ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2579/19 Справа № 208/4303/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженої ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

представник колонії ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 серпня 2019 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 серпня 2019 року було задоволено подання начальника Державної установи Кам`янська виправна колонія (№34) та звільнено умовно-достроково від відбування покарання засуджену ОСОБА_7 на невідбутий строк 6 місяців 26 днів.
Як встановлено судом, ОСОБА_7 засуджена вироком Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 09 квітня 2013 року за ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у вигляді 10 років позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2013 року вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2013 року змінено, знижено покарання ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України до 8 років позбавлення волі.
За період відбування покарання має 5 стягнень (останнє за 10 квітня 2015 року), які погашено у встановленому законом порядку, також має 2 заохочення (перше за 07 червня 2018 року).

Відповідно до характеристики адміністрації установи від 13 червня 2019 року, засуджена відбуваючи покарання до державної установи Кам`янська виправна колонія № 34 до праці ставиться відповідально, в роботі проявляє старанність та ініціативу, з наданим об`ємом роботи справляється своєчасно і якісно, проявляє ініціативу. Вимог режиму відбування покарання не порушує, свідомо ставиться до режимних вимог. Провину у скоєному злочині визнає, розкаюється, відбула 3/4 частини призначеного їй покарання.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 серпня 2019 року та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання Державної установи Кам`янська виправна колонія (№34) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_7 .
Свою скаргу прокурор мотивує тим, що висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для застосування до засудженої положень ст. 81 КК України не відповідають фактичним обставинам справи.
Так прокурор зазначає, що судом першої інстанції не враховано наявності в засудженої 5 стягнень за період відбування покарання у виправній установі, які хоча і погашені в установленому порядку, але свідчать про відсутність в засудженої критичного ставлення до скоєного нею злочину та характеризує останню негативно.
Крім того, отримане ОСОБА_7 заохочення 07 червня 2018 року було за дотримання правил трудового розпорядку, вимог безпеки праці, додержання правил поведінки, тобто фактично за ті дії, які кожен засуджений зобов`язаний виконувати при відбування покарання.
Також, засудженою станом на сьогодні не було вжито жодних дай по відшкодуванню матеріальної шкоди потерпілому в розмірі 7996,00 грн. та моральної шкоди в розмірі 280179,00 грн., що в свою чергу теж свідчить про недосягнення засудженою мети покарання та відсутність усвідомлення скоєного злочину і бажання ставати на шлях виправлення.
Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні прокурор свою апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.
Засуджена проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечувала, просила залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.
Також, в судовому засіданні був представник виправної колонії, який додатково пояснив, що в поведінці засудженої за час відбування покарання відбулись позитивні зміни, зокрема, остання режим не порушує, не відмовляється від робіт з благоустрою установи, вважає що ОСОБА_7 своєю поведінкою довела виправлення та може бути умовно-достроково звільнена від відбування покарання.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно положень ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Пленум Верховного Суду України в постанові №2 від 26 квітня 2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну покарання більш м`яким звернув увагу судів на те, що необхідно враховувати зразкове дотримання засудженим вимог режиму, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, ставлення засудженого до скоєного злочину, праці та навчання, його наміри про приєднання до суспільно- корисної праці.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в утриманні від порушень режиму відбування, а й активна форма поведінки, яка за своєю суттю полягає, зокрема у прагненні своєю діяльністю спокутувати провину за скоєний злочин.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 09 квітня 2013 року засуджена Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років. Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2013 року вказаний вирок суду було змінено та зменшено засудженій покарання до 8 років позбавлення волі.
Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 березня 2016 року ОСОБА_7 у строк відбування покарання було зараховано строк попереднього ув`язнення з 24 грудня 2012 року по 17 жовтня 2013 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок відбуття строку покарання 24 грудня 2012 року. Кінець строку 01 березня 2020 року. Станом на 01 березня 2018 року засуджена відбула 3/4 строку покарання.
Згідно характеристики, по прибутті до виправної установи ОСОБА_7 була працевлаштована на швейному виробництві чистильником продукції, згодом працевлаштована швачкою, до праці ставиться добре, мала 3 стягнення, які погашено в установленому законом порядку, після проведення виховної роботи поведінка засудженої змінилась на краще, з 03 серпня 2017 року переведена до дільниці соціальної реабілітації, де на даний час працевлаштована на контрагентському об`єкті підсобним робітником, до праці ставиться сумлінно, відповідально, наданим об`єм виконує своєчасно та якісно, проявляє ініціативу та допомагає іншим засудженим, вимог режиму дотримується свідомо, характеризується добре, має дві подяки за сумлінне ставлення до праці, на даний час залучена до програми диференційованого виховного впливу Підготовка до звільнення та Творчість, підтримує зв`язок з рідними, шляхом щоденних телефонних розмов, зустрічей на побаченнях, отримую допомогу у виді посилок та передач, провину у скоєному злочині визнає.
Вищенаведене, на думку колегії суддів, свідчить про досягнення засудженою мети покарання, передбаченої положеннями ст. 50 КК України, ОСОБА_7 своєю поведінкою за час відбування покарання довела своє виправлення, в повній мірі показала відповідальне ставлення до режиму установи, праці та соціальної адаптації та спілкуванні як з адміністрацією установи, так і іншими засудженими, а тому підстав, які б свідчили про неможливість умовно-достроково звільнити засуджену від відбування покарання на невідбутий строк 6 місяців 26 днів, із призначених судовим рішенням 8 років позбавлення волі.
Щодо посилань прокурора в апеляційній скарзі на те, що засудженою станом на сьогодні не було вжито жодних дай по відшкодуванню матеріальної шкоди потерпілому в розмірі 7996,00 грн. та моральної шкоди в розмірі 280179,00 грн., то згідно довідки наданої начальником установи, станом на 21 травня 2019 року жодних виконавчих листів на засуджену ОСОБА_7 в бухгалтерії Державної установи Кам`янська виправна колонія (№34) не значиться.
А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області залишити без задоволення.
Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 серпня 2019 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4