудня 2015 року (включно), беручи до уваги положення ч.6 ст.368 КПК України та з огляду на правовий висновок, який викладений в постанові Верховного Суду від 29 серпня 2018 року (провадження №13-31кс18), апеляційний суд проводить ОСОБА_9 відповідне зарахування, що узгоджується із вимогами ч.2 ст.404 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 квітня 2019 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року) зарахувати ОСОБА_9 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 07 березня 2019 року по 21 серпня 2019 року включно з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: