печерський районний суд міста києва
Справа № 757/7989/19-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі представника ОСОБА_3 звернулося до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, в рамках кримінального провадження № 0000202.

В обґрунтування клопотання зазначає, що 20.12.2013 року слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва в рамках зазначеного кримінального провадження арешт на нерухоме майно нежитлову будівлю літ. Б-1, інв. №2, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, 121-б.

Вказує, що ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» немає жодного відношення до зазначеного вище кримінального провадження. Окрім того, зазначив, що ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» є добросовісним набувачем зазначеного майна.

В судове засіданні заявник не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявку суд не повідомив.

Представник органу досудового розслідування в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, будь-яких заяв щодо неможливості розгляду клопотання без його участі на адресу суду не надав.

Слідчим суддею визнано можливим проводити розгляд клопотання за відсутності учасників кримінального провадження.

Фіксація вказаної процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду слідчим суддею зазначеного клопотання про скасування арешту не проводилась, на підставі ч. 4 ст.107 КПК України.

Дослідивши клопотання та додані до нього документи, а також матеріали клопотання про накладення арешту у цьому кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про можливість задоволення вказаного клопотання з огляду на наступне.

Встановлено, що ГСУ МВС України здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000202 від 03.10.2013 року.

В рамках зазначеного кримінального провадження ухвалою слідчого судді від 20.12.2013 року слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва в рамках зазначеного кримінального провадження арешт на нерухоме майно нежитлову будівлю літ. Б-1, інв. №2, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, 121-б.

Так, кримінальним процесуальним законом наголошено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 9 КПК під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У силу ст. 16 КПК позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

Сукупність наведених норм кримінального провадження, їх внутрішній, змістовний зв`язок між собою свідчить, що будь-яка процесуальна дія слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинена під час досудового розслідування, має відповідати вищевказаним засадам, як за своєю суттю, так і за формою реалізації, тобто процедурою застосування.

Процесуальним законом визначено, що обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні покладається на слідчого суддю.

Таким чином, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень має забезпечити дотримання закону усіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачені законом заходи для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст.94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3 1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається, підставою для накладення арешту на вказане майно стало наявність доказів, що вказують на вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, з метою забезпечення можливої конфіскації майна.

Будь-яких інших правових підстав для застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження у вказаній ухвалі не наведено.

Між тим, вказані обставини не обґрунтовують підстави для накладення арешту на нерухоме майно ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з огляду на наступне.

Як встановлено в судовому засіданні, то в зв`язку з невиконанням ОСОБА_4 умов Кредитного договору №2899-116К від 22.11.2006р. укладеного між останнім та AT «Банк «Фінанси та Кредит», в якості забезпечення якого, між Банком та ОСОБА_4 було укладено Іпотечний договір №2899-1161 від 22.11.2006р. предметом якого є 06.07.2015р. об`єкт нерухомого майна нежитлова будівля літ. Б-1, інв. №2, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, 121-Б

06.07.2015р. Ленінським районним судом м. Запоріжжя по справі №334/1876/15-ц було задоволено позовну заяву АТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №4515-097К від 14.09.2007р., яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 31.03.2016р. (справа № 22-ц/778/1377/16) та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.10.2016р.

На виконання вказаного рішення суду 22.09.2016 року відповідно до акту №49871198 Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Публічному акціонерному товариству «Банк «Фінанси та Кредит» у власність передане нежитлове майно, а саме, нежитлова будівля, літ. Б-1, інв. №2, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, буд. 121-6.

18 квітня 2017 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 на підставі зазначеного акта виконавчої служби АТ «Банк» «Фінанси та Кредит» видано свідоцтво про право власності на нежитлове майно, а саме, нежитлову будівлю, літ. Б-1, інв. №2, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, буд. 121-6.

18 квітня 2017 року право власності на вказане нерухоме майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу: 85265961).

При цьому, новим власником нерухомого майна АТ «Банк «Фінанси та Кредит», під час оформлення права власності нежитлової будівлі, літ. Б-1, інв. №2, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, буд. 121-6 через Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та Реєстр речових прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна було з`ясовано, що в спеціальному розділі реєстру обтяжень міститься запис від 22.01.2014 року за № 4355025 про накладення арешту на нежитлову будівлю, літ. Б- 1, інв. №2, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, буд. 121-6., згідно ухвали ГІечерського районного суду м. Запоріжжя по справі № 757/28007/ 13-к виданої 20.12.2013р., що підтверджується відповідним витягом з ДРРПННМ від 26.11.2018р. №146775342.

Так, слідчим враховано, що у відповідності до ч.10 ст.170 КПК України не може бути арештоване майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Аналізуючи зміст ухвали слідчого судді про накладення арешту в контексті наведених у ній підстав для його накладення арешту на нерухоме майно, слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість наведених у ній підстав для арешту саме майно ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Майно добросовісного набувача може бути арештоване лише з метою забезпечення збереження речових доказів. Разом з тим, відсутні будь-які докази на підтвердження того, що нежитлова будівля літ. Б-1, інв. №2, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, 121-б. визнана речовим доказом у зазначеному вище кримінальному провадженні.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа мас право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатись між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ» проти Сполученого королівства (AGOSI v. the United Kindom від 24 жовтня 1986 року, серія А, №108 п.52). Іншими словами заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Згідно до ч.2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Отже, в умовах реалізації сторонами конституційного принцип змагальності і свободи у наданні ними суду своїх доказів, слідчим суддею встановлено фактичні дані для висновку про відсутність у справі обставин, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння юридичної особи своїм майном та обумовлювали його арешт.

Виходячи з викладеного, враховуючи зміст фабули кримінального правопорушення та тривалість досудового розслідування, слідчий суддя приходить до висновку, що доводи клопотання про скасування арешту є обґрунтованими, а наданими матеріалами доведено відсутність підстав для арешту, а також ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити клопотання та скасувати арешт накладений на нерухоме майно, що належить ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

За таких обставин, керуючись ст. 132,174, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Клопотання ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20.12.2013 року на нерухоме майно нежитлову будівлю літ. Б-1, інв. №2, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, 121-б.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1