Провадження № 1-кп/537/37/2019
Справа № 537/2873/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.05.2019 Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 ,

захисника

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області українця, громадянина України, освіта середня, не одружений, не працює, проживає: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 01.11.2013 року Крюківським районним судом м. Кременчука за ч.1 ст.121, ч.1 ст.357, ч.1 ст.296 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

- 03.04.2014 року Крюківським районним судом м. Кременчука за ч.1 ст.190, 71,72 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі. Звільнений 07.09.2015 року за Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави за ст.82 КК України з заміною не відбутої частини покарання виправними роботами. Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 08.04.2016 року звільнений умовно достроково на не відбутий строк 1 місяць 16 днів випраних робіт,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин: 16.05.2018 року, близько 20 години 30 хвилин, перебуваючи у внутрішньому дворі будинку АДРЕСА_2 , умисно, відкрито шляхом хапання зі столика поряд з потерпілою ОСОБА_7 , заволодів належний їй мобільним телефоном марки «SONY F3211», ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 3342,50 грн., чим спричинив останній матеріальну шкоду на вказану суму. З місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями, що виразилися у відкритому викраденні чужого майна( грабіж), ОСОБА_6 скоїв злочин, передбачений ч.1 ст.186 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні спочатку свою вину у вчиненні злочину не визнав. В подальшому при допиті в якості обвинуваченого вину визнав в повному обсязі і показав суду, що дійсно вчинив злочин при обставинах, які вірно вказані в обвинувальному акті, вказавши, що в той час він разом зі своєю знайомою ОСОБА_9 були у дворі будинку біля каруселі, куди зайшли потерпіла разом з подругою і сиділи за столиком. Між ним та ОСОБА_10 виник конфлікт з приводу його матеріального стану і в нього раптово виник умисел на крадіжку мобільного телефону та сумочки потерпілої. І коли він разом з подругою пішли з двору, він, знявши футболку, повернувся у двір і підійшовши до столика відкрито викрав мобільний телефон та сумочку. Про викрадення своїй знайомій він не казав, а вона його не запитувала. Телефон в подальшому продав невідомій особі за суму, яку зараз не пам`ятає, гроші витратив на власні потреби, сумочку викинув за відсутністю потреби. Злочин вчинив під впливом сварки, не усвідомлюючи наслідки. Щиро кається в скоєному і прохає його суворо тне карати, прохав суд врахувати, що телефон потерпілій повернуто.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що 16.05.2018 року, близько 20 години 30 хвилин, вона разом з подругою ОСОБА_11 перебувала у внутрішньому дворі будинку АДРЕСА_2 і сиділи на лавочці, при цьому вона поклала свій мобільний телефон марки «SONY F3211», ІМЕІ НОМЕР_1 , на столик разом з сумочкою. У дворі на каруселі поряд були хлопець та дівчина. Хлопець був одягнений у шорти, футболку та кепку чорного кольору, високого зросту, світле коротке волосся, особливих прикмет не пам`ятає, через деякий час вони пішли і пройшли поряд з ними і як їй здалося хлопець звернув увагу та телефон і сумочку. Через кілька хвилин хлопець без футболки підбіг до їх столика і відкрито викрав мобільний телефон та сумочку схопивши їх і побіг з двору. Вона встигла роздивитися крадія і в подальшому впізнала його по фото на впізнанні за загальними рисами, ним є ОСОБА_6 . Вони зразу зателефонували в поліцію і повідомили про крадіжку. В подальшому їй відомо, що телефон був вилучений, сумочка матеріальної цінності для неї не представляє. Стосовно покарання покладається на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що в травні місяці 2018 року, близько 20 години 30 хвилин вона перебувала разом зі своїм знайомим ОСОБА_13 у внутрішньому дворі будинку АДРЕСА_2 біля каруселі і розмовляли. В цей час у дворик зайшли дві жінки і сіли на лавочку біля столика про щось розмовляючи. Четверик був одягнений в шорти , футболку і кепку чорного кольору. Через деякий час вони пішли з дворику, але ОСОБА_14 , після того, як вони пішли з дворику сказав їй зачекати і він пішов назад у дворик, знявши футболку і кепку. Через кілька хвилин він повернувся, тримаючи футболку і кепку в руках і вони пішли гуляти, куди саме не пам`ятає і в подальшому поїхали в ОСОБА_15 до його знайомого. У Четверика в той час був мобільний телефон, але в той день він показував їй інший мобільний телефон сенсорний, сірого кольору, звідки в нього цей телефон він не казав, а вона не запитувала. В подальшому її викликали в поліцію і повідомили, що ОСОБА_14 вчинив крадіжку даного мобільного телефону.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні показала, що в травні 2018 року біля центрального колгоспного ринку в м. Кременчуці невідомий хлопець запропонував придбати в нього сенсорний мобільний телефон «Соні» сірого кольору бувший у вжитку, але справний з тріщиною на екрані та потертий ззаду приблизно за 700 гривень, кажучи, що йому потрібні кошти. Звідки цей телефон вона не питала, а хлопець їй не казав. Так як у її чоловіка був такий самий телефон і вона знала, що він коштує чималі кошти, вона погодилася і придбала у хлопця телефон за 700 грн. В подальшому вона попрохала сина поміняти екран скло на телефоні для власного користування, однак син повідомив, що заміна екрану на телефоні буде коштувати 1200 грн. і тому вона відмовилася на ремонт, а син запропонував продати телефон, на що вона погодилася. При продажу телефону взнала, що він крадений і син добровільно видав поліції даний телефон.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні показав, що в травні 2018 року біля центрального колгоспного ринку в м. Кременчуці його мати придбала, з її слів, у невідомого хлопця сенсорний мобільний телефон «Соні» сірого кольору бувший у вжитку, але справний з тріщиною на екрані та потертий ззаду за 700 гривень. Звідки цей телефон вона не питала, а хлопець їй не казав, казав , що потрібні гроші. В подальшому вона попрохала його поміняти екран скло на телефоні для власного користування, однак йому сказали, що заміна екрану на телефоні буде коштувати 1200 грн. і мати відмовилась його ремонтувати і тому він запропонував продати телефон, на що вона погодилася. При цьому, він вставляв сім-карту матері в цей телефон. При продажу телефону він взнав, що він крадений і добровільно видав поліції даний телефон і дав згоду на його огляд.

Відповідно до ст.ст. 84, 85 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Докази повинні бути належними, тобто такими, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Також, докази повинні бути допустимими, тобто такими, що отримані у порядку, встановленому цим Кодексом.
Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що незважаючи на повне визнання ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, його вина повністю підтверджується показаннями потерпілої, свідків та іншими доказами по справі.

Суд приймаючи дане рішення виходив з наступного:

Згідно ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням , яке ґрунтується на всебічному , повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом оцінює кожний доказ з точки зору належності , допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно показань потерпілої ОСОБА_7 остання в судовому засіданні вказала на обставини вчинення обвинуваченим відносно неї злочину, її показання є категоричними, наданими суду без будь яких сумнівів та суперечностей, що суд сприймає як беззаперечний, належний та допустимий доказ вини обвинуваченого у вчиненні даного злочину.

Приймаючи таке рішення, суд також враховує, що обставини вчинення злочину потерпіла вказує послідовно, логічно, її показання стосовно відкритого викрадення належного їй мобільного телефону обвинуваченим повністю співпадають з показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 .

При цьому, потерпіла при дачі показань попереджалася про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, показання давала добровільно і у суду відсутні будь - які сумніви з їх правдивості та об`єктивності.
Таким чином, судовим розглядом та дослідженими доказами винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена належними та допустимими доказами