Справа № 303/5335/19
Провадження № 1-кс/303/2329/19
22 серпня 2019 року м.Мукачево
На обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що автомобіль марки «Volkswagen», моделі «Caddy», д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у власності та яким керувала ОСОБА_4 , є речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому з метою збереження речового доказу на вказане майно слід накласти арешт.
У судове засідання старший слідчий не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутності, просив клопотання задоволити.
У судове засідання власник майна ОСОБА_4 не з`явилася, подала до суду письмове заперечення на клопотання слідчого про накладення арешту на майно та просила відмовити у його задоволенні. На обгрунтування своїх вимог зазначила, що та обставина, що транспортний засіб визнано речовим доказом у даному випадку не може слугувати єдиною та безумовною підставою для накладення арешту. Вона здійснює догляд за дитиною ОСОБА_5 , який є інвалідом з дитинства. Для щоденної реабілітації дитини потрібно використання транспортного засобу. Арешт автомобіля, який є у власності потерпілої суттєво відтермінує початок відновлювальних робіт, що в свою чергу може призвести до недотримання режиму лікування дитини. У клопотані не доведено, що потреби досудовго розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи про який ідеться в клопотанні та що без такого не може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням. У неї виявлено забій грудної клітки, інших ушкоджень не виявлено, виписана в задовільному стані на амбулаторне лікування.
У судове засідання адвокат ОСОБА_4 ОСОБА_6 не з`явилася, подала до суду заяву про розгялд клопотання у її відсутності.
Розглянувши дане клопотання, приходжу до наступного висновку.
Клопотання про арешт майна відповідає вимогам ст.171 КПК України та подане із дотриманням строків, передбачених ч.5 ст.171 КПК України.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном та ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ст. 167 ч. 2 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , автомобіль марки «Volkswagen», моделі «Caddy», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуває у власності ОСОБА_4 .
Автомобіль марки «Volkswagen», моделі «Caddy», д.н.з. НОМЕР_1 , є тимчасово вилученим майном, що підтверджується актом огляду тимчасового затримання транспортного засобу від 14 серпня 2019 року.
Згідно посвідчення серії НОМЕР_3 від 09 січня 2018 року, виписки з протоколу ЛКК № 0-18/576 від 16 травня 2018 року, на утриманні ОСОБА_4 перебуває син ОСОБА_5 , який є інвалідом.
Згідно ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Вимоги ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Згідно ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Зазначене в клопотанні рухоме майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Вимогами п.п.1, 2 ч.3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя згідно вимог ст. 173 КПК України, враховує також правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Однак, згідно частини 5 статті 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
За змістом частини 1 статті 286 КПК України відповідальність настає за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
В клопотанні та доданих до нього матеріалах відсутні будь-які дані стосовно спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесного ушкодження, а слідчим, прокурором такі докази не надані.
Таким чином не доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КПК України, а за змістом частини 3 статті 26, частини 5 статті 132 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом з поданням доказів обставин, на які вони посилаються.
Таким чином, потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_4 як власника майна. про який ідеться в клопотанні слідчого. Арешт майна не є співрозмірним обмеженню права власності завданням кримінального провадження.
З урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити, а з врахуванням вимог ст.ст. 100, п.2 ч.1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно слід повернути власнику.
Керуючись ст. ст. 98, 100, 132, 169, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -
П о с т а н о в и в:
Речовий доказ: автомобіль марки «Volkswagen», моделі «Caddy», д.н.з. НОМЕР_1 , - повернути власнику майна ОСОБА_4 на відповідальне зберігання.
Копія ухвали негайно після її постановлення вручається особам, які були присутні під час оголошення ухвали. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1