Справа № 199/8586/19
ВИРОК
іменем України

28.11.2019 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001459 від 25.08.2019 відносно:

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, громадянина України, освіта неповна середня, який проживає в цивільному шлюбі, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України (згідно зміненої прокурором редакції обвинувального акта від 27.11.2019),

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця міста Дніпропетровська, громадянина України, освіта неповна середня, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

який обвинувачується у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 185 КК України (згідно зміненої прокурором редакції обвинувального акта від 27.11.2019),

за участю: прокурора ОСОБА_6 потерпілого ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

25.08.2019 приблизно о 17:30 годині ОСОБА_5 разом із ОСОБА_3 та невстановленою жінкою на таксі служби «Шарк», автомобіля марки «Daewoo Nubira» червоного кольору, н.з. НОМЕР_1 , прибули за адресою: м. Дніпро, вул. Березинська, 23к, де побачили раніше незнайомого ОСОБА_7 , який прямував вздовж ринку за вказаною адресою.

Зупинивши раніше незнайомого ОСОБА_7 , ОСОБА_5 наблизився до останнього та під вигаданим приводом почав розмову, в ході якої безпричинно став провокувати ОСОБА_7 на конфлікт. Не розуміючи про причини ситуації, що сталася, не бажаючи продовжувати розмову з ОСОБА_5 , ОСОБА_7 здійснив спробу піти у протилежному напрямку.

Проте, в цей час у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , продовжуючи знаходитись за вищевказаною адресою, тобто у громадському місці, діючи з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, грубо і умисно порушуючи громадський порядок, ігноруючи правила поведінки в суспільному житті і побуті, використовуючи незначний (нікчемний) привід, в присутності інших перехожих, почав кричати на ОСОБА_7 та ображати його нецензурною лайкою.

Далі, ОСОБА_5 , бажаючи самовиразитись за рахунок приниження інших, протиставляючи себе суспільству, перебуваючи у безпосередній близькості обличчям до ОСОБА_7 , кулаком своєї правої руки наніс останньому один удар в область носу, від якого ОСОБА_7 втратив рівновагу та прижався спиною до металевої споруди, яка була позаду нього.

В цей же час ОСОБА_3 , перебуваючи в транспортному засобі марки «Daewoo Nubira» червоного кольору, н.з. НОМЕР_1 , спостерігаючи за протиправними хуліганськими діями ОСОБА_5 та, бажаючи долучитися до них, вийшов з вище вказаного автомобіля та побіг на допомогу останньому.

Далі ОСОБА_3 , опинившись позаду ОСОБА_7 , який в той час намагався залишити місце події, діючи спільно з ОСОБА_5 , тобто групою осіб, та, відчуваючи його підтримку, схопив ОСОБА_7 своєю лівою рукою за комір футболки, після чого наніс один удар кулаком своєї правої руки в область потилиці потерпілого, від якого останній сів навпочіпки та закрив голову руками, намагаючись себе захистити.

Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел на вчинення хуліганських дій, ОСОБА_5 , діючи в групі з ОСОБА_3 , розуміючи, що вони перебувають у громадському місці, показуючи свою зневагу до оточуючих, знаходячись по різні боки від ОСОБА_7 , спільно нанесли не менше 10 ударів кулаками обох рук в область потилиці та задньої частини шиї потерпілого, спричинивши останньому фізичний біль.

Вважаючи свої злочині дії, спрямовані на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувались особливою зухвалістю (хуліганство), вчинене групою осіб, доведеними до кінця, ОСОБА_5 разом із ОСОБА_3 сіли в транспортний засіб «Daewoo Nubira» червоного кольору, н.з. НОМЕР_1 , та залишили місце вчинення злочину.

Таким чином, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_3 протягом 5 хвилин, починаючи з 17:30 і до 17:35 години, грубо порушували громадський порядок, тривалий час уперто і наполегливо не припиняли свої хуліганські дії, які супроводжувались завданням фізичного болю та непристойним знущанням над гідністю потерпілого ОСОБА_7 , а також порушенням громадського порядку.

