Провадження № 1-кп/175/93/16
Ухвала

Іменем України

27 вересня 2019 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10
обвинувачених: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження № 0000304 за обвинуваченням:
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у смт. Олов`яна-4 Олов`янського району Читинської області Російської Федерації, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК України,
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у м. Дніпропетровську, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК України,
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився у м. Дніпропетровську, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утримання малолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_4 , проживаючого по АДРЕСА_5 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.4 ст.368 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
27 травня 2016 року з Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000304 відносно ОСОБА_11 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366, ч.4 ст.368 КК України, ОСОБА_12 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК України, ОСОБА_13 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК України.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю ОСОБА_14 .
Відповідно до розпорядження №26-р від 30 серпня 2017 року заступника керівника апарату Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області відповідно до пунктів 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл даної справи №761/16156/16-к, яка на момент закінчення повноважень судді ОСОБА_14 не розглянута.
30 серпня 2017 року було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи та визначено головуючого суддю ОСОБА_1 .
04 вересня 2017 року ухвалою судді ОСОБА_1 обвинувальний акт прийнято до свого провадження та призначено до підготовчого судового засідання.
Ухвалою від 09.10.2017 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000304 було призначено до судового розгляду колегією суддів у відкритому судовому засіданні, будь-яких клопотань від учасників підготовчого засідання не надходило.
У судовому засіданні прокурором було подано письмову заяву про відвід колегії суддів у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні, яку мотивує тим, що ухваливши 22 вересня 2016 року ухвалу, якою скасовано постанову про закриття кримінального провадження від 09 жовтня 2015, в частині вчинення ОСОБА_15 та ОСОБА_16 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, яка знаходиться в матеріалах кримінального провадження, обвинувальний акт по якому скеровано до суду, та надано стороні обвинувачення вказівки на проведення слідчих дій, колегія суддів у складі головуючого судді ОСОБА_14 , суддів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 вийшла за межі тих питань судового провадження, які вирішуються у підготовчому судовому засіданні, вдалась до оцінки доказів, а саме показів свідка ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , чим на думку сторони обвинувачення проявила свою упередженість, що виключає подальшу участь суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судовому розгляді кримінального провадження. Будучи обізнаними про неможливість виконання ухвали суду від 22 вересня 2016 року, колегією суддів у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_17 та захисника ОСОБА_6 про роз`яснення судового рішення. Такі дії суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , які виразились у фактичному позбавленні сторони обвинувачення можливості законного виконання ухвали суду від 22 вересня 2016 року, вважаються упередженими, що виключає подальшу їх участь у судовому розгляді кримінального провадження. На теперішній час ухвала суду, що була проголошена в рамках розгляду вказаного кримінального провадження від 22 вересня 2016 року, в частині зобов`язання сторони обвинувачення вжити заходів до повного та всебічного розслідування обставин та умов вчинення кримінального правопорушення в межах кримінального провадження №0000304 від 09 жовтня 2015 року та проведення слідчих дій, не виконана з причин не зрозумілості порядку її виконання, та подальше її не виконання ставить під сумнів будь-яке судове рішення, ухвалене за результатами розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000304 відносно ОСОБА_11 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.4 ст. 368 КК України, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 368 КК України.
Захисники щодо відводу колегії заперечували за відсутністю підстав.
Обвинувачені підтримали думку своїх захисників.
Заслухавши заяву прокурора про відвід колегії суддів та думку інших учасників судового процесу, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Статтею 75 КПК України визначено обставини, що виключають участь судді у кримінальному провадженні, зокрема, за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості (п. 4 ч. 1).
Згідно ч.1 ст.81 КПК України у разу заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.
За змістом положень ст. 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.
У відповідності до ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
Згідно з вимогами п.1 ст.6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», ратифікованої Україною 17.07.1997 р., яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру, або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року у справі "Білуга проти України", від 28.10.1998 року у справі "Ветштайн проти Швейцарії" тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.10.2010, для забезпечення існування неупередженості суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини необхідно виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо безсторонності суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.
Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", суд має завжди бути "встановленим законом".
Це формулювання засвідчує принцип верховенства права, притаманний усій системі Конвенції та її протоколів. Адже правовий орган, що не є встановленим відповідно до законодавства, завжди буде позбавлений легітимності, яка вимагається у демократичному суспільстві для вирішення справ приватних осіб.
Аналізуючи вищевикладене, суд звертає увагу учасників справи на наступне, неупередженість означає відсутність упередженості або зацікавленості. Відповідно з прецедентним правом Суда, наявність неупередженості для цілей статті 6 § 1 визначається відповідно з: (I) суб"єктивним критерієм, коли увага приділяється особистій переконаності та поведінці конкретного судді, тобто, чи демонстрував суддя особисту упередженість або зацікавленість у даній справі , і (II) об"єктивним критерієм, коли з"ясовується, чи забезпечив суд, зокрема, колегія суду, достатні гарантії, для того, щоб виключити будь-які обгрунтовані сумніви у його неупередженості (див., зокрема, Fey v. Austria, 24 February 1993, Series A no. 255, §§ 28 and 30, и Wettstein v. Switzerland, no. 33958/96, § 42, ECHR 2000-XII).
Тем не менш, немає абсолютного розподілу між суб"єктивною та об"єктивною неупередженностю судді. Таким чином, у деяких випадках , коли виникають труднощі з наданням доказів, які спростовують презумпцію суб"єктивної неупередженості судді (суддів), вимога об"єктивної неупередженості забезпечує ще одну важливу гарантію (див. Pullar v. the United Kingdom, 10 June 1996, § 32, Reports 1996 III).
Іншими словами, "справедливість повинна не тільки мати місце, але й повинна бути видною". На кону стоїть довіра, яку суди повинні вселяти людям у демократичному суспільстві.
Із заяви прокурора убачається, що підставами для відводу колегії є незгода з прийнятими колегією суддів процесуальними рішеннями у даному кримінальному провадженні, а тому колегія суддів вважає обставини, на які посилається прокурор у заяві про відвід, надуманими та такими, що не ставлять під сумнів неупередженість та об"єктивність суддів.
З огляду на те, що ухвала від 22 вересня 2016 року стала підставою для звернення прокурора ОСОБА_17 та захисника ОСОБА_6 за роз"ясненням порядку її виконання та фактчино створює конфліктну ситуацію для сторін кримінального провадження і викликає недовіру до суду, який її ухвалив, з метою дотримання основних процесуальних гарантій, якими можуть скористатись сторони при розгляді справи в національному суді, закріплених у ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, а також уникнення в майбутньому звинувачень зі сторони учасників процесу в упередженості при розгляді даної справи та подальшого уникнення конфліктної ситуації, колегія суддів приходить до висновку, що заява прокурора про відвід підлягає задоволенню.
Запереченння сторони захисту, зокрема захисника ОСОБА_6 на порушення прокурором порядку заявлення відводу, колегія суддів залишає поза увагою, оскільки прокурор ОСОБА_5 вперше приймає участь у судовому провадженні у цьому складі суду і скористалась своїм процесуальним правом у відповідності до вимог КПК України.
Враховуючи наведене та керуючись ст.75, 80, 81 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Заяву прокурора про відвід колегії суддів Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 задовольнити.
Відвести колегію суддів у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 від розгляду кримінального провадження № 0000304 по обвинуваченню ОСОБА_11 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.4 ст.368 КК України, ОСОБА_12 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК України, та ОСОБА_13 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК України.
Матеріали кримінального провадження передати до канцелярії суду для формування іншого складу суду.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3