пр. № 1-кс/759/4965/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 серпня 2019 року

Слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києві ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Святошинського РУ ГУМВС в м. Києві ОСОБА_4 від 21.08.2015 року про закриття кримінального провадження №0002300 від 16.03.2014 року,

ВСТАНОВИВ:

07.08.2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на постанову слідчого СВ Святошинського РУ ГУМВС в м. Києві ОСОБА_4 від 21.08.2015 року про закриття кримінального провадження № 0002300 від 16.03.2014 року.

Скаржник ОСОБА_3 оскаржувану постанову вважає незаконною, необґрунтованою, прийнятою передчасно, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин та без проведення будь-яких слідчих дій для повного і всебічного з`ясування цих обставин. У зв`язку з чим просить оскаржувану постанову скасувати.

ОСОБА_3 в судове засіданні не з`явився надав до суду заява про розглядь скарги без його участі та підтримав обставини викладені у заяві та просив задовольнити в повному обсязі.

Святошинське РУ ГУМВС у м. Києві явку свого представника в судове засідання не забезпечило, про час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заперечень щодо наведених в скарзі обставин суду не надали, тому слідчий суддя вважає можливим провести розгляд скарги в відсутності суб`єкта оскарження, оскільки його відсутність, згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Матеріали кримінального провадження № 0002300 від 16.03.2014 року до суду не направленні, а тому суд вважає за можливим розглядати скаргу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали скарги та додані до неї документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

В провадженні Святошинського РУ ГУМВС в м. Києві знаходилось кримінальне провадження № 0002300, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.03.2014 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 Кримінального кодексу України.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Вичерпний перелік підстав закриття кримінального провадження міститься у ст. 284 КПК України, згідно якої кримінальне провадження закривається в разі встановлення відсутності в діянні особи складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Згідно ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування , після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності. Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Згідно ч.5 ст.110 КПК України постанова слідчого має бути вмотивована, однак ці вимоги процесуального закону при закриття провадження дотримані не були, оскільки в постанові про закриття кримінального провадження не надано оцінку всім обставинам, здобутим під час досудового розслідування.

В постанові слідчого про закриття кримінального провадження не необґрунтовано та не зазначено, на підставі яких проведених слідчих та процесуальних дій він прийшов до висновку про необхідність закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Вказані обставини в сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що досудове розслідування у кримінальному провадженні проведено без всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів, тому висновок слідчого про закриття кримінального провадження є передчасним, а постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 303 КПК України, заявником може бути оскаржено до суду рішення слідчого про закриття кримінального провадження. Згідно з вимогами ч. 2ст. 307 КПК України, за наслідками розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування постановлюється ухвала, якою може бути скасовано рішення слідчого чи прокурора, зобов`язано припинити певну дію, зобов`язано вчинити певну дію, відмовлено у задоволенні скарги. Нормою ч. 3 цієї статті встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

У зв`язку із наведеним, слідчий суддя приходить до висновку, що вимога особи, яка подала скаргу на постанову про закриття провадження, ґрунтується на нормах закону, що є належною підставою для задоволення скарги.

Керуючись ст. 110, 303, 307, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Святошинського РУ ГУМВС в м. Києві ОСОБА_4 від 21.08.2015 року про закриття кримінального провадження №0002300 від 16.03.2014 року - задовольнити.

Постанову слідчого СВ Святошинського РУ ГУМВС в м. Києві ОСОБА_4 від 21.08.2015 року про закриття кримінального провадження №0002300 від 16.03.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на дану ухвалу може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1