Номер провадження: 11-сс/813/1190/19
Номер справи місцевого суду: 522/9015/19 1-кс/522/9107/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

представників власника майна - адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

власника майна ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси, від 29.05.2019 року, якою було накладено арешт на майно у кримінальному провадженні № 0000047, внесеному до ЄРДР 23.05.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 204 ч. 1 КК України, -

встановив:
Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , від 29.05.2019 року, було задоволено клопотання слідчого з ОВС 2 ВРКП СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_10 , яке погоджене з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_9 та накладено арешт на транспортний засіб «MAN» TGA 18.310, фургон-С, жовтого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію т/з НОМЕР_2 , ключі від автомобіля «MAN», та 27 бочок об`ємом 200 літрів кожна, заповнених прозорою рідиною з характерним запахом спирту, тобто 5400 літрів., в рамках кримінального провадження № 0000047, внесеного до ЄРДР 23.05.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 204 ч. 1 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На зазначену ухвалу представником власника майна - адвокатом ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , була подана апеляційна скарга, в якій вказують на те, що оскаржена ухвала є необґрунтованою, невмотивованою, постановленою без належного повного і об`єктивного з`ясування обставин кримінального провадження та постановлена з істотним порушенням вимог кримінально процесуального законодавства.

У зв`язку з чим представник власника майна просить скасувати ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси, від 29.05.2019 року, якою було задоволено клопотання та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволені клопотання слідчого з ОВС 2 ВРКП СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_10 , яке погоджене з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000047, внесеному до ЄРДР 23.05.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 204 ч. 1 КК України, та зобов`язати слідчого повернути вилучене майно.

Позиції учасників судового розгляду.
В судовому засіданні апеляційного суду власник майна ОСОБА_8 та його представники адвокати ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , доводи апеляційної скарги підтримали в повному обсязі та просив її задовольнити.

Натомість прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до положень ст. 404 КПК України, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Проте, при розгляді клопотання слідчим суддею не були виконані вимоги вказаних норм права.

Згідно з 1 ст. 372 КПК України, ухвала, що викладається окремим документом, складається з:

1) вступної частини із зазначенням: дати і місця її постановлення; назви та складу суду, секретаря судового засідання; найменування (номера) кримінального провадження; прізвища, ім`я і по батькові підозрюваного, обвинуваченого, року, місяця і дня його народження, місця народження і місця проживання; закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа; сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження;

2) мотивувальної частини із зазначенням: суті питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався;

3) резолютивної частини із зазначенням: висновків суду; строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Всупереч зазначеним вимогам кримінального процесуального законодавства, ухвала слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , від 29.05.2019 року, містить відтворення змісту клопотання слідчого. В оскарженій ухвалі відсутні висновки слідчого судді, яких він дійшов за результатами розгляду клопотання, а також відсутні мотиви на обґрунтування такого рішення.

Як вбачається з резолютивної частини оскарженої ухвали, слідчий суддя в ухвалі не зазначив виду забороненого права щодо арештованого майна, при цьому жодних мотивів можливого застосування заборони користування та розпорядження майном не навів.

Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Оскільки арештоване майно, а саме 27 бочок об`ємом 200 літрів кожна, заповнених прозорою рідиною з характерним запахом спирту, тобто 5400 літрів, транспортний засіб «MAN» TGA 18.310, фургон-С, жовтого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію т/з НОМЕР_2 , ключі від автомобіля «MAN», було передано на відповідальне зберігання ОСОБА_11 (а.с.7).

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що підстави для розгляду клопотання про арешт майна без виклику власника майна, відсутні, тому розгляд такого клопотання без виклику власника майна є істотним порушенням кримінального процесуального закону.

Згідно із положеннями п.3) ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального-процесуального закону.

Відповідно до положень ч.1 ст.412 КПК України передбачає, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законе та обґрунтоване судове рішення.

З таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга в частині скасування оскарженої ухвали слідчого судді підлягає задоволенню, оскаржена ухвала слідчого судді підлягає скасуванню.

