Справа № 362/5469/19
Провадження № 1-кс/362/1925/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2019 року слідчий суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області - ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області клопотання слідчого СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 про накладення арешту на квартиру,-

в с т а н о в и в :

17.09.2019 р. до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання слідчого СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 про накладення арешту на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , шляхом заборони відчуження.

Клопотання обґрунтовано наступним.

В провадженні СВ Васильківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001113 від 12.07.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, тобто підроблення іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується установою.

Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , який на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_6 є дідом померлого по батьківській лінії, що підтверджується: витягом з ДРАЦСГ про державну реєстрацію народження ОСОБА_5 № НОМЕР_2 від 18.08.2016 року, наданим Васильківським міськрайонним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Київській області, де в графі відомості про батька вказано ОСОБА_7 ; свідоцтвом про народження ОСОБА_7 серії НОМЕР_3 , виданим 18.08.2016 року Васильківським міськрайонним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 33 від 24.01.1964 року, де батьком останнього зазначено ОСОБА_6 ; ОСОБА_7 , батько спадкодавця, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим 20.12.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 465 від 20.12.2011 року.

ОСОБА_6 звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_8 із заявою про прийняття спадщини та видачею свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що зазначено вище. Останньою було зроблено запити до відповідних органів, установ та організацій з метою перевірки факту належності спадкового майна спадкодавцю, як того вимагає закон. Крім того, у позивача в наявності були наступні документи, що, на його думку, є підставою для спадкування після онука належної йому квартири, а саме:

1.ордер № 232 від 16.06.1972 року, виданий виконавчим комітетом Васильківської Ради депутатів трудящих міста Василькова на підставі рішення виконкому Васильківської Ради депутатів трудящих від 30.05.1972 року № 313. Даний ордер видано на склад сім`ї ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 (отриманий позивачем з архівного відділу виконавчого комітету Васильківської міської ради);

2.рішення виконавчого комітету Васильківської міської ради народних депутатів від 29.04.1985 року № 131 «Про зміну умов договору найму житлових приміщень», згідно якого основним квартиронаймачем квартири стала ОСОБА_13 (отримане позивачем з архівного відділу виконавчого комітету Васильківської міської ради);

3.рішення (повне та витяг) виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області від 30.11.2005 року № 716 «Про зміну умов договору найму житлового приміщення», згідно якого особовий рахунок на квартиру переведено на ім`я спадкодавця, ОСОБА_5 ;

4.технічний паспорт на квартиру, виготовлений за станом на 16.09.2016 року, інвентаризаційна справа №3733, виданий КП КОР «Західне бюро технічної інвентаризації» на ім`я ОСОБА_5 ;

5.архівна довідка від 19.09.2016 року № 733 КП КОР «Західне бюро технічної інвентаризації», згідно якої нерухоме майно за вищевказаною адресою за інвентаризовано на ім`я ОСОБА_5 , інвентаризаційна справа № 3733 (отримана на запит нотаріуса № 283/01-16 від 13.09.2016 року).

Проте постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 275/02-31 від 06.09.2016 року, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки правовстановлюючий документ, необхідний для вчинення нотаріальної дії, відсутній.

Через це ОСОБА_6 змушений був звернутися до суду. Під час збирання документальних доказів, необхідних для відновлення порушеного права, останньому стало відомо наступне.

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 75342940 від 09.12.2016 року власником квартири, зазначено ОСОБА_4 . Підставою виникнення права власності у нього на дану квартиру є договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Васильківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , реєстраційний № 1017 від 01.11.2016 року.

Відчужувачем даного нерухомого майна є ОСОБА_14 , який в свою чергу, отримав дану квартиру, начебто, в результаті її приватизації у 1995 році. Це нібито підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 14.07.1995 року Васильківською міською радою народних депутатів, згідно наказу від 29.05.1995 року, зареєстрованим на праві приватної власності Фастівським МБТІ і записаним у реєстрову книгу 40р. 5263 ст.351, на ім`я ОСОБА_14 . Даний факт нібито підтверджено архівною довідкою Комунального підприємства Київської обласної ради «Західне бюро технічної інвентаризації» № 791 від 30.09.2016 року, в якій зазначено, що «станом на 31.12.2012 року за адресою: АДРЕСА_2 на праві приватної власності зареєстровано на ім`я ОСОБА_14 , згідно свідоцтва на право власності на житло від 14.07.1995р. номер запису:5263 в книзі 40 стор.351» за підписами начебто директора КП КОР «Західне БТІ» ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

В ході проведення слідчих (розшукових) дій встановлено, що архівна довідка № 791 від 30.09.2016 директором КП КОР «Західне БТІ» ОСОБА_15 не видавалась; свідоцтво про право власності на житло, видане на ім`я ОСОБА_14 по книгам обліку та реєстрації не відповідає вказаним номерам та має ознаки підробки.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 92026731 від 14.07.2017:

11.10.2016 о 17:22:33 приватний нотаріус Васильківського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_8 на замовлення ОСОБА_14 , на підставі свідоцтва на право власності, на житло, серія та номер: б/н, виданого 14.07.1995, видавник виконавчий комітет Васильківської міської ради Київської області - здійснила державну реєстрацію прав та їх обтяжень (зареєструвала право власності на однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ), індексний номер: 31905743 від 18.10.2016 11:22:32.

