У Х В А Л А
Справа № 126/1157/19

Провадження № 1-кс/126/919/2019

08 серпня 2019 року м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі слідчого судді ОСОБА_1

із секретарем ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

заявника ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0000243 від 21.05.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України,

встановив:

До Бершадського районного суду Вінницької області області надійшло клопотання заявника ОСОБА_4 про скасування арешту майна в межах кримінального провадження № 0000243 від 21.05.2019 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

В обґрунтування клопотання заявник зазначає, що кримінальне провадження, в рамках якого арешт майна накладався на даний час постановою слідчого від 30.07.2019 року закрито, а тому необхідності в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна не має.

На підставі наведеного просить скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області від 24.05.2019 року.

Заявник в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задоволити з вище наведених підстав.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечував.

Слідчий у судове засідання не з`явився, однак його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої в наслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Зокрема, згідно зі статтею 170 КПК України 2012 року (у редакції від 03 жовтня 2017 року) завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Зі змісту частини третьої статті 174 КПК України у разі закриття кримінального провадження на стадії досудового розслідування одночасно з винесенням відповідної постанови прокурор зобов`язаний скасувати арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

Цією ж статтею визначено, що власнику або іншому володільцю майна, які не були присутні при розгляді питання про його арешт, гарантовано право ініціювати скасування відповідного заходу перед слідчим суддею або судом (у разі здійснення судового розгляду справи по суті), якщо в подальшому у застосуванні арешту відпала потреба або його було накладено необґрунтовано. Обмежень щодо стадії процесу, на якій може бути заявлено відповідне клопотання, норми кримінального процесуального закону не містять.

Способів захисту права власника або іншого володільця, порушеного внаслідок неприйняття обов`язкового процесуального рішення про скасування арешту майна одночасно з постановою суду про скасування постанови про порушення кримінальної справи, винесеної за процедурою КПК України прямо не передбачено.

Тобто у зв`язку з припиненням кримінальної справи, коли будь-які законні підстави для арешту майна відпали, продовження дії цього заходу є свавільним втручанням у право власності особи, яке є об`єктом охорони за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. В означеній ситуації в силу положень статті 13 Конвенції держава зобов`язана забезпечити особі можливість ефективного юридичного захисту порушеного права.

Оскільки арешт майна було накладено у межах кримінальної справи за процедурою, визначеною кримінальним процесуальним законом, спір про право власності на майно між суб`єктами цивільних правовідносин відсутній, питання про скасування арешту підлягає вирішенню в порядку кримінального судочинства. У зв`язку з зазначеним юрисдикція адміністративних судів на відповідні правовідносини не поширюється згідно з частиною третьою статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

Не належить розгляд цього питання і до повноважень суду цивільної юрисдикції з огляду на правила статті 15 ЦПК України, адже згідно з цими правилами в порядку цивільного судочинства суди розглядають справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Спору про право на автомобіль у цивільно-правовому сенсі не вбачається, оскільки ніхто не оспорює право власності ОСОБА_4 на арештоване майно.

У порядку, визначеному КПК України, в умовах відсутності в цьому Кодексі спеціальних норм, які б регламентували прийняття окремого рішення про скасування арешту майна після припинення кримінального провадження на досудовому розслідуванні слідчим за правилами КПК України, підлягають застосуванню передбачені частиною першою статті 7, статтями 16, 24 цього Кодексу загальні засади кримінального провадження - недоторканність права власності й забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій або бездіяльності, в тому числі, слідчого, прокурора.

Оскільки кримінальне провадження припинено слідчим під час досудового розслідування, здійснення судового контролю дотримання прав і свобод людини на відповідній стадії процесу згідно з чинним кримінальним процесуальним законом належить до повноважень слідчого судді. Так як прямих заборон ініціювання перед слідчим суддею питання про скасування арешту майна у відповідній ситуації і прийняття ним такого рішення закон не встановлює, то питання про скасування арешту майна може бути вирішено слідчим суддею за клопотанням власника або іншого володільця майна в порядку, передбаченому статтею 174 КПК України.

За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку, якщо такий спір є спором цивільним. Тобто у разі, коли на об`єкт нерухомого майна заявляють права інші суб`єкти цивільних правовідносин.

Згідно зі статтею 174 КПК України інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації (частина 3 статті 174 КПК).

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові (частинна 4 статті 174 КПК України).

Зазначені вимоги співпадають з положеннями частини четвертої статті 21 КПК України, згідно з якою здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, якщо під час його здійснення порушуються права і свободи людини, гарантовані Конституцією і міжнародними договорами України, та статті 13 Конвенції, яка передбачає право особи на ефективний засіб правового захисту на національному рівні від порушень прав і свобод, гарантованих цією Конвенцією.

Крім того, відповідно до пункту 1 частини першої статті 303 КПК України передбачено право оскарження під час досудового провадження рішення, дії чи бездіяльності слідчого володільцем тимчасово вилученого майна іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Отже, у чинному КПК України законодавцем чітко врегульовано порядок вирішення питання про зняття арешту з майна та відсутня заборона у вчиненні процесуальних дій з розгляду питань, які мали бути вирішені, але залишилися не вирішеними на етапі досудового провадження, закриття чи розгляду справи. Тобто помилки і недоліки, допущені у кримінальному провадженні, повинні виправлятися за тими ж правилами, тобто за правилами КПК України.

Беручи до уваги те, що арешт був накладений в рамках кримінального провадження № 0000243 від 21.05.2019 року, яке на сьогоднішній день закрито слідчим, підтвердженням чого є постанова слідчого Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 30.07.2019 року про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КК України, арешт на майно було накладено ухвалою слідчого судді на стадії досудового розслідування, провадження припинено на стадії досудового розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що відпала потреба у застосуванні цього заходу, а подальше існування такого обмежує право власності особи на мирне володіння належним майном, а тому накладений арешт на транспортний засіб ВАЗ 2105, реєстраційний номер НОМЕР_1 та відеореєстратор «CYCLONE» чорного кольору з накопичувальною картою micro SD 16 GB №1508W649942 підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 167, 174, 309 КПК України, -

ухвалив:

Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0000243 від 21.05.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України - задоволити.

Скасувати арешт, який був накладений по кримінальному провадженню № 0000243 від 21.05.2019 року згідно ухвали суду від 24.05.2019 року, а саме:

- з автомобіля ВАЗ 2105, реєстраційний номер НОМЕР_1 білого кольору, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 , жительці АДРЕСА_1 , та перебуває у користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 .

- з відеореєстратора «CYCLONE» чорного кольору з накопичувальною картою micro SD 16 GB №1508W649942.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1