Провадження № 1-в/243/188/2019
Справа № 243/4751/19
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

23 травня 2019 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

заявника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов`янського міськрайонного суду Донецької області заяву

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красний Лиман Донецької області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

- 04 липня 2013 року Краснолиманським районним судом Донецької області за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 307 КК України із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, про визнання законності підстав звільнення,

В С Т А Н О В И В :

08 травня 2019 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_4 із клопотанням про визнання законності підстав звільнення, зазначивши, що вироком Краснолиманського районного суду Донецької області від 04 липня 2013 року його було визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 307 КК України, та із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, засуджено до покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Зазначене покарання він відбував у виправній колонії № 27 місцем розташування якої є м. Горлівка Донецької області. 07 березня 2019 року його було звільнено у зв`язку із відбуттям строку покарання. Після звільнення він прибув за місцем свого постійного проживання АДРЕСА_1 . У зв`язку із наведеним, просив суд визнати законність підстав його звільнення.

Засуджений ОСОБА_4 , у судовому засіданні наполягав на задоволення його заяви, посилаючись на доводи викладені у заяві..

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання ОСОБА_4 про визнання законності підстав звільнення не заперечував.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до висновку про можливість задоволення клопотання засудженого з огляду на його законність та обґрунтованість.

У судовому засіданні встановлено, що вироком Краснолиманського районного суду Донецької області від 04 липня 2013 року його було визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 307 КК України, та із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, засуджено до покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Вказаний вирок набрав законної сили 20 вересня 2013 року.

Згідно із довідкою про звільнення № 53034 виданою Калінінською виправною колонією № 27 м. Горлівка Донецької області, ОСОБА_4 засуджений вироком Краснолиманського районного суду Донецької області від 04 липня 2013 року його було визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 307 КК України, та із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, засуджено до покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, відбував покарання у виді позбавлення волі у період з 10 березня 2011 року по 07 березня 2019 року, після чого вибув за місцем проживання за адресою: Донецька область, м. Лиман (а.с. 3, 3 з.б.).

Згідно із довідкою ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Міністерства Юстиції України від 10.04.2019 року за № 5143, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Красний Лиман Донецької області, українець, мешкав за адресою: АДРЕСА_2 . Затриманий 10.03.2011 року співробітниками Краснолиманського МВ ГУМВС України в Донецькій області та поміщений до ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Міністерства Юстиції України 15.03.2011 року. Засуджений вироком від 04.07..2013 року Краснолиманського міського суду Донецької області за ст. 307 ч. 2. 307 ч. 1, 70 ч. 1 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Вирок набув законної сили 20.09.2013 року. ОСОБА_4 вибув 29.11.2013 року з ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Міністерства Юстиції України до Калінінської ВК (№27) Донецької області для відбуття покарання (а.с. 4).

Відповідно до довідки з Лиманського ВП Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає: АДРЕСА_1 , засудженому 04.07.2013 р. Краснолиманським міським судом Донецької області за ст.ст. 307 ч. 1, 307 ч. 2, 70 ч. 1 КК України (в редакції 1960 р.) до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, який 07.03.2019 р. за відбуттям строку покарання звільнився з Калінінської ВК№27 м. Горлівки, що перебуває на тимчасово окупованій території представниками так званої ДНР, про те, що він з 13.03.2019 р. перебуває на обліку у Лиманському ВП Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області як особа раніше засуджена та особа, яка підпадає під дію Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» («формальний нагляд») (а.с.5).

Відповідно до довідки з Лиманського ВП Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області, гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає: АДРЕСА_1 , має наступні судимості: 21.08.1999 р. Краснолиманським міським судом Донецької області за ст.ст. 296 ч. 1, 117 ч. 3, 118 ч. 2, 42 КК України (в редакції 1960 р.) до 7 років позбавлення волі; 04.07.2013 р. Краснолиманським міським судом Донецької області за ст.ст. 307 ч. 1, 307 ч. 2, 70 ч. 1 КК України (в редакції 1960 р.) до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна (а.с. 6).

Відповідно до Інструкції про взаємодію працівників прокуратури Донецької області, ГУМВС України в Донецькій області, УСБУ в Донецькій області, УДПтСУ в Донецькій області, ГУ ДМС України в Донецькій області, ІНФОРМАЦІЯ_3 при організації реєстрації, обліку та документування осіб, звільнених з установ виконання покарань, розташованих на територіях Донецької та Луганської областей, які тимчасово непідконтрольні українській владі, затвердженої спільним наказом № 53окв/1539/310/185/20/62 від 14 липня 2015 року, Головне управління МВС України в Донецькій області у взаємодії з Управлінням Служби Безпеки України в Донецькій області та ІНФОРМАЦІЯ_4 роз`яснюють норми діючого законодавства щодо порушення процедури звільнення від відбування покарання та пропонують особі звернутися до суду із заявою, відповідно до встановленої форми, згідно із ст. 539 КПК України щодо визнання законності такого звільнення.

За приписами ст. 537 КПК України, під час виконання вироків, суд має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку суду.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 9 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Верховного Суду від 22.10.2018 року у справі № 235/2357/17, документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

При цьому, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, вважають судді ЄСПЛ, Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

Розпорядженням КМУ №1275 від 02 грудня 2015 року затверджено перелік населених пунктів де здійснювалась антитерористична операція, і в цьому переліку зазначено м. Горлівка Донецької області.

