КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 17 вересня 2019 року, апеляційну скаргу прокурора відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 31 липня 2019 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Донецьк Донецької області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України,

за участі: прокурора захисника ОСОБА_5 , ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив про відсутність підстав для обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурором у судовому засіданні не доведено, що підозрюваного оголошено у міжнародний розшук.

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , подав апеляційну скаргу з поповненнями до неї, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 31 липня 2019 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора і зобов`язати орган досудового розслідування, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, доставити до суду затриманого для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зокрема, автор апеляційної скарги звертає увагу на те, що чинний КПК України не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особа перебуває у будь-якому із видів розшуку, однак регламентує, що про оголошення розшуку (державного, міждержавного, міжнародного) має бути винесена органом досудового розслідування відповідна постанова, що в даному випадку і було зроблено спочатку слідчим шляхом винесення постанови про оголошення розшуку а в подальшому і міжнародного розшуку.

Також, зауважує, що відповідно до ст.ст. 82, 83 Правил Інтерполу по обробці даних умовою виставлення червоної карточки, яка передбачає можливість встановлення місцезнаходження та затримання, арешту особи з подальшою екстрадицією, є посилання на чинний ордер на арешт або судове рішення, що має таку ж юридичну силу.Вказані вимоги узгоджуються з положенням Інструкції «Про порядок використання правоохоронними органами можливостей НЦБ Інтерполу в Україні у попередженні, розкритті та розслідування злочинів» затвердженої Наказом № 3/1/2/5/2/2 від 09 січня 1997, зокрема, з п.4.4.18 вказаної Інструкції, яким вимагається надання даних щодо обрання запобіжного заходу відносно розшукуваної особи.Отримання відповідного судового рішення про обрання тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 необхідне для фактичної організації здійснення його розшуку силами Інтерполу. Вказане також підтверджується листом Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України від 30 травня 2019 року, в якому зазначено, що у доповнення до листа стосовно ОСОБА_6 та інших, згідно рішення Комісії з контролю файлів Інтерполу, ухваленого на дев`яносто дев`ятій сесії, яка відбулася у період з 27 лютого до 3 березня 2017 року, дозволи на затримання підозрюваного з метою приводу не є запобіжним заходом і відповідно ордерами на арешт у розумінні ст. 83.2 (b, іі) Правил організації.
У зв`язку з чим, посилання в судовому рішення про не звернення органом досудового розслідування до НЦБ Інтерполу з відповідним клопотанням, не відповідає матеріалам кримінального провадження та спростовується доданими до клопотання документами.

Також, прокурор не погоджується з формулюванням, викладеним у судовому рішенні про те, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не є слідчою (розшуковою) дією, спрямованою на встановлення місцезнаходження підозрюваної, оскільки ч. 5 ст. 280 КПК України визначено заборону проведення виключно слідчих дій, а з урахування вищевикладеного рішення суду, постановлене за наслідками розгляду відповідного клопотання, є частиною комплексу дій, спрямованих виключно на встановлення місцезнаходження підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, пояснення захисника, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги з доповненнями до неї і заперечення на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як убачається з матеріалів судового провадження, Генеральною прокуратурою України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 30 листопада 2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0003008, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України.
У даному провадженні ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України.

Повідомлення про підозру ОСОБА_6 здійснено 29.12.2017 у кримінальному провадженні № 0003536, однак вручити його не виявилося можливим внаслідок не встановлення його місцезнаходження.

13 березня 2018 року з кримінального провадження № 0003536 виділено в окреме провадження за № 0000563 матеріали досудового розслідування у тому числі щодо ОСОБА_6

24 травня 2018 року кримінальне провадження № 0000563 об`єднано з кримінальним провадженням № 0000521.

У подальшому з матеріалів кримінального провадження № 0000521 виділено матеріали досудового розслідування кримінальних правопорушень, в тому числі за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч.4 ст. 28,ч. 3 ст. 209 КК України, в окреме провадження за № 0003008.

На неодноразові виклики слідчого підозрюваний ОСОБА_6 до органу досудового розслідування не з`явився.

