Провадження №1-кп/127/58/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 листопада 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря - ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 в м. Вінниці кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Балабанівка, Оратівського району, Вінницької області, громадянина України, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, одруженого, працюючого водієм тролейбуса КП «Вінницька транспортна компанія», паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій області 06.04.1999 року, ІПН НОМЕР_2 , раніше не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст. 286 КК України, відомості про який внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002732 від 12.04.2016 року, -

ВСТАНОВИВ :
11.04.2016 року близько 16:45 год. водій тролейбуса «ЗИУ -9» № 318 ОСОБА_4 рухаючись за маршрутом № 3 «Вишенька - Меморіал визволення» по вул. Келецькій в напрямку ринку «Урожай» зупинився на тролейбусній зупинці «проспект Юності» для висадки посадки пасажирів. Недочекавшись поки пасажири пройдуть до салону, водій ОСОБА_4 розпочав рух тролейбуса, не переконавшись при цьому, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та не пересвідчившись у повному зачиненні дверей керованого ним транспортного засобу, внаслідок чого через незачинені двері з тролейбуса випала пасажир ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до висновку судово - медичної експертизи № 711 від 26.05.2016 року внаслідок даної пригоди пасажир ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: закритої черепно - мозкової травми струс головного мозку, забою (синець та набряк) в ділянці носа, забою (садна) м`яких тканин підборіддя та нижньої губи; перелому правої виличної дуги; закритого перелому правої променевої кістки в типовому місці; забою правого кульшового суглобу. Вказані тілесні ушкодження не являлись небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувались загрозливими для життя явищами, за ступенем тяжкості належать: перелом правої виличної дуги; закритий перелом правої променевої кістки в типовому місці - до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки за своїм характером спричинили тривалий розлад здоров`я. Закрита черепно - мозкова травма струс головного мозку, забій (синець та набряк) в ділянці носа, забій (садна) м`яких тканин підборіддя та нижньої губи, забій правого кульшового суглобу до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 365а від 26.05.2016 року в діях водія ОСОБА_4 вбачається порушення п. п. 10.1, 21.4 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:
п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».
п. 21.4 - «Водію забороняється починати рух до повного зачинення дверей та відчиняти їх до зупинки транспортного засобу».
Порушення п. п. 10.1, 21.4 Правил дорожнього руху України ОСОБА_4 знаходяться в причинному зв`язку з наслідками дорожньо транспортної пригоди.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав та суду пояснив, що працює водієм тролейбуса, в день даної події - 11.04.2016 року близько 17:00 год. під`їхав до зупинки «проспект Юності» для висадки та посадки пасажирів, подивився у дзеркала та переконався, що пасажирів у дверях немає, повідомив, що двері закриваються. Помітивши, що до тролейбусу підбігає літня людина, зачекав її, після чого оголосив, що двері закриваються, потерпіла перешкоджала закриттю задніх дверей, на пульт управління надійшов сигнал, що двері зачинилися та він розпочав рух. Згодом із салону тролейбуса почув крики пасажирів, що випала людина, він зупинився, викликали швидку медичну допомогу, поліцію. Заявлений цивільний позов не визнав.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що в день події на зупинці «проспект Юності» у м. Вінниці зайшла в тролейбус, стала на першу сходинку на задніх дверях тролейбуса та впала, оголошення водія, що двері зачиняються не чула, двері були повністю відчинені. В руках у неї був ціпок та сумка, що було після падіння не пам`ятає. Заявлений цивільний позов підтримала.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що працює кондуктором тролейбуса, 11.04.2016 року близько 17:00 год. на зупинці «проспект Юності» вибігла з автобуса жінка похилого віку та забігла у тролейбус. Коли жінка зайшла то одна створка дверей закрилась, а інша ні. Після того як тролейбус розпочав рух, вона почула крики «випала жінка», водій зупинився та викликав швидку медичну допомогу та поліцію. Вона бачила як жінка зайшла в тролейбус, як випала не бачила. Контрольна лампа закриття дверей не горіла.
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_8 висновок наявний в матеріалах кримінального провадження № 365а від 26.05.2016 року підтримав, пояснив, що в діях водія тролейбуса ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п. п. 10.1, 21.4 ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньотранспортної пригоди.