Щодо розгляду клопотання про арешт майна, апеляційний суд приходить до висновку про те, що зазначене клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.05.2019 року співробітниками Білгород-Дністровського ВП ГУ НП в Одеській області, на території гаражного кооперативу на вільній місцевості між вул. Лісовою та Транспортною, смт. Сергіївка, м. Більгород-Дністровський, біля гаражу №350 виявлено транспортний засіб «MAN» TGA 18.310, фургон-С, жовтого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_12 , який здійснював транспортування та розвантаження бочок з невідомою речовиною, з різким запахом спирту до гаражу № НОМЕР_3 .

Під час проведеного огляду зазначеного транспортного засобу, а саме фургону автомобіля, виявлено та вилучено 27 бочок об`ємом 200 літрів кожна, заповнених прозорою рідиною з характерним запахом спирту, тобто 5400 літрів.

Також, під час огляду гаражного приміщенні під № 350, виявлено та вилучено 13 бочок об`ємом 200 літрів кожна, заповнених прозорою рідиною з характерним запахом спирту, тобто 2600 літрів.

Крім того, під час проведеного огляду вилучено сам транспортний засіб марки «MAN» TGA 18.310, фургон-С, жовтого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію т/з НОМЕР_2 , та ключі від автомобіля «MAN».

Виходячи із зазначених у клопотанні фактичних обставин кримінальних правопорушень, апеляційний суд приходить до висновку про те, що майно, з клопотанням про арешт якого звертався слідчий, може містити відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 204 ч. 1 КК України, та може бути предметом злочину, а тому зазначені майно має значення речового доказу у кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями ч.ч.1-3 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

Положеннями частина 3 статті 214 КПК України, визначено, що огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зазначена норма насамперед направлені на максимально оперативну фіксацію вчиненого кримінального правопорушення, винайдення тих чи інших слідів його вчинення тощо.

Згідно витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000047, датою реєстрації провадження зазначено 23.05.2019 року. Підстава матеріали правоохоронних органів про виявлення фактів вчинення кримінальних правопорушень.(а.с.3)

Органом досудового розслідування є слідче управління фінансового розслідування Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області, яке розташовано за адресою: вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, а огляд проведено на території гаражного кооперативу в смт. Сергіївка, м. Більгород-Дністровський, який розпочатий о 02 год., та завершено о 06 год. 40 хв. 22.05.2019 року та проводився співробітниками Білгород-Дністровського ВП ГУ НП в Одеській області.

Територіальна віддаленість між смт. Сергіївка, м. Більгород-Дністровськ та містом Одеса, складає приблизно 84 кілометри.

Тобто, викладені обставини свідчать про те, що внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, здійснилось в передбачений законом строк, після завершення огляду.

Згідно з положеннями ст. 237 КПК України, проникнення до житла чи іншого володіння може мати місце, в тому числі, під час огляду.

Відповідно до правил ч. 2 ст. 237 КПК України огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України, слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Частина 2 ст. 234 КПК України вказує на те, що така слідча (розшукова) дія, як обшук, може проводиться лише на підставі ухвали слідчого судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КПК України, ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді.

Винятки із цього правила зазначені у ч. 2 ст. 30 Конституції України та ч. 3 ст. 233 КПК України. Такі випадки мають невідкладний характер і пов`язані із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. Користуючись вимогою крайньої необхідності, з метою захисту соціально значущих цінностей прокурор чи слідчий мають право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи, провести у них обшук або огляд (ч. 2 ст. 237 КПК України) і без попереднього рішення суду.

Після проведення такого обшуку або огляду прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді.

З матеріалів провадження вбачається, 22.05.2019 року огляд транспортного засобу «MAN» TGA 18.310, фургон-С, жовтого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час якого було виявлено та вилучено свідоцтво про реєстрацію т/з НОМЕР_2 , ключі від автомобіля «MAN», та 27 бочок об`ємом 200 літрів кожна, заповнених прозорою рідиною з характерним запахом спирту, тобто 5400 літрів, був проведений без ухвал слідчого судді.

З метою здійснення судового контролю за невідкладним оглядом, клопотання про дозвіл на обшук в рамках кримінального провадження № 0000047, внесеного до ЄРДР 23.05.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 204 ч. 1 КК України, було направлено поштою 24.05.2019 року, що підтверджується описом вкладення до відправлення на якому міститься штамп «Укрпошта», з датою отримання зазначеного поштового відправлення та накладною з трек-номером 347 від 24.05.2019 року.