З відомостей отриманих з інтегрованої інформаційно-телекомунікаційної системи «Гарт-1» убачається, що ОСОБА_6 30 листопада 2015 року виїхав за кордон повітряним транспортом 846 Київ-Мінськ через пункт пропуску «Бориспіль-D».
Враховуючи викладене, постановою слідчого Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України від 29 грудня 2017 року підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у Державний розшук. На підставі зазначеного Департаментом захисту економіки Національної поліції України відносно ОСОБА_6 заведено ОРС «Розшук» 1р/39-2018.
Ухвалами слідчого судді Печерським районним судом міста Києва від 11 січня 2018 року (справа № 757/1703/18-к), від 10 липня 2018 року (справа 757/33431/18-к) та від 14 січня 2019 (справа № 757/1050/19-к) надавалися дозволи на затримання ОСОБА_6 з метою його приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

21 червня 2019 року постановою прокурора відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , оголошено міжнародний розшук ОСОБА_6

08 липня 2019 року прокурор відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді згаданого районного суду в задоволені клопотання прокурора відмовлено, з тих підстав, що останнім не доведено оголошення підозрюваного у міжнародний розшук.

Таке рішення слідчого судді колегія суддів вважає законним і обґрунтованим, зважаючи на наступне.

За положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 КПК України цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук.

Чинний Кримінальний процесуальний кодекс України не містить поняття «міжнародний розшук».

Разом з тим, діє Інструкція про порядок використання правоохоронними органами можливостей НЦБ Інтерполу в Україні в попередженні, розкритті та розслідуванні злочинів, затверджена спільним Наказом № 3/1/2/2/2/2 від 09 січня 1997 року МВС України, ГПУ, СБУ, ДМС, ДПА, яка визначає, що міжнародний розшук здійснюється з використанням каналів та можливостей Інтерполу.

Фактично відносини з координації розшуку підозрюваних, в тому числі і з країнами членами СНД Україна веде тільки в рамках міжнародної системи Інтерпол, тобто міжнародного розшуку, оскільки Постановою Кабінету Міністрів України №44 «Про вихід з Угоди про обмін інформацією у сфері боротьби зі злочинністю» передбачено вихід із Угоди про обмін інформацією у сфері боротьби зі злочинністю, укладеної 22.05.2009 року, якою регулювалася процедура міждержавного розшуку і така Угода припинила дію 24 серпня 2015 року.

Обов`язок доведення факту перебування підозрюваного, обвинуваченого у міжнародному розшуку покладається на слідчого, прокурора, який подав клопотання про застосування запобіжного заходу, та підтверджується відповідними відомостями (довідка, витяг із бази даних Інтерполу тощо (лист ВССУ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року).

Зі згаданого листа ВССУ однозначно випливає, що підозрюваним, якого оголошено у міжнародний розшук (у розумінні ч. 6 ст. 193 КПК) слід вважати виключно особу, яка перебуває у міжнародному розшуку і це підтверджується відповідними довідками та витягами із бази даних Інтерполу, а не постанови прокурора, як зазначається в апеляційній скарзі.

За п.4.3 Інструкції про порядок використання правоохоронними органами можливостей НЦБ Інтерполу в Україні у попередженні, розкритті та розслідуванні злочинів, затвердженої спільним наказом МВС, ГПУ, СБУ, ДМСУ, ДПАУ, Державного комітету у справах охорони державного кордону України, міжнародному розшукові з ініціативи правоохоронних органів України підлягають особи, які виїхали за межі України і ухиляються від кримінальної відповідальності та відбуття покарання.

Пункт 4.4 Інструкції встановлює, що підставою для міжнародного розшуку громадян України є запит правоохоронного органу, надісланий до НЦБ. Отже, находження запиту від правоохоронного органу до НЦБ є лише підставою для початку процедури підготовки оголошення міжнародного розшуку підозрюваного.

Згідно з п.4.6 цієї Інструкції, НЦБ Інтерполу вивчає одержані від правоохоронного органу матеріали, при потребі запитує в ініціатора додаткові відомості і, за прийнятими Інтерполом правилами, надсилає запит до Генерального секретаріату Інтерполу або в Національне центральне бюро Інтерполу відповідної країни.

З цієї Інструкції випливає, що оголошення підозрюваного у міжнародний розшук є факт включення особи до баз даних розшукуваних осіб Інтерполу.

Згідно з п.1.13 Інструкції НЦБ може відмовити у виконанні запиту, зокрема через оформлення запиту з порушенням вимог даної Інструкції. Отже, міжнародний розшук відбувається лише після опрацювання НЦБ матеріалів, направлення їх до Генсекретаріату Інтерполу.

З огляду на те, що матеріали судового провадження не містять відомостей про перебування ОСОБА_6 , на момент розгляду клопотання і апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали слідчого судді, у міжнародному розшуку, слідчий суддя всупереч доводам апеляційної скарги прокурора, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання прокурора про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою.

Інші доводи апеляційної скарги, з урахуванням наведених порушень КПК України, є передчасними, і не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 176 178, 181, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 31 липня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/824/4695/2019 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_8 Доповідач: ОСОБА_1