01.11.2016 о 16:20:04 приватний нотаріус Васильківського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_8 здійснила посвідчення договору купівлі продажу однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_17 (представник за довіреністю ОСОБА_14 ) та ОСОБА_4 . Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32217774 від 04.11.2016 11:35:57.

Так, відповідно до вказаного витягу, ОСОБА_4 є власником однокімнатної квартири, загальною площею 29,4 кв.м., житлова площа 16,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 107, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до висновку експерта № 8-4/2611 від 16.01.2018:
1.Орнаментна рамка, друкований текст та ліній графлення в свідоцтві про право власності на житло від 14 липня 1995 року, виданого Васильківською міською радою народних депутатів, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , дійсно належить на праві приватної власності гр. ОСОБА_14 , нанесені за допомогою копіювально-множинної техніки струменевим способом;

2.Відбиток гербової печатки «*Васильківська міська рада *Виконавчий комітет* Україна* Київська область», нанесений за допомогою рельєфного кліше шляхом відшарування барвної речовини від його робочої поверхні;

3.Відбиток гербової печатки «*Україна* Київське обласне Управління житлово-комунального господарства Фастівське міське бюро технічної інвентаризації БТІ 03346420», нанесений за допомогою рельєфного кліше шляхом відшарування барвної речовини від його робочої поверхні;

4.Відбиток гербової печатки «*Васильківська міська рада *Виконавчий комітет* Україна* Київська область» в свідоцтві про право власності на житло від 14 липня 1995 року, виданого Васильківською міською радою народних депутатів, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , дійсно належить на праві приватної власності гр. ОСОБА_14 , нанесений не кліше печатки «*ВИКОНАВЧИЙ КОМІТЕТ ВАСИЛЬКІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ *УКРАЇНА* НАРОДНИХ ДЕПУТАТІВ КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ», відбитки якої містяться у розпорядженнях виконавчого комітету Васильківської міської ради народних депутатів за 1995 рік, а іншим кліше;

5.Бланк свідоцтва в свідоцтві про право власності на житло від 14 липня 1995 року, виданого Васильківською міською радою народних депутатів, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , дійсно належить на праві приватної власності гр. ОСОБА_14 , виготовлений за допомогою ступеневого принтера;

6.Підпис від імені ОСОБА_18 в графі «Керівник органу приватизації» в свідоцтві про право власності на житло від 14 липня 1995 року, виконаний не ОСОБА_18 , а іншою особою;

7.Рукописні записи, що нанесені кульковою ручкою у свідоцтві про право власності на житло від 14 липня 1995 року, виконані не ОСОБА_18 , а іншою особою.

Враховуючи, що теперішній власник квартири ОСОБА_4 може її реалізувати (продати, подарувати, закласти та інше), що призведе у неможливості повернення законному власнику, виникла необхідність у накладені на неї арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження являється арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України). При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Відповідно до ст. 96-1 КК України - спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Спеціальна конфіскація застосовується на підставі: обвинувального вироку суду; ухвали суду про звільнення особи від кримінальної відповідальності; ухвали суду про застосування примусових заходів медичного характеру; ухвали суду про застосування примусових заходів виховного характеру.

Відповідно до ст. 96-2 КК України - спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення; 3) були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Статтею 64-2 КПК України, яка внесена в КПК України законом України № 1019-VIII від 18.02.2016 р., встановлено, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особа. які виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна, та мають права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосується арешту майна.

На підставі вище викладеного з метою досягнення дієвості даного кримінального провадження, в частині збереження об`єкту кримінально-протиправних дій, набутого кримінально протиправним шляхом, слідчий звернувся до суду з вказаним клопотанням.

В судовому засіданні слідчий подане клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали у їх сукупності, слідчий суддя доходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом було встановлено, що 12.07.2017 р. за № 0001113 до ЄРДР були внесені відомості про скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України.

У клопотанні зазначено підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна, вид майна, що належить арештувати, тобто клопотання оформлене відповідно до вимог ст.171 КПК України.

До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження та долучені документи, які підтверджують обставини, викладені у клопотанні.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: забезпечення речових доказів.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, слідчим суддею встановлено, що постановою ст. слідчого СВ Васильківського відділу поліції ОСОБА_3 однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 - визнано речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні.

Слідчим доведено, що вказане майно могло бути набуто кримінально протиправним шляхом та отримано внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання, що клопотання про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до відчуження майна.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Таким чином, клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , шляхом заборони відчуження.

Ухвала про арешт майна виконується негайно, слідчим, прокурором.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Київського Апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1