Єдиний унікальний номер справи 185/8832/19
Провадження № 1-кп/185/750/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглядаючи у судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 Кримінального кодексу України, -
за участю:
прокурора ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

26 вересня 2019 року в провадження Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов зазначений обвинувальний акт.
Обвинуваченому ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії запобіжного заходу до 24.11.2019 року. Обвинувачений утримується під вартою в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань №4».
В судове засідання з`явився прокурор, потерпіла, обвинуваченого доставлено конвоєм.
Під час судового розгляду прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на 60 днів, у зв`язку з тим, що строк тримання його під вартою спливає 24 листопада 2019 року, до зазначеної дати немає можливості розглянути провадження по суті, підстав для звільнення обвинуваченого з під варти немає, останній обґрунтовано обвинувачується в скоєнні злочину, який є тяжким злочином. Ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що були враховані при обрані обвинуваченому запобіжного заходу на стадії досудового розслідування, не відпали: обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, з метою схилення їх до зміни показів на свою користь. Інший більш м`який запобіжний захід, на думку прокурора, не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, заявлені раніше ризики не зменшились та продовжують існувати, що виправдовує тримання обвинуваченого під вартою.
Потерпіла, вважає, що є усі підстави для продовження обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Захисник в судовому засіданні підтримав клопотання підзахисного про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, тим самим заперечуючи проти клопотання прокурора про продовження строку обраного раніше запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ризик незаконного впливу на свідків, потерпілу перестав бути актуальним, оскільки вказані особи вже були допитані в судовому засіданні.
Обвинувачений заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт за адресою його реєстрації: АДРЕСА_1 , тим самим заперечуючи проти клопотання прокурора про продовження строку обраного раніше запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши сторони кримінального провадження, потерпілу, вивчивши обвинувальний акт, суд встановив наступне:
Відповідно до положень ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 24.11.2019 року, однак, завершити кримінальне провадження до вказаної дати неможливо, оскільки є необхідність оголошення перерви з незалежних від суду причин на більш тривалий період.
Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, серед яких є такі, як домашній арешт та тримання під вартою.
Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання зазначеним спробам.
Окрім того, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом. Практика Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Вирішуючи питання продовження дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого, суд зважає на те, що зазначені прокурором ризики про можливість переховування обвинуваченого від суду, продовжують існувати, бо під загрозою можливого покарання обвинувачений може ухилитись від правосуддя. ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжкого злочину, покарання за вчинення якого, у разі доведеності його вини, передбачено у виді позбавлення волі на строк до 10 років. Судове слідство за кримінальним провадженням продовжується, на даному етапі в суді досліджуються письмові докази сторони обвинувачення. Заявлений прокурором ризик ймовірних перешкод кримінальному провадженню з боку обвинуваченого іншим чином у разі зміни запобіжного заходу продовжує існувати, оскільки під час дослідження письмових доказів існує ймовірність повторного виклику та допиту свідків, дослідження речових доказів.
З урахуванням вищезазначеного, суд зазначає, що тяжкість злочину не є єдиною підставою продовження строку тримання під вартою, на даний час відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що встановлені судом ризики при обранні та продовженні запобіжного заходу на даний час втратили свою актуальність, а особа обвинуваченої перестала бути суспільно небезпечною.
Заявлені в обґрунтування обвинуваченим ОСОБА_3 та його захисником обставини щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт, окрім відсутності ризику впливу на свідків та потерпілу у зв`язку з їх допитом, стороною захисту не доведені.
На даній стадії судового розгляду та тяжкості можливого покарання, яке загрожує ОСОБА_3 у разі доведеності вини та визнання його винуватими у вчиненні кримінального правопорушення за рішенням суду, з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішень ЄС з прав людини «Прокопенко проти України» та «Лабітта проти Італії», суд приходить до висновку про наявність за провадженням реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

У зв`язку з наведеним, суд вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому має бути продовжений.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 331, 372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 - задовольнити.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у виді тримання під вартою у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань №4» - продовжити терміном на 60 днів, тобто до 13 січня 2020 року, включно.
Строк дії ухвали - до 13 січня 2020 року, включно.
Копію ухвали вручити прокурору, захиснику, обвинуваченому, начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань №4» для відома.
В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1