Провадження № 1-кс/520/6559/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2019 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СВ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001248 від 30.05.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, до ЧЧ Таі?ровського ВП Киі?вського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеськіи? області надіи?шов рапорт інспектора УПП в Одеськіи? області, про те що 30.05.2019 за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова, 103, було зупинено транспортнии? засіб автомобіль марки Фольцваген Т4, д.н. НОМЕР_1 , білого кольору, під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де під час перевірки під час огляду якого було виявлено ознаки підробки VIN-коду № НОМЕР_2 під капотом автомобіля.

У зв`язку з тим, що на свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу яке надав гр. ОСОБА_5 № НОМЕР_3 було виявлено сліди підробки, а саме: відсутність захисних елементів, інформаційні дані та бланки не відповідають дійсності було прийнято рішення про вилучення автомобілю вказаного у свідоцтві, а саме марки «VOLKSWAGEN Т4», д.н. НОМЕР_1 , білого кольору, номер шасі НОМЕР_2 , та ключі від автомобілю, під керуванням ОСОБА_5 . Також в ході огляду гр. ОСОБА_5 було надано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 , згідно якого вищезазначений автомобіль належить гр. ОСОБА_6 , яке також було вилучено в ході огляду місця події.

Сторона обвинувачення звертається з клопотанням, обґрунтовуючи його тим, що метою накладення арешту є збереження речових доказів, які мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні його арешт потрібен для позбавлення власників можливості відчужувати вказане майно, або псування, втрати, знищення, перетворення, пересування, передачі, що в свою чергу в подальшому унеможливить прийняття законного, та об`єктивного рішення та проведення експертних досліджень.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились. Від слідчого надійшла заява про розгляд клопотання без її участі.

Користувач майном ОСОБА_5 про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується телефонограмою.

Власника майна ОСОБА_6 не вдалося за можливе повідомити про розгляд клопотання, у зв`язку з не встановленням місцезнаходження останнього.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно п. 20 постанови Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України»: «Зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів».

Так, слідчим суддею встановлено, що тимчасово вилучене майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки вилучене майно могло зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а також може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Викладене підтверджується постановою про залучення та визнання речових доказів від 30.05.2019 року, яка долучена до матеріалів клопотання, та відповідно до якої вилучені речі та документи визнані речовими доказами в рамках кримінального провадження №0001248 від 30.05.2019 року.

Крім того, вилучені автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі від автомобіля необхідні для проведення експертних досліджень, з метою встановлення чи має місце ознаки підробки.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпечені збереження речових доказів, а також необхідність проведення експертних досліджень з вказаними речами. В свою чергу, не накладення арешту на тимчасово вилучене майно може призвести до його зміни або приховування, що призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження.

Враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на тимчасово вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, зокрема, для проведення експертних досліджень та ряду слідчих дій, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Крім того, враховуючи те, що існує ризик зміни або приховування майна, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, слідчий суддя вважає за необхідне накласти заборону розпорядження та користування автомобілем, з метою запобігання вищевказаному ризику.

Керуючись ст. ст. 98, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001248 від 30.05.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «VOLKSWAGEN Т4», д.н. НОМЕР_1 , білого кольору, номер шасі НОМЕР_2 , із забороною розпорядження та користування транспортним засобом, та з подальшим утриманням транспортного засобу на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів №1 МПФ ДП «Інформ ресурси» МВС України за адресою: м.Одеса, вул. Академіка Вільямса, 89-а.

Накласти арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія № НОМЕР_3 , «VOLKSWAGEN Т4», д.н. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , білого кольору, ключі від автомобіля марки «VOLKSWAGEN Т4», д.н. НОМЕР_1 , білого кольору, номер шасі НОМЕР_2 .

Виконання ухвали покласти на слідчого СВ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 ..

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1