Вказане клопотання було розглянуто слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси та ухвалою, від 29.05.2019 року, проведений обшук (огляд) визнано правомірним, зважаючи на невідкладність проведення зазначеної слідчої дії з метою безпосереднього переслідування осіб, підозрюваних у вчиненні злочину.

Частиною 1 ст. 204 КК України передбачена кримінальна відповідальність саме за незаконне придбання з метою збуту або зберігання з цією метою, а також збут чи транспортування з метою збуту незаконно виготовлених алкогольних напоїв, тютюнових виробів або інших підакцизних товарів.

Предметом злочину є: 1) алкогольні напої; 2) тютюнові вироби; 3) інші підакцизні товари.

Апеляційний суд приходить до висновку про можливе використання вищевказаних речей, як засобів та знарядь вчинення кримінального правопорушення, які зберегли на собі його сліди, та відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України можуть містити відомості, які будуть використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому зазначене майно має значення речового доказу у кримінальному провадженні.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що у клопотанні слідчого належним чином розкрито відношення зазначеного майна, до цього кримінального провадження, у зв`язку з чим процесуальний статус зазначеного у клопотанні майна, як речового доказу, є визначеним відповідно до вимог ст.98 КПК України.

Окрім того, ухвалою слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , від 14.06.2019 року, доручено проведення судовим експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз проведення експертизи спиртовмісних сумішей по кримінальному провадженню № 0000047 від 23.05.2019 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.

Зважаючи на це, апеляційний суд приходить до висновку про те, що на даному етапі досудового розслідування об`єктивні підстави повернення зазначеного майна відсутні, оскільки, з метою неупередженого якісного та об`єктивного проведення судової експертизи, встановлення хімічного складу вилученої рідини з характерним запахом спирту, та відповідності її до Держстандарту, вказане майно має бути надане експерту.

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до Постанови ВР "Про перелік товарів (продукції), на які встановлюється акцизний збір", алкогольні напоїв та етиловий спирт належить до підакцизних товарів. Тобто законодавством чітко регулюється питання обігу підакцизних товарів, а саме: придбання, зберігання, збут чи транспортування.

Частиною 10 статті 170 КПК України, передбачено, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Разом з тим, автомобіль є тією річчю, яка може бути відчужена, розібрана по агрегатам, видозмінена, тощо.

Тобто існує дійсна необхідність накладення арешту на автомобіль з метою збереження його як речового доказу.

Отже, вирішуючи питання про арешт транспортного засобу «MAN» TGA 18.310, фургон-С, жовтого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до настання наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Таким чином визначаючи спосіб арешту транспортного засобу «MAN» TGA 18.310, фургон-С, жовтого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , колегія суддів приходить до висновку, що його необхідно визначити у вигляді заборони відчуження та розпорядження без заборони його експлуатації.

За таких обставин, апеляційний суд встановив належну мету накладення арешту, передбачену п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, та відповідну правову підставу для арешту майна, передбачену ч. 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого і накладення арешту на майно, врахував наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, та забезпечить своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Доводи апелянта про те, що слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст.132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався в клопотанні, а слідчий суддя відповідно до ст.94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення, слід визнати безпідставними, з огляду на таке.

На даній стадії процесу слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, його кваліфікацію, доведеність чи недоведеність винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність відповідно до вимог ст.170 КПК України є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На даному етапі провадження до завдань суду не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для втручання в права та інтереси відповідних осіб, що, на думку колегії суддів, було дотримано.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга в частині відмови в накладені арешту на майно не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 170, 171, 173, 370-372, 376, 404, 407, 409, 412, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

постановив:
Апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , частково задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси, від 29.05.2019 року, про арешт вилученого майна, а саме: транспортний засіб «MAN» TGA 18.310, фургон-С, жовтого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію т/з НОМЕР_2 , ключі від автомобіля «MAN», та 27 бочок об`ємом 200 літрів кожна, заповнених прозорою рідиною з характерним запахом спирту, тобто 5400 літрів - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого з ОВС 2 ВРКП СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_9 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000047, внесеному до ЄРДР 23.05.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 204 ч. 1 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб «MAN» TGA 18.310, фургон-С, жовтого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію т/з НОМЕР_2 , ключі від автомобіля «MAN», та 27 бочок об`ємом 200 літрів кожна, заповнених прозорою рідиною з характерним запахом спирту, тобто 5400 літрів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4