Справа № 308/9770/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 та її захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП у Закарпатській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000216 від 19.08.2019 року про застосування відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Мукачево, мешканки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою освітою, не заміжньої, тимчасово не працюючої, раніше не судимої, підозрюваної у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 369 КК України,

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В:

З внесеного слідчим клопотання, яке погоджене з прокурором, та доданих матеріалів вбачається, що 19.08.2019 року біля 13.00 годин, ОСОБА_5 перебуваючи в приміщенні приймальної громадян, яка розташована в адміністративному приміщенні ГУ НП в Закарпатській області за адресою м. Ужгород, вул. Ф. Ракоці, 13, під час розмови яка відбулася між нею та старшим слідчим в ОВС СУ ГУ НП в Закарпатській області майором поліції ОСОБА_7 , висловила намір надати останньому неправомірну вигоду за сприяння у перекваліфікації злочину з ч.2 ст.307 КК України на ст.309 КК України відносно громадянина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому в рамках кримінального провадження №0000172 від 08.06.2019 року повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Надалі, 21 серпня 2019 року біля 17.00 годин, ОСОБА_5 знаходячись у службовому кабінеті №141 старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_7 , який розташований в адміністративному приміщенні ГУ НП в Закарпатській області, за адресою м. Ужгород, вул. Ф. Ракоці,13, запропонувала останньому грошові кошти в сумі 1000 доларів США (що згідно офіційного курсу НБУ станом на 21.08.2019 становить 25131,30 грн.) в якості неправомірної вигоди за сприяння у перекваліфікації злочину з ч.2 ст.307 КК України на ст.309 КК України відносно громадянина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому в рамках кримінального провадження №0000172 від 08.06.2019 року повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

В подальшому, 22.08.2019 близько 12.00 год. ОСОБА_5 продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на надання службовій особі, яка займає відповідальне становище неправомірної вигоди, діючи з прямим умислом усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись у службовому кабінеті №141 старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_7 , який розташований в адміністративному приміщенні ГУ НП в Закарпатській області, за адресою м. Ужгород, вул. Ф. Ракоці,13, запропонувала останньому за сприяння у перекваліфікації злочину з ч.2 ст.307 КК України на ст.309 КК України відносно громадянина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому в рамках кримінального провадження №0000172 від 08.06.2019 року повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, та надала ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 1000 доларів США (що згідно офіційного курсу НБУ станом на 22.08.2019 становить 25204,42 грн.) в якості неправомірної вигоди, однак одразу після надання неправомірної вигоди була викрита працівниками правоохоронних органів на місці вчинення злочину.

22.08.2019 ОСОБА_5 затримана в порядку ст. 208 КПК України.

22.08.2019 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369 КК України.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України, повністю підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування, рапортом ОСОБА_7 , протоколами допитів ОСОБА_7 , протоколом огляду місця події від 22.08.2019, яким вилучено предмет неправомірної вигоди, та іншими матеріалами в їх сукупності.

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий зазначає, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.369 КК України, який відноситься до категорії тяжких і за який їй може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років з конфіскацією майна або без такої, а тому орган досудового розслідування не виключає можливості, що ОСОБА_5 з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити новий злочин чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. З метою запобігання вчинити підозрюваною ОСОБА_5 будь-якої з вищеописаних дій, виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, а саме обрання їй запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам, не забезпечить виконання ОСОБА_5 її процесуальних обов`язків підозрюваної, та не забезпечить належну поведінку підозрюваної.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 та прокурор клопотання підтримали, просили обрати відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки наявні ризики передбачені ст.177 КПК України.

Захисник підозрюваної ОСОБА_6 у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання. Стверджує, що підозра необґрунтована, а тому просила обрати її підзахисній запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрювана ОСОБА_5 у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали внесеного клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно положень ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно роз`яснень, що містяться в п.3 та п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року №4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим, взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки. Обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003 в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.

У частині 3 статті 176 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
В обґрунтування заявленого клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий зазначає, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.369 КК України, який відноситься до категорії тяжких і за який їй може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років з конфіскацією майна або без такої, а тому орган досудового розслідування не виключає можливості, що ОСОБА_5 з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити новий злочин чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Згідно положень ч.1 та ч.2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Тобто, із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.
Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Слідчим суддею враховуються вимоги пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), а також пункту 1 частини 1 статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з яким слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.
Так, з матеріалів клопотання слідує, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.369 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів.
Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй злочину підтверджується: витягом з ЄРДР №0000216 від 19.08.2019 року; рапортом слідчого ОСОБА_7 , протоколом огляду місця події від 22.08.2019 року, яким вилучено предмет неправомірної вигоди; протоколом затримання особи від 22.08.2019 року; повідомленням про підозру від 22.08.2019 року.
Проте, підозра ОСОБА_5 у вчиненні даного злочину за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити її належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання найбільш суворої міри запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.
Оцінюючи доводи слідчого про необхідність застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою через ризики можливого перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином чи вчинення нового злочину, слідчий суддя констатує, що їх можливе настання слідчим жодним доказом не доведено. Також слідчим не доведено те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
З врахуванням сукупності викладених висновків, а також даних про особу підозрюваної ОСОБА_5 , яка раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, має постійне місце реєстрації та проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, хворіє, за відсутності обґрунтованої впевненості в тому, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити її належної поведінки, слідчий суддя вважає, що в силу характеру діянь, в яких підозрюється ОСОБА_5 , фактичних обставин за яких вчинено діяння, наслідків, які настали внаслідок злочину та потреби у встановлені істини у кримінальному провадженні, приходить до висновку, що слідчим доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини 1 статті 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини 1 цієї статті, а тому в задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту слід відмовити.
При цьому, приймаючи до уваги наявність ризику передбаченого статтею 177 КПК України (переховування від органів досудового розслідування та суду), а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання її винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.369 КК України, слідчий суддя вважає за потрібне застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту - без застосування засобу електронного контролю, строком на два місяці, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім для потреб досудового розслідування та зможе забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, визначених ст.177 КПК України.
У відповідності до ч.5 ст.194 КПК України на підозрювану ОСОБА_5 слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Керуючись ст. ст. 176, -178, 181, 183, 186, 193, 194, 196, 309, 310 КПК України, слідчий суддя,-
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 369 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.
Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Мукачево, мешканки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою освітою, не заміжньої, тимчасово не працюючої, раніше не судимої, підозрюваної у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 369 КК України запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту - без застосування засобу електронного контролю, строком на два місяці.
Покласти на підозрюваному ОСОБА_5 наступні обов`язки :
- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної.
Строк дії ухвали складає 2 місяці з дня її проголошення.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1