У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 листопада 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Ужгороді клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 , про накладення арешту,-

ВСТАНОВИВ:

СУ ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000355 відомості про яке внесено до ЄРДР 23.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.364-1 КК України.

З клопотання слідує, що приватний виконавець виконавчого округу в Закарпатській області ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за попередньою змовою з приватним нотаріусом Мукачівського нотаріального округу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зловживаючи своїми повноваженнями, всупереч вимогам чинного законодавства, на підставі акта приватного виконавця ОСОБА_7 , про проведення електронних торгів на Веб-сайті «setam.net.ua» організували продаж нерухомого майна, а саме домоволодіння загальною площею 86,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - ОСОБА_8 . Дане домоволодіння до цього на праві власності належало ОСОБА_9 .

Таким чином приватний виконавець ОСОБА_5 та приватний нотаріус ОСОБА_6 незаконно здійснили реалізацію права власності на нерухоме майно, чим самим спричинив тяжкі наслідки, у вигляді вибуття з власності ОСОБА_9 будинку, внаслідок чого останньому було заподіяно матеріальну шкоду.

13.11.2019 домоволодіння яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 86,3 кв.м., було визнано речовим доказом в кримінальному провадженні №0000355 від 23.10.2019. Так, вище зазначене нерухоме майно - є речовим доказом у кримінальному провадженні та відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, оскільки являються об`єктом вчиненого злочину та набуті кримінально протиправним шляхом. У зв`язку з чим до них може застосовуватись дія, частини 2 статті 170 Кримінального процесуального кодексу, тобто накладення арешту на майно, з метою збереження речових доказів.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №188583411 від 13.11.2019 домоволодіння яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 86,3 кв.м перебуває у власності ОСОБА_8 .

Клопотання мотивоване тим, що необхідність накладення арешту на вище зазначені будівлі та земельну ділянку, викликана тим, що відсутність такого арешту, надає можливість подальшого розпорядження ними, шляхом укладення відповідних нотаріально-посвідчених правочинів, спрямованих як на зміну власника так і на незаконне отримання прибутку за рахунок її реалізації, що ускладнить або взагалі унеможливить повернення зазначеної будівлі у користування законного власника.

На підставі наведеного просить суд накласти арешт із забороною відчуження та розпорядження на об`єкт нерухомого майна, який згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно перебуває у власності ОСОБА_8 , РНОКПП: НОМЕР_1 , мешканки АДРЕСА_1 , а саме на: домоволодіння яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 86,3 кв.м., РНОНМ 227.

Слідчий на розгляд даного клопотання не з`явився. Однак, надав суду заяву, в якій просить розгляд даного подання провести за його відсутності.
Інші учасники судового провадження повідомлялись належним чином, клопотань про відкладення не надходила, їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання приходжу до наступного висновку.
Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
В частині 1 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частиною 11 статті 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів клопотання, ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364-1 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.10.2019 року за №0000355

13 листопада 2019 року постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , домоволодіння яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 86,3 кв.м., РНОНМ 227, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000355, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.10.2019 року.

Слідчим доведено, що домоволодіння яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 86,3 кв.м., має значення речового доказу у кримінальному проваджені №0000355 та відповідає критеріям, зазначеним уст.98 КПК України, оскільки являлось об`єктом вчиненого злочину.
Також слідчим, на виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України, доведено слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речового доказу, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя враховує можливість використання вказаного у клопотанні нерухомого майна, як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, а тому клопотання слід задовольнити.
Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження та розпорядження на об`єкт нерухомого майна на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 86,3 кв.м., РНОНМ 227.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції можна подати протягом п`яти днів з дня її проголошення (особою, яка не була присутньою на оголошенні протягом п`яти днів з дня отримання її копії).

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду: ОСОБА_1