Провадження № 1-кп/638/651/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року Суддя Дзержинського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , розглянувши самовідвід головуючого у справі по кримінальному провадженню №0004474 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у скоєнні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

19.08.2019 року в провадження судді ОСОБА_1 кримінальне провадження №0004474 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у скоєнні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.185 КК України.

Згідно звіту про автоматичний розподіл справ між суддями від 19.08.2019 року по справі по зазначеному кримінальному провадженню №638/19326/18 кількість суддів, що розподіляється та вибір доповідача - 1, а саме ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали кримінального провадження, та з метою недопущення існування обставини, передбачених пунктом 5 частини 1 статті 75 КПК України, суддя вважає за необхідне заявити самовідвід.

Пунктом 2.3.1 «Положення про автоматизовану систему документообігу суду», розподіл судових справ здійснюється в суді в день їх реєстрації, на підставі інформації, внесеної до автоматизованої системи, уповноваженою особою апарату суду, відповідальною за здійснення автоматизованого розподілу судових справ.

Відповідно до ч.2 ст.35 КПК України матеріали кримінального провадження, скарги, заяви, клопотання та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду, яка здійснюється працівниками апарату відповідного суду в день надходження таких матеріалів.

Частиною 2 р.3 п.6, ч.29,30 р.8 «Положення про автоматизовану систему документообігу суду» АСДС та інші підсистеми мають в тому числі забезпечувати об`єктивний та неупереджений розподіл судових справ за допомогою модуля автоматизованого розподілу в судах загальної юрисдикції між суддями з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження судових справ; у разі визначення модулем автоматизованого розподілу факту неможливості його здійснення створюється протокол щодо неможливості автоматизованого розподілу судових справ між суддями відповідного суду. Здійснення розподілу судових справ без урахування правил, зазначених у цьому Положенні не допускається. Відмова судді, колегії суддів, палати, об`єднаної палати, Вищої Палати Верховного Суду від отримання розподіленої в установленому порядку судової справи не допускається.
Як регламентує п.5 ч.1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідна норма гарантує неупередженість у здійсненні правосуддя, попереджає можливість скасування рішень за мотивами незаконності складу суду, заінтересованості певних суб`єктів, що з`ясувалися під час перевірки справи вищестоящими інстанціями.

За даних обставин, вважаю, що реєстрація та розподіл справи відбулись з наявним втручанням у порядок та механізм авторозподілу.

Відповідності до ч.1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених ст. ст. 75-79 КПК України суддя зобов`язаний заявити самовідвід.
Відповідно до ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами.
Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Суддя під час здійснення судочинства зобов`язаний бути неупередженим та незалежним, керуватися під час прийняття рішення лише вимогами Закону та фактами, які ним встановлені.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі Гаусшильдт проти Данії, Мироненко і Мартиненко проти України зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.
Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі Гаусшильдт проти Данії зазначається, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.
У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі Мироненко і Мартиненко проти України ).
В рішенні по справі Фельдман проти України Європейський суд з прав людини визнав порушенням ст.6 Конвенції щодо незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності.
Згідно з п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача.
Практика Європейського суду свідчить, що право на безсторонній суд включає як об`єктивні, так і суб`єктивні елементи (рішення у справі Пєрсак проти Бельгії від 01.10.1982 р.). Об`єктивний критерій безсторонності полягає у тому, щоб встановити, чи існували при розгляді справи факти, які ставлять під сумнів незалежність суддів.

Другий критерій це критерій суб`єктивної безсторонності, тобто відсутність упередженості або тенденційності в поведінці судді при розгляді конкретної справи. За загальним правилом, існує презумпція особистої безсторонності суддів доти, доки не доведено інше.

Неупереджений суддя складає свою думку у справі на підставі об`єктивних фактів, а не особистих почуттів та схильностей, тобто неупереджено, об`єктивно, справедливо.

Об`єктивність судді має розглядатися у двох аспектах як внутрішній стан судді, його свобода від будь-яких схильностей, упередженостей, а також як дії судді сприймаються стороннім спостерігачем.

Виходячи з наведеного, практика ЄСПЛ говорить про те, що кожний суддя, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи (Мікалефф проти Мальти).

У п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді , схвалених резолюцією 2006/23 від 27 липня 2006 року зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Враховуючи наведене та з метою попередження виникнення обставин, що викликатимуть сумнів в об`єктивності та неупередженості судді, можливості скасування рішення з підстав незаконності складу суду, вважаю за необхідне задовольнити заяву судді ОСОБА_1 про самовідвід.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 75, 80, 81, 82 КПК України суддя, -

УХВАЛИВ:

Самовідвід головуючого судді ОСОБА_1 у справі по кримінальному провадженню №0004474 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у скоєнні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.185 КК України - задовольнити.

Справу передати для визначення іншого судді в порядку, встановленому статтею 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя