КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/5915/2019 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 , погоджене начальником відділу прокуратури Київської області ОСОБА_10 та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 30 листопада 2019 року включно, із визначенням застави в сумі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, працюючого на посаді директора ТОВ «МД-пром», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, та прийшов до висновку про задоволення клопотання слідчого та продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 .

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, захисник зазначає, що текст ухвали слідчого судді не містить жодного посилання на будь-які докази, які б вказували на причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень. Зазначає, що слідчий суддя, як на підставу обґрунтованості підозри, посилається на протокол обшуку від 09 червня 2019 року автомобіля KIA SORENTO, 2015 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , проте матеріали провадження не містять в додатках даного протоколу. Додає, що до клопотання не додано жодних протоколів про проведення негласних слідчих розшукових дій, а інші протоколи обшуків та допитів не вказують на причетність ОСОБА_8 до інкримінованих йому злочинів.
Також адвокат звертає увагу суду на те, що місцезнаходження органу досудового розслідування є Шевченківський район, а тому клопотання сторони обвинувачення розглянуто незаконним складом суду, з порушенням територіальної підслідності. Додає, що посилання слідчого судді на наказ начальника Головного управління Національної поліції в Київській області від 12.06.2018 року, яким визначено адресу місцезнаходження відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління - м. Київ, вул. Святошинська, 2 а, є незаконним, оскільки до клопотання додано його незавірену копію.
Далі в апеляційній скарзі сторона захисту акцентує увагу на відсутності у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Вказує про невідповідність дійсності твердження слідчого судді про те, що ОСОБА_8 неодноразово раніше судимий. Додає про недотримання слідчим суддею вимог ч. 1 ст. 178 КПК України.
Також захисник зазначає, що слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі вказує про доведеність вини підозрюваного ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, що є порушенням ст. 62 Конституції України.
У підсумку автор апеляційної скарги зазначає про істотне порушення прав підозрюваного, порушення норм Кримінального-процесуального законодавства України, а саме ч. 1 ст. 184, ч. 2 ст. 199 КПК України. Додає, що ухвала слідчого судді не містить обгрунтування виключності випадку визначеного слідчим суддею розміру застави.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000013, відомості про яке 02.01.2019 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України.
09 червня 2019 року о 16 годині 04 хвилин ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
10 червня 2019 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру.
11 червня 2019 року ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.
11 червня 2019 року відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 07.08.2019 року.
13 червня 2019 року ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 289КК України.
05 серпня 2019 року ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 04.10.2019 року.
27 вересня 2019 року слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 , за погодженням із начальником відділу прокуратури Київської області ОСОБА_10 , звернувся до Святошинського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження відносно ОСОБА_8 строку тримання під вартою, яке ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2019 року задоволено та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 30 листопада 2019 року включно, із визначенням застави в сумі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Під час розгляду клопотання про продовженнящодо ОСОБА_8 строку тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.
Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.
Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочинів, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.
Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Твердження апелянта про відсутність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень, не заслуговують на увагу, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Такі дані містяться зокрема у протоколі обшуку від 09.06.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 , протоколі обшуку від 09.06.2019 року за адресою: АДРЕСА_2 , протоколі обшуку від 09.06.2019 року за адресою: АДРЕСА_3 , протоколі обшуку від 09.06.2019 року автомобіля марки ««Mazda-6» д.н.з. НОМЕР_2 , який був припаркований на території СТО «Павел Моторс», за адресою: місто Київ, вулиця Волинська, 64, протоколі обшуку від 09.06.2019 року автомобіля марки «Hyundai Sonata», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , який був припаркований на території СТО «Павел Моторс» за адресою: місто Київ, вулиця Волинська, 64, протоколі обшуку від 09.06.2019 року автомобіля марки «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_4 , який був припаркований на узбіччі дороги по вулиці Електротехнічній, 18 в місті Києві, протоколі обшуку від 09.06.2019 року автомобіля марки «Volkswagen Touareg», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_6 , який був припаркований поблизу АЗС «glusso» за адресою: місто Київ, проспект Броварський, протоколі обшуку від 09.06.2019 року гаражних приміщень № НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , за адресою: місто Черкаси, вулиця Руставі, 4, протоколі допиту ОСОБА_11 від 09.06.2019, протоколі допиту ОСОБА_12 від 03.06.2019, протоколі огляду речей від 10.06.2019, протоколі допиту ОСОБА_13 від 08.06.2019, протоколі допиту потерпілого ОСОБА_14 від 19.04.2019, протоколі допиту ОСОБА_15 від. 01.03.2019, протоколі огляду місця події від 29.05.2019, протоколі допиту ОСОБА_16 від 20.07.2019, протоколі допиту ОСОБА_17 від 29.05.2019, протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.06.2019, протоколі допиту ОСОБА_18 від 29.05.2019, протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.05.2019, протоколі допиту ОСОБА_19 від 29.05.2019, протоколі допиту ОСОБА_20 від 04.04.2019, протоколі допиту ОСОБА_21 від 06.05.2019, протоколі додаткового допиту ОСОБА_21 від 14.08.2019, висновку експерта № 12-2/266 від 05.07.2019 року.

Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність.
Твердження адвоката про те, що протоколи обшуків та допитів, додані до клопотання, не доводять причетність ОСОБА_8 до інкримінованих йому злочинів, колегія суддів визнає передчасними, оскільки вони стосуються доведеності вини особи, що не є предметом розгляду на даному етапі провадження, проте підлягають перевірці при розгляді справи по суті.

Крім того, до завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Посилання захисника на те, що текст ухвали слідчого судді не містить жодного посилання на будь-які докази, які б вказували на причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, є необгрунтованими, оскільки спростовуються змістом оскаржуваного судового рішення.

Твердження адвоката про те, що слідчий суддя, як на підставу обґрунтованості підозри, посилається на протокол обшуку від 09 червня 2019 року автомобіля KIA SORENTO, НОМЕР_1 , який відсутній у доданих до клопотання матеріалах, заслуговують на увагу, проте не тягнуть за собою скасування оскаржуваного судового рішення, з урахуванням доданих до клопотання доказів на підтвердження наявності у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень. З цих же підстав не заслуговують на увагу і посилання сторони захисту на відсутність у доданих до клопотання матеріалів протоколів про проведення негласних слідчих дій.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні. Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання сторони обвинувачення, оскільки прокурором в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на свободу.

Доводи захисника щодо відсутності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного містять лише посилання на незгоду з наданими стороною обвинувачення матеріалами, а тому їх слід визнати непереконливими, оскільки відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються, проте стороною захисту у судовому засіданні не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки слідчого щодо наявності ризиків, з огляду на документи долучені до клопотання.

В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_8 , та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Посилання захисника на недотримання слідчим суддею вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, слід визнати непереконливими, з урахуванням даних журналу судового засідання, відповідно до якого слідчим суддею встановлено особу підозрюваного, про що зазначено і в ухвалі слідчого судді.
Твердження адвоката стовно невідповідності дійсності даних щодо судимостей підозрюваного, не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, з урахуванням наявної у матеріалах провадження довідки Кримінальної поліції Управління карного розшуку ГК НП в Київській області (а.с 85-86 т. 1).
Посилання сторони захисту на те, що місцезнаходженням органу досудового розслідування даного кримінального провадження є Шевченківський район, слід визнати непереконливими, з урахуванням наявного у матеріалах провадження Наказу начальника Головного управління Національної поліції в Київській області від 12.06.2018 року, яким визначено адресу місцезнаходження відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління - м. Київ, вул. Святошинська, 2 а (а.с. 19 т. 1).

Твердження адвоката про те, що зазначений Наказ є незаконним, оскільки до клопотання додано його незавірену копію, слід визнати непереконливими, з урахуванням того, що додані до клопотання матеріали завірені належним чином, а саме скріплені печаткою Слідчого управління ГУ НП в Київській області (а.с. 252 оборот т. 1).
Посилання сторони захисту на те, що слідчим суддею в оскаржуваному судовому рішенні необгрунтувано зазначено про доведеність вини підозрюваного, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом, проте не є визначеною законом самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання сторони обвинувачення, з урахуванням стадії кримінального провадження, на якій не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Доводи адвоката стосовно того, що ОСОБА_8 26 вересня 2019 року повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру, у вчиненні кримінальних правопорушень, які у відповідності до вимог ст. 12 КК України, відносяться до тяжких, в обгрунтування яких захисник додає Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до якого, про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, жодній особі, станом на 02.01.2019 не повідомлено (а.с. 37 т. 2), знайшли своє підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом. Будь-яких відомостей про те, що повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 27.09.2019 містить посилання на ч. 3 ст. 289 КК України додані до клопотання матеріали не містять, як не містять і копії зміненої підозри від 27.09.2019.

Враховуючи вище наведене, на переконання колегії суддів, прийнявши обґрунтоване рішення про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя належним чином не дотримався вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, якою встановлено, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варту, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, зазначивши лише про те, що ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30.08.2019 скасована ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 05.08.2019 та постановлена нова, відповідно до якої продовжено дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 строком до 03.10.2019 включно з визначенням застави в сумі 500 000 грн., з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Так, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, майновий та сімейний стан підозрюваного, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відсутність в ухвалі слідчого судді будь-якого обгрунтування необхідності застосування застави в сумі 500 000 грн., колегія суддів приходить до висновку про доцільність визначити ОСОБА_8 заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 153 680 (сто п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) грн., з урахуванням вимог п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, як альтернативу запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, яка буде співмірною з існуючими в кримінальному провадженні ризиками та в разі її внесення зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що, у відповідності до ч. 3 п. 2 ст. 407 КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали, якою клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_8 задовольнити, продовжити ОСОБА_8 строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 30 листопада 2019 року включно, та визначити підозрюваному альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 153 680 (сто п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) грн., з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 , та продовжено щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 30 листопада 2019 року включно, із визначенням застави в сумі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 , погоджене начальником відділу прокуратури Київської області ОСОБА_22 про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Продовжити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 30 листопада 2019 року включно.

Визначити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 153 680 (сто п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) грн., у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду (м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, код ЄДРПОУ суду 42258617, банк ГУ ДКС України в м. Києві, МФО - 820172, реєстраційний рахунок 2186).

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі, вважати, що до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, в разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду із встановленою періодичністю;
- не відлучатися із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.
У разі внесення застави встановити 2-х місячний термін дії обов`язків, покладених судом, починаючи з дня внесення застави.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

__________________ _____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4