Також судом досліджено письмові докази надані стороною обвинувачення, а саме:
- витяг з кримінального провадження №0002732 від 12.04.2016 року, відповідно до якого 11.04.2016 року близько 16:45 год. водій тролейбуса «ЗИУ - 9» № 318 ОСОБА_4 рухався за маршрутом № 3 «Вишенька Меморіал визволення» по вул. Келецькій в напрямку ринку «Урожай». Зупинившись на тролейбусній зупинці «проспект Юності» та дочекавшись поки пасажири пройдуть до салону, ОСОБА_4 подивившись в праве зовнішнє дзеркало заднього виду, переконався в тому, що всі пасажири пройшли до салону тролейбуса, після чого натиснув тумблер «зачинення дверей» і почекавши поки погасне червоне світло індикатора, що сигналізує про відчинені двері, розпочав рух з зупинки за подальшим маршрутом. В цей час, через дверний пройом задніх дверей, задня частина яких не зачинилась, з салону тролейбуса випала ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та впала на проїзну частину вулиці. Внаслідок дорожньо транспортної пригоди пасажир тролейбуса ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді: ЗЧМТ, струс головного мозку, закритий перелом правої променевої кістки в типовому місці без зміщення (виписка МКЛ ШМД № 8556) і була доставлена до МКЛ ШМД, куди була госпіталізована в нейрохірургічне відділення (т.1, а. с. 63);

- протокол огляду місця дорожньо транспортної пригоди від 11.04.2016 року з план схемою ДТП, відповідно до якого порушень на транспортному засобі не виявлено, при натисканні на кнопку «відчинення дверей», механізм спрацьовує, загорається лампочка червоного кольору, при перемиканні тумблера в положення «зачинення дверей» двері зачиняються протягом одної секунди з моменту натискання, при натисканні з середини на задні двері тролейбуса, двері пружні, не відчиняються, не допускають самовільного відчинення. Аналогічним чином перевірено задні двері при під`єднаному живленні результат аналогічний(т.1, а.с.64-67);

- акт КП «Вінницька транспортна компанія» від 11.04.2016 року, відповідно до якого тролейбус № 318 проходив ТО 05.04.2016 року, при натисканні тумблера відкривання/закривання, та при фіксуванні задньої створки задніх дверей у відчиненому положенні (притисканні тілом людини) за умови зачинення передньої створи задніх дверей, контрольна лампочка гасне інформуючи про зачинення дверей (т.1, а. с. 68);

- технічний журнал тролейбуса №318 від 13.10.2015 року (т.1, а. с. 69 - 72);

- розписка ревізора БР КП «ВТК» ОСОБА_9 від 11.04.2016 року про отримання тролейбуса ЗІУ 9 № 318 в тролейбусне депо на відповідальне зберігання (т.1, а.с.73);

- постанова слідчого від 12.04.2016 року про визнання речовим доказом та приєднання до матеріалів кримінального провадження, відповідно до якої визнано речовим доказом тролейбус «ЗИУ- 9» № 318 (т.1, а.с.74);

- висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_4 № 440 від 11.04.2016 року КЗ «ВОНД «Соціотерапія», відповідно до якого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 тверезей (т.1, а.с.75);

- висновок експерта № 711 від 26.05.2016 року за результатами проведення судової - медичної експертизи потерпілої, відповідно до якої:

1. Згідно наданих медичних документів, у ОСОБА_6 під час перебування на лікуванні з 11 по 21.04.2016 року були виявлені об`єктивні ознаки тілесних ушкоджень у вигляді сполучної травми тіла: закрита черепно мозкова травма струс головного мозку, забій (синець та набряк) в ділянці носа, забій (садна) м`яких тканин підборіддя та нижньої губи; перелом правої виличної дуги; закритий перелом правої променевої кістки в типовому місці, забій правого кульшового суглобу.

2.3 Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_6 виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), що по давності утворення відповідають строку, вказаному у постанові про призначення судово медичної експертизи 11.04.2016 р., не являлись небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувались загрозливими для життя явищами, за ступенем тяжкості належать:

- перелом правої виличної дуги; закритий перелом правої променевої кістки в типовому місці до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки за своїм характером спричинили тривалий (більше 21 дня) розлад здоров`я;
- закрита черепно - мозкова травма струс головного мозку, забій (синець та набряк) в ділянці носа, забій (садна) м`яких тканин підборіддя та нижньої губи, забій правого кульшового суглобу до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Характер і локалізація виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень свідчать про прикладання травматичної сили в ділянки їх локалізації (голови, правої кисті і правого кульшового суглобу), що за механізмом утворення допускає можливість утворення за обставин ДТП, викладених у постанові про призначення експертизи, тобто при випадінні через незачинені двері під час руху тролейбуса та подальшого падіння на асфальтобетонне покриття (т.1, а.с.78-79);
- висновок експерта № 365 а від 26.05.2016 року за результатами проведення судової автотехнічної експертизи з довідкою про вартість її проведення, відповідно до якого в даній дорожній обстановці, дії водія тролейбуса ЗиУ 9 № НОМЕР_3 ОСОБА_4 з технічної точки зору регламентуються вимогами п. п. 10.1, 21.4 Правил дорожнього руху.

