Дата документу 18.07.2019 Справа № 554/4994/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 липня 2019 року м. Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання старшого слідчого слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Полтавській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львів, українця, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, працюючого оператором засобів технічного контролю в ТОВ «Атлант-13», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
В С Т А Н О В И В:
Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 . В клопотанні орган досудового розслідування необхідність прийняття такого рішення аргументував наступним.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи негативно налаштованим до чинної влади в Україні та української держави у цілому, діючи умисно, з корисливих мотивів, у 2016 році (точний час у ході досудового розслідування не встановлений) маючи злочинний умисел, спрямований на нанесення шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, усвідомлюючи протиправність своїх дій, встановив контакт та почав конфіденційне спілкування із працівником іноземної спеціальної служби Федеральної Служби безпеки Російської Федерації (далі ФСБ Росії), з метою виконання завдань останнього на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, шляхом збору та передачі протягом 2016 2019 р.р., інформації щодо розвитку суспільно-політичної, соціально-економічної та військової ситуації, як в Полтавському регіоні, так і в Україні, у цілому.
ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій,на виконання відпрацьованих працівниками ФСБ Росії завдань, збирав, та перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за допомогою електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), використовуючи, попередньо створені ним, електронні поштові скриньки sandora ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_5 , передав представникам іноземної спеціальної служби інформацію, щодо розвитку суспільно-політичної, соціально-економічної та військової ситуації, як в Полтавському регіоні, так і в Україні, у цілому, шляхом збереження у розділі «Чернетки» текстових повідомлень.
Так, 05.12.2017 року ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, на виконання відпрацьованого 04.12.2017 року працівниками ФСБ Росії завдання, зібрав, та перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за допомогою власної комп`ютерної техніки, використовуючи електронну поштову скриньку ІНФОРМАЦІЯ_6 , шляхом збереження у розділі «Чернетки» текстового повідомлення із прикріпленим електронним текстовим файлом, передав представникам іноземної спеціальної служби інформацію, стосовно громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , після чого, 10.04.2018 року працівниками Управління ФСБ Росії по Нижегородській області, у зв`язку із підозрою у вчиненні злочину, відповідальність за вчинення якого на території РФ, передбачається ч. 1 ст. 226.1 Кримінального кодексу РФ (контрабанда вогнепальної зброї або її основних частин, боєприпасів, іншого озброєння, іншої військової техніки, а також матеріалів і обладнання, які можуть бути використані при створенні зброї масового ураження, а також стратегічно важливих товарів) здійснено процесуальне затримання ОСОБА_7 .
Окрім вказаного, 19.06.2018 року громадянинові ОСОБА_7 органами досудового розслідування РФ додатково висунуто обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 276 КК РФ, тобто шпигунства в інтересах спеціальних служб України, вираженого у формі збирання інформації військо-промислового характеру.
Згідно повідомлення Міністерства закордонних справ України, вироком від 28.01.2019 року Нижегородського обласного суду Нижегородської області РФ, ОСОБА_7 засуджено до 8 років позбавлення волі, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.
Надалі, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, на виконання завдань працівників ФСБ Росії, 18.04.2019 року, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за допомогою електронно-обчислювальної машини (комп`ютера), використовуючи електронну поштову скриньку ІНФОРМАЦІЯ_5 , шляхом збереження у розділі «Чернетки» текстового повідомлення із прикріпленими електронними текстовими файлами, передав представникам іноземної спеціальної служби списки осіб, які працюють в ПАТ «Джей Ті Інтернешнл Україна», та перебувають на військовому обліку у військових комісаріатах України, у т.ч. учасників бойових дій, а також Список офіцерів запасу, солдат, сержантів, які стоять на військовому обліку в ПАТ «Джей Ті Україна» та мають мобілізаційне розпорядження. Згідно висновку державного експерта з питань таємниць Начальника Головного Управління персоналу заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України, за сукупністю, даних визначених у відомостях, інформація, яка міститься у переданих представникам іноземної спеціальної служби документах, становить службову інформацію Збройних Сил України, підпадає під дію пунктів 3.2 та 3.37 Переліку відомостей Збройних Сил України, що становлять службову інформацію, затвердженого наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 22.11.2017 року №408.
У разі заволодіння зазначеною інформацією заінтересованою стороною, зокрема РФ в умовах військової агресії та дії в Україні особливого періоду, який відповідно до постанов Верховного Суду України від 14.02.2018 року у справі №131/1449/16-ц, від 14.02.2018 №727/2187/16-ц, від 25.04.2018 №205/1993/17-ц, та роз`яснень з цього приводу Міністерства оборони України, діє в Україні з 17.03.2014 року після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію», можливе ускладнення, в окремих адміністративно-територіальних одиницях, проведення практичних заходів з призову військовозобов`язаних та резервістів на військову службу, у разі оголошення мобілізації або введення в державі правового режиму воєнного стану, для доукомплектування військових частин Збройних Сил України, в тому числі військових частин, що входять до бойового складу Збройних Сил України, оскільки дасть можливість заінтересованій стороні персоніфікувати та здійснити вплив, у тому числі і фізичний на мобілізаційні ресурси (військовозобов`язаних), які надходять на доукомплектування Збройних Сил України (для районних (міських) військових комісаріатів), що створює загрозу життю та здоров`ю військовозобов`язаним Збройних Сил України та Служби безпеки України, а також їх близьким родичам.
У разі заволодіння зазначеною інформацією заінтересованою стороною, зокрема Російською Федерацією може бути створено суттєві перешкоди у виконанні зазначеними військовозобов`язаними своїх конституційних обов`язків, визначених ст.ст. 17, 65 Конституції Українита п. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», зокрема щодо призову на військову службу, у разі оголошення мобілізації або введення в державі правового режиму воєнного стану.
У разі заволодіння зазначеною інформацією заінтересованою стороною, зокрема Російською Федерацією буде створено передумови для завдання шкоди обороноздатності держави, національній безпеці та перешкоду діяльності Збройних Сил України.
За співпрацю з ФСБ Росії, ОСОБА_5 систематично отримує грошову винагороду під час своїх регулярних поїздок до тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим.
18.07.2019 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.
З метою запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, слідчий просить обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. Пояснив, що дійсно в 2014 році його завербували працівники ФСБ в Криму, він з ними співпрацював, отримував за це гроші, провину визнає. Вказав, що він хворіє, тому просить обрати йому запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.
Захисник в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання, оскільки підозра не обґрунтована, ризики не доведені. Вказав, що , на його думку, підозрюваний не є секретоносієм, флешка знаходилась у вільному доступі, слідчим не розкрито підривну діяльність. Просив обрати домашній арешт, з носінням електронних засобів контролю.
Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.
Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Встановлено, що 18.07.2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.
В матеріалах провадження містяться достатні дані, які переконують суд у тому, що підозрюваний міг вчинити інкримінований йому злочин, висунута підозра є обґрунтованою.
При цьому слідчим суддею при обранні запобіжного заходу лише перевіряється наявність вагомих доказів, що можуть свідчити про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного не є предметом розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Так, в судовому засіданні стороною кримінального провадження надані докази, які на думку слідчого судді свідчать про:
- наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, а саме: запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється;
- жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним ризикам.
Суд, у відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховує дані про особу підозрюваного в їх сукупності, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці його проживання, репутацію, майновий стан.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого та необхідність застосування щодо підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У відповідності до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Одночасно, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує не доведеність на даний момент стороною обвинувачення наявності обставин, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України, а відтак вважаю за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.
Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього
Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
У відповідності до п.3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи особу підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України у вигляді триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний або заставодавець мають право у будь - який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до норм ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки: прибувати за викликом до слідчого, прокурора чи суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає та зареєстрований без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання слідчому, прокурору свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 131, 132, 176-179, 182-183, 193-194,196-197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,-
Клопотання слідчого - задовольнити.
Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку тримання під вартою, передбаченого ч. 1 ст. 197 КПК України, строком на 60 днів, який обчислювати з 16 год. 03 хв. 18 липня 2019 року.
Кінцевим днем тримання під вартою визначити 15.09.2019 року, 16 год. 03 хв.
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь - який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.
У разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки: прибувати за викликом до слідчого, прокурора чи суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає та зареєстрований без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання слідчому, прокурору свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на вказаний депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю. У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з часу проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1