Розпорядженням КМУ від 07 листопада 2014 року № 1085 затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення. До цього переліку зокрема належить і м. Горлівка Донецької області.

Згідно із розпорядженням Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2014 року № 2710/38-14 Про визначення територіальної підсудності справ , визначено територіальну підсудність кримінальних проваджень, підсудних Калінінському районному суду міста Горлівки, Микитівському районному суду міста Горлівки, Центрально-Міському районному суду міста Горлівки, розташованим у районі проведення антитерористичної операції, для забезпечення розгляду Слов`янському міськрайонному суду Донецької області.

Отже, відсутність у засудженого ОСОБА_4 документів про звільнення у зв`язку із повним відбуттям покарання, які б були видані відповідними органами України, викликає сумніви щодо виконання вироку суду у повному обсязі, а саме період часу з 10 березня 2011 року по 07 березня 2019 року.

Приймаючи до уваги довідку про звільнення, суд виходить з того, що, у тому становищі, у якому опинився заявник він був позбавлений можливості отримати офіційні документи щодо свого звільнення, а тому звертаючись до суду, надав всі можливі докази, які міг надати у цій ситуації.

Крім того, застосовуючи Рішення Європейського Суду, як джерело «живого» права, суд також зазначає, у рішенні від 8 липня 2004 року «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров`я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

На теперішній час Україна від зобов`язань, визначених статтями 1, 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, в окремих районах Донецької та Луганської областей України відповідно до статті 15 Конвенції не відступала. 21 травня 2015 року постановою Верховної Ради України № 462-VIII схвалена Заява Верховної Ради України «Про відступ України від окремих зобов`язань, визначених Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод» щодо відступу від окремих зобов`язань, визначених пунктом 3 статті 2, статтями 9, 12, 14 та 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтями 5, 6, 8 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на період до повного припинення збройної агресії Російської Федерації, а саме до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, керованих, контрольованих і фінансованих Російською Федерацією, російських окупаційних військ, їх військової техніки з території України, відновлення повного контролю України за державним кордоном України, відновлення конституційного ладу та порядку на окупованій території України.

Крім того, суд також зазначає, що у своїх Рішеннях, ЕСПЛ неодноразово зазначав, що в ситуаціях, подібним тим, що приводяться у вказаній справі, обов`язок ігнорувати, не приймати до уваги дії існуючих de facto інститутів далекий від абсолютного. Для людей, які проживають на цій території життя продовжується. І це життя потрібно зробити більш стерпним і терпимим, воно повинно бути захищено від влади de facto, включаючи і їх суди, і саме в інтересах жителів цієї території дії згаданих властей, що мають відношення до сказаного, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами в тому числі і цим. Думати інакше означало б зовсім позбавляти проживаючих на цій території людей всіх їх прав кожного разу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, це означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Виконання судових рішень це самостійна і завершальна стадія кримінального процесу, в якій реалізуються владні приписи суду, які викладені зокрема вироку, що набрав законної сили. ЇЇ зміст складає процесуальна діяльність суду за зверненням вироку до виконання і вирішення питань, що виникають у ході його реального втілення в життя. Вирішення питання про всякого роду сумніви та протиріччя, що виникають при виконанні вироку не повинно істотно впливати на вирок.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_4 дійсно був засуджений вироком Краснолиманського районного суду Донецької області від 04 липня 2013 року його було визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 307 КК України, та із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, засуджено до покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Після набрання вироком законної сили, вибув до Калінінської ВК-27 м. Горлівки Донецької області для подальшого відбування покарання. Відомостей щодо наявності будь-яких судових рішень про звільнення засудженого ОСОБА_4 від покарання чи його відбування (застосування амністії, звільнення умовно-достроково, тощо) суду не представлено. Суд також зазначає, що довідка установи виконання покарань про звільнення ОСОБА_4 повністю узгоджується з іншими дослідженими по справі доказами, не містить внутрішніх протиріч, і у своїй сукупності з іншими доказами дає можливість суду дійти висновку, що засуджений ОСОБА_4 відбув покарання призначене йому за вироком Краснолиманського районного суду Донецької області від 04 липня 2013 року.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку що ОСОБА_4 відбув покарання за вироком Краснолиманського районного суду Донецької області від 04 липня 2013 року у повному обсязі, що дозволяє суду усунути сумніви щодо виконання вироку суду.

За таких обставин, приймаючи до уваги зібрані докази по справі, виникає необхідність усунути сумніви щодо законності підстав звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання призначеного йому за вироком Краснолиманського районного суду Донецької області від 04 липня 2013 року.

На підставі наведеного, керуючись, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву засудженого ОСОБА_4 про визнання законності підстав звільнення задовольнити.

Визнати законність підстав звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з Калінінської виправної колонії Донецької області 07.03.20019 року, по відбуттю строку покарання, призначеного вироком Краснолиманського районного суду Донецької області від 04 липня 2013 року.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили та її виконання, крім випадків встановлених КПК України.

Ухвалу складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Суддя Слов`янського
міськрайонного суду ОСОБА_1