В ситуації, яка склалась, при технічних величинах вказаних у постанові про призначення експертизи, з технічної точки зору можливість попередження виникнення дорожньо транспортної пригоди у водія тролейбуса ЗиУ 9 ОСОБА_4 полягала у виконанні ним вимог п. п. 10.1, 21.4 Правил дорожнього руху, при умові постійного контролю за рухом даного транспортного засобу.

В ситуації, яка склалась, при технічних величинах вказаних у постанові про призначення експертизи, з технічної точки, в діях водія тролейбуса ЗиУ 9 ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п. п. 10.1, 21.4 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо транспортної пригоди.

Питання, чи вбачається в діях пасажира невідповідність вимогам Правил дорожнього руху, експертом не досліджувалось, так як спеціальних знань в галузі автотехніки не потрібно, і може бути вирішено органами слідства (суду) самостійно відповідно до вимог Розділу 5 «Обов`язки і права пасажирів» Правил дорожнього руху (т.1, а. с. 80-84);

- посвідчення водія № НОМЕР_4 від 09.07.1997 року на ім`я ОСОБА_4 (т.1, а.с.87);

- медична довідка на ім`я ОСОБА_4 щодо придатності до керування транспортним засобом (т.1, а. с. 88);

- протокол проведення слідчого експерименту від 19.12.2016 року за участі потерпілої ОСОБА_6 , відповідно до якого слідчий експеримент проводиться на зупинці «Водоканал» у м. Вінниці, потерпіла ОСОБА_6 розташувалась на першій сходинці задніх дверей тролейбуса, таким чином, як вона розташовувалась 11.04.2016 року в момент ДТП. При проведенні замірів було встановлено, що постать ОСОБА_6 виступає назовні з салону тролейбуса 15 см. Після чого, слідчим, прокурором, понятими почергово було зайнято робоче місце водія тролейбуса «ЗИУ - 9» та за допомогою дзеркал заднього виду встановлено, що в дзеркало заднього виду встановлене в салоні тролейбуса «ЗИУ - 9» пасажир потерпіла ОСОБА_6 проглядається погано за умови відкритої задньої створи дверей. В зовнішнє праве дзеркало заднього виду встановлене на тролейбусі «ЗИУ - 9» пасажир потерпіла ОСОБА_6 проглядається добре.

В подальшому з метою з`ясування чи гасне контрольна лампочка інформування про зачинення дверей за умови, якщо зачинена лише передня створка, а задня залишається відчиненою при натиску на неї тілом людини, статистом було натиснуто масою свого тіла на задню створу задніх дверей, після чого водій тролейбуса увімкнув тумблер зачинення - відчинення дверей в положення «зачинено», після чого права (передня) створка дверей зачинилась, а задня створка залишилась у відчиненому положенні, контрольна лампочка інформування при цьому гасне (т. 1, а. с. 168-172).

Також, в судовому засіданні досліджено докази надані стороною захисту, а саме:

- направлення на дослідження від 22.11.2016 року адресоване директору КП «Вінницька транспортна компанія» (т.1, а.с.147 - 148);

- лист КП «Вінницька транспортна компанія» адресований адвокату ОСОБА_5 , відповідно до якого з акту перевірки технічного стану трамвайного вагона ( тролейбуса, автобуса) від 11 квітня 2016 року під час перевірки тролейбуса ЗИУ 9 № 318 було виявлено неполадки в системі сигналізації задньої створи задніх дверей, яка полягала в невірному інформуванні водія при частковому зачинені дверей, а саме: при притриманні задньої створки та закриванні передньої на пульт водійського місця подавався сигнал про те , що двері зачинені. Неполадок в механізмі закривання дверей не виявлено. Модуль сигналізації передньої створки знаходиться в справному стані.