Умисні дії обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , кожного окремо, кваліфікуються за ч. 2 ст. 296 КК України, як такі, що виразилися в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), вчинені групою осіб.

25.08.2019 приблизно о 17:35 годині ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: м. Дніпро, вул. Березинська, 23к, в той час коли спільно з ОСОБА_3 , з хуліганських мотивів, наносив тілесні ушкодження ОСОБА_7 , побачив, як у останнього на землю випав телефон марки «Samsung J7» в чохлі чорного кольору серійний номер НОМЕР_2 , imei 1: НОМЕР_3 , imei 2: НОМЕР_4 , 2016 року випуску, в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_5 , яка не представляє матеріальної цінності, та навушники «Ergo» білого кольору. Визначивши вказані речі об`єктом свого злочинного посягання, у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Далі, цього ж дня, приблизно о 17:36 годині, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на крадіжку, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу, викрав мобільний телефон марки «Samsung J7» в чохлі чорного кольору, який матеріальної цінності не представляє для потерпілого, серійний номер RF8HB3G4T1H, imei 1: НОМЕР_3 , imei 2: НОМЕР_4 , 2016 року випуску, в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_5 , яка не представляє матеріальної цінності, та навушники «Ergo» білого кольору, який належить ОСОБА_7 .

Після чого ОСОБА_5 , доводячи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) до кінця, утримуючи при собі зазначене майно, залишив місце вчинення злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 1723,20 гривень.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_5 , що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), кваліфікуються за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Допитавши обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_7 , дослідивши письмові матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про винність обвинувачених у вчиненні інкримінованих діянь при вищевикладених обставинах.

Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, визнав у повному обсязі, заявив про щиросердне каяття у вчиненому та показав, що дійсно він разом із ОСОБА_5 вчинив хуліганство, під час якого нецензурно лаявся та умисно наніс удари потерпілому ОСОБА_7 , про що він жалкує та просить вибачення у потерпілого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 296 та ч. 1 ст. 185 КК України, визнав у повному обсязі, заявив про щиросердне каяття у вчиненому та показав, що дійсно він у вказаний час та місці разом із ОСОБА_3 вчинив хуліганство, під час якого грубо нецензурно лаявся та наніс удар потерпілому, після чого у потерпілого випав мобільний телефон з навушниками. Він, не ставлячи до відома ОСОБА_3 , підібрав цей телефон з навушниками, тобто таємно викрав це майно. Обвинувачений ОСОБА_5 просив вибачення у потерпілого та жалкує з приводу вчиненого.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що дійсно обвинувачені в громадському місці побили його через незначний привід, після чого він виявив відсутність у нього мобільного телефону. На цей час він не має жодних претензій до обвинувачених, мобільний телефон йому повернутий, просив суд не позбавляти свободи обвинувачених та призначити їм покарання, не пов`язане з реальним його відбуттям.

Відповідно до протоколу огляду місця події з фото-таблицею до нього від 25.08.2019 була оглянута місцевість, що розташована по вул. Щитова, 112. м. Дніпро, де на ґрунті знайдений мобільний телефон марки «Samsung J7» в чохлі чорного кольору, який визнано речовим доказом та передано на зберігання потерпілому.

Згідно протоколу огляду з фото-таблицею до нього ОСОБА_5 добровільно видав слідчому в присутності понятих навушники білого кольору, які визнано речовим доказом.

Як слідує з висновку судово-товарознавчої експертизи № 4447-19 від 30.09.2019 вартість мобільного телефону марки «Samsung J7» 2016 року випуску станом на 25.08.2019 складає 1500 гривень; ринкова вартість навушників марки «Ergo», станом на 25.08.2019, становить 223,20 гривень.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, суд вважає, що всі докази є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності та їх взаємозв`язку достатніми для прийняття рішення про визнання обвинуваченого ОСОБА_3 винними у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, та визнання обвинуваченого ОСОБА_5 винним за ч. 2 ст. 296. ч. 1 ст. 185 КК України.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченим, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає: 1) повне визнання обвинуваченим своє вини; 2) щире каяття обвинуваченим у вчиненому; 3) активне сприяння обвинуваченим в розкритті злочину; 4) наявність на утриманні малолітнього сина.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисний злочин, який згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, неодружений, але проживає в цивільному шлюбі та має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає: 1) повне визнання обвинуваченим своє вини; 2) щире каяття обвинуваченим у вчиненому; 3) активне сприяння обвинуваченим в розкритті злочинів; 4) добровільне повернення викраденого майна.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисні злочини, які згідно ст. 12 КК України, відносяться до злочинів середньої тяжкості, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, неодружений, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає за необхідне призначити обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, а ОСОБА_5 також із застосовуванням ч. 1 ст. 70 КК України.

В той же час, оскільки обвинуваченим призначається покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченим, відсутність обставин, що обтяжують їм покарання, приймаючи до уваги позицію потерпілого, який просив суд суворо не карати обвинувачених, суд вважає доцільним надати можливість виправитися обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_5 без реального відбування покарання, встановивши обвинуваченим на підставі ст. 75 КК України іспитовий строк з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 1), 2) ч. 1, п. 2) ч. 3 ст. 76 КК України, оскільки у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення нових злочинів.

Вирішуючи питання, відповідно до п. 1) ч. 4 ст. 374 КПК України, щодо запобіжного заходу обвинуваченим до набранням вироком законної сили, суд виходить з того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 під час досудового слідства підозрювалися у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і їм, в тому числі, враховуючи тяжкість злочину і тяжкість можливого покарання, був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, з урахуванням існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, продовжений судом до 20.12.2019.

Проте, під час судового розгляду кримінального провадження прокурором змінено обвинувачення ОСОБА_3 на ч. 2 ст. 296 КК України, а ОСОБА_5 на ч. 2 ст. 296 та ч. 1 ст. 185 КК України.

Разом з тим, відповідно до п. 3) і п. 4) ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як:

- до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 КПК України, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

- до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавленні волі на строк понад п`ять років.

Судом встановлено, що на час вчинення даних злочинів обвинувачені були і є особами, які раніше не судимі в силу ст. 89 КК України. При цьому, санкція ч. 1 ст. 185 КК України передбачає найбільш суворе покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, а санкція ч. 2 ст. 296 КК України позбавлення волі на строк до чотирьох років.

Таким чином, на час ухвалення вироку санкція ч. 2 ст. 296 та ч. 1 ст. 185 КК України не дозволяє суду призначити обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти, або понад п`ять років. Крім того, в наданих прокурором до суду матеріалах кримінального провадження відсутні докази того, що обвинувачені, перебуваючи на волі, переховувалися від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджали кримінальному провадженню або що їм повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Викладене свідчить про існування виняткового випадку, який взагалі виключає можливість обрання обвинуваченим на цей час запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що з урахуванням даних про особу обвинувачених та обставин, встановлених під час судового розгляду кримінального провадження, надає суду право на підставі ч. 3 ст. 377 КПК України і відповідно до вимог ст.ст. 176-178, 183, 194, 202, 331 КПК України скасувати обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, звільнивши їх з-під варти в залі судового засідання.

Питання про відшкодування витрат на залучення експертів суд вирішує у відповідності до приписів ст.ст. 122, 124 КПК України.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369, 371-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк на два роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п. 1), 2) ч. 1, п. 2) ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши його з-під варти в залі судового засідання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судово-товарознавчої експертизи, в сумі 157 (сто п`ятдесят сім) гривень.

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік;
- за ч. 2 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк на два роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п. 1), 2) ч. 1, п. 2) ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши його з-під варти в залі судового засідання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судово-товарознавчої експертизи, в сумі 157 (сто п`ятдесят сім) гривень.

Речовий доказ мобільний телефон марки «Samsung J7» в чохлі чорного кольору та навушники «Ergo» білого кольору - повернути потерпілому ОСОБА_7 .

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1