В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Слов`янська Донецької області кримінальне провадження № 0001337 від 01.07.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, громадянина України, освіта середня, одруженого, працюючого майстром у КП Слов`янської міської Ради Словміськводоканал, інваліда третьої групи, раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України,

В С Т А Н О В И В :

На початку квітня 2014 року, на території Донецької області України, невстановленими особами для насильницького підтримання влади незаконної самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки», було створено непередбачене законом збройне формування, яке мало організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, були озброєні вогнепальною зброєю, вибухівкою а також мали -тяжке військове озброєння та військову техніку. Крім того в зазначеному формуванні було визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставились завдання щоденної діяльності, яка полягала в здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур так званої ДНР, придушення організованого опору населення на окупованій території, депортації населення Донецької області, встановлення режиму військового стану, протистояння' правоохоронним органам державної виконавчої влади України, знищення їх живої сили і-матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказані формування дислокувались в різних населених пунктах та місцевостях Донецької області та мали загальну координацію керівництва.
Так, 12 квітня 2014 року ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, перебуваючи в м. Слов`янську Донецької області, сам добровільно прийшов на блокпост розташований на перехресті вулиць Лозановича та АДРЕСА_2 . ОСОБА_4 попросив вступити в ряди НЗФ, після чого ознайомився з встановленими правилами поведінки, правами та обов`язками члена вказаного збройного формування, ОСОБА_4 дав свою згоду на їх дотримання та виконання, тим самим, підтвердив свої наміри на участь у вищевказаному незаконному збройному формуванні та виконанню його цілей і завдань.
Продовжуючи протиправну діяльність, реалізуючи свій злочинний намір, 12 квітня 2014 року по 15 червня 2014 року, ОСОБА_4 , здійснюючи свої умисні протиправні дії у складі непередбаченого законом збройного формування, виконував накази свого керівництва та будучи учасником непередбаченого законом збройного формування «ДНР», службу ніс в цивільному одязі, в обов`язки якого входило:
1) здійснення пропускного режиму шляхом зупинки авто-мото транспорту, їх огляду на наявність зброї та вибухових речовин, а також перевірки документів громадян, які рухалися через блокпост зведеного непередбаченим законом збройним формуванням «ДНР», який знаходився на перехресті вулиць Лозановича та Ярослава Мудрого в м. Слов`янськ;
2) охорона блокпоста зведеного непередбаченим законом збройним формуванням «ДНР», який знаходився на перехресті вулиць Лозановича та Ярослава Мудрого в м. Слов`янськ;
Таким чином, дії ОСОБА_4 виразились у активній участі в діяльності непередбаченого законом збройного формування так званої «ДНР», що супроводжувались його сприянню.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 260 КК України, а саме: участь у діяльності у створеному не передбаченому законом збройному формуванні.

17 липня 2019 року між прокурором Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_3 якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження процесуального керівника у кримінальному провадженні № 0001337 з одного боку, та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_4 , з іншого боку, за участю захисника підозрюваного ОСОБА_5 , на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України було укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди прокурор, якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження процесуального керівника у кримінальному провадженні № 0001337 та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 2 ст. 260 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, підозрюваний визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі на строк три роки без конфіскації майна. Застосувати ст. 75 КК України і у відповідності із цією статтею кримінального закону звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Перед ухвалення рішення про затвердження угоди про визнання винуватості суд під час судового засідання з`ясував в обвинуваченого чи цілком він розуміє: 1) що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а також він має такі права:
- мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення;
- мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно;
- допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Суд роз`яснив ОСОБА_4 наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, а також вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Сторони просять затвердити угоду про визнання винуватості.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п.п. 1.4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, і що угода відповідає вимогам закону і вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження процесуального керівника у кримінальному провадженні № 0001337 та підозрюваним ОСОБА_4 , і призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 369-370, 373, 374, 475 КПК України, суд -

З А С У Д И В:

Затвердити угоду від 17 липня 2019 року про визнання винуватості між прокурором Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження процесуального керівника у кримінальному провадженні № 0001337 від 01.07.2019 року, та підозрюваним ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді позбавлення волі на строк три роки без конфіскації майна.

Застосувати ст.ст. 75,76 КК України і у відповідності із цими статтями кримінального закону звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного за цим вироком з випробуванням на строк два роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає зобов`язання: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти органи пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до органу пробації.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 не обирався.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Суддя Словянського
міськрайонного суду ОСОБА_1