Через особливості конструктивного виконання тролейбус ЗИУ 9 водій не має змоги пересвідчитись про стан задніх дверей з допомогою зовнішніх дзеркал заднього виду. Система контролю стану елементів сигналізації тролейбуса ЗИУ-9 заводом - виробником не передбачена. Той, факт, що вихід з ладу елементів технічних виробів носять ймовірний характер, водій ОСОБА_4 завчасно передбачити їх виникнення не міг (т. 1, а. с. 149-150).

- акт перевірки тролейбуса від 12.04.2016 року, відповідно до якого під час перевірки тролейбуса ЗІУ 9 № 318 було виявлено, що не працює концовий вимикач задніх дверей задньої створи. Заявок на неполадки дверей від 05.04.2016 р. в технічному журналі немає (т.1, а.с.151).

Дослідженні в судовому засіданні вищевказані докази, які суд визнає належними та допустимими, в їх сукупності дають суду підстави кваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами передбаченими цим Кодексом.
Європейський суд з прав людини у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» вказував, що рівень певності, якого має досягати суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», є важливим для постановлення справедливого рішення.
Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотиви і мета вчинення кримінального правопорушення.
Суд, дійшов висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, оскільки незважаючи на показання обвинуваченого, який в судовому засіданні вину у вчиненому не визнав та наполягав на тому, що дорожньо транспортна пригода сталась з вини самої потерпілої ОСОБА_6 , яка не дотрималась правил користування тролейбусом, оскільки він переконавшись, що всі пасажири зайшли до салону, натиснув тумблер «зачинення дверей» і почекавши поки погасне червоне світло індикатора, що сигналізує про зачинення дверей, розпочав рух, та в цей час випала потерпіла з салону тролейбуса, однак, в судовому засіданні було встановлено, що саме водієм тролейбуса ОСОБА_4 було допущено порушення вимогам п. п. 10.1, 21.4 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо транспортної пригоди, що підтверджується висновком судової автотехнічної експертизи № 365 а від 26.05.2016 року, висновком судово-медичної експертизи № 711 від 26.05.2016 року та показами допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_6 . Також, вина обвинуваченого підтверджується показами допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_7 , яка пояснила, що коли потерпіла зайшла до тролейбусу, то одна створка задніх дверей тролейбуса закрилась, а інша ні.

Позиція сторони захисту про те, що при посадці та висадці пасажирів через особливості конструктивного виконання тролейбуса ЗИУ 9 водій не має змоги пересвідчитись про стан задніх дверей за допомогою зовнішніх дзеркал заднього виду та, те що після дорожньо-транспортної пригоди було складено акт перевірки технічного стану тролейбуса від 11 квітня 2016 року, згідно якого виявлено неполадки в системі сигналізації задньої створи дверей, яка полягала у невірному інформуванні водія при частковому зачиненні створи задніх дверей, суд до уваги не приймає, оскільки згідно п. 10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Згідно п. 21.4 ПДР України водію забороняється починати рух до повного зачинення дверей та відчиняти їх до зупинки транспортного засобу.
Окрім того, дані доводи спростовуються даними проведення слідчого експерименту від 19.12.2016 року за участі потерпілої ОСОБА_6 , під час проведення якого встановлено, що в зовнішнє праве дзеркало заднього виду встановленого на тролейбусі «ЗИУ - 9» пасажир потерпіла ОСОБА_6 проглядається добре.

Доводи сторони захисту, про те, що дорожня транспортна пригода сталась саме з вини потерпілої ОСОБА_6 внаслідок порушення нею п. 5 Правил користування трамваєм і тролейбусом у містах України від 06.10.2006 року, у вигляді перешкоджання закриванню дверей також спростовуються висновком експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи № 365 а від 26.05.2016 року, яким встановлено, що в діях водія тролейбуса ЗиУ - 9 ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п. п. 10.1, 21.4 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо транспортної пригоди.

Так, судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 11.06.2016 року потерпіла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до висновку експерта № 711 від 26.05.2016 року отримала тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: закрита черепно мозкова травма струс головного мозку, забій (синець та набряк) в ділянці носа, забій (садна) м`яких тканин підборіддя та нижньої губи; перелом правої виличної дуги; закритий перелом правої променевої кістки в типовому місці, забій правого кульшового суглобу. Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_6 виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), що по давності утворення відповідають строку, вказаному у постанові про призначення судово медичної експертизи 11.04.2016 р., не являлись небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувались загрозливими для життя явищами, за ступенем тяжкості належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості та до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Характер і локалізація виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень свідчать про прикладання травматичної сили в ділянки їх локалізації (голови, правої кисті, і правого кульшового суглобу), що за механізмом утворення допускає можливість утворення за обставин ДТП, викладених у постанові про призначення експертизи, тобто при випадінні через незачинені двері під час руху тролейбуса та подальшого падіння на асфальтобетонне покриття.
Факт існування причинно-наслідкового зв`язку між ДТП та отриманими при ДТП травмами ОСОБА_6 підтверджуються вищевказаним висновком експерта.

Таким чином, аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що причинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При цьому, суд приходить до переконання, що позиція сторони захисту щодо недопустимості таких доказів як: протоколу огляду місця дорожньо транспортної події від 11.04.2016 року, висновку експерта № 365 а від 26.05.2016 року та протоколу проведення слідчого експерименту від 19.11.2016 року, є необґрунтованою, надуманою та такою, що не відповідає нормам закону.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Зокрема, судом враховано особу ОСОБА_4 , який являється особою раніше не судимою (т.1, а. с. 76), за місцем проживання та роботи характеризується позитивно (т.1, а. с. 60,89).

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, який вину у вчиненні злочину не визнав, у вчиненому не розкаявся, враховуючи відсутність обставин, що пом`якшують покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства, а покарання необхідне та достатнє для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових злочинів в майбутньому слід призначити у виді обмеження волі на строк в межах санкції ч.1 ст. 286 КК України.
Крім того, зважаючи, що злочин, передбачений ч.1 ст. 286 КК України належить до категорії злочинів, вчинених з необережності, однак з необережної форми ОСОБА_4 допустив настання негативних наслідків, що виразилося у заподіянні середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 , допустив порушення п.10.1, 21.4 ПДР України, а тому суд приходить до переконання, що ОСОБА_4 слід призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Разом з тим суд вважає, що ОСОБА_4 на підставі п.2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України слід звільнити від призначеного основного та додаткового покарання за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки даний злочин є злочином невеликої тяжкості, відповідно до положень ст. 12 КК України, а з моменту його вчинення минуло більше ніж 3 роки.

Також, по даному кримінальному провадженню потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 1 311,80 грн. та моральної шкоди у розмірі 20 000 грн., завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Дослідивши та оцінивши матеріали позовної заяви та доданих до неї документів, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди.
Згідно ч.2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
З аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Виходячи із наведених норм права, шкода (в тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував транспортним засобом, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм, а саме в даному випадку КП «Вінницька транспортна компанія».
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 6 листопада 2013 року № 6-108цс13 та правовій позиції викладеній у постанові від 05 вересня 2018 року № 534/872/16-ц.
Оскільки, цивільним позивачем ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 , а не до власника джерела підвищеної небезпеки, суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення є не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.
На підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають залишенню за цивільним позивачем.
Суд вважає за необхідне, роз`яснити цивільному позивачу, що відмова у задоволенні позовних вимог, не перешкоджає повторному зверненню з аналогічними вимогами до належного відповідача в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 703,68 грн. - вартість проведення криміналістичного дослідження, а саме: висновок судової автотехнічної експертизи № 365 а від 26.05.2016 року, оскільки його проведення було зумовлено розслідуванням вчиненого ОСОБА_4 злочину.
Відповідно до ст. 100 КПК України вирішити питання про долю речових доказів.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 65-67 КК України, ст. ст. 127-129, 368, 370, 373, 374, 393 КПК України, ст. ст. 23, 1166, 1172, 1177 ЦК України, ст. ст.76-83, 141 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Відповідно до ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного основного та додаткового покарання в зв`язку із закінченням строків давності.
На підставі ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_4 на користь держави Україна 703,68 грн. у відшкодування вартості проведення криміналістичного дослідження.

У задоволенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, - відмовити.
Судові витрати залишити за цивільним позивачем ОСОБА_6 .
Роз`яснити цивільному позивачу ОСОБА_6 , що відмова у задоволенні позовних вимог, не перешкоджає повторному зверненню з аналогічними вимогами до належного відповідача в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 100 КПК України, речові докази в кримінальному провадженні №0002732 від 12.04.2016 року: тролейбус «ЗИУ - 9» № 318, який передано на відповідальне зберігання КП «Вінницькій транспортній компанії», після набрання вироком законної сили залишити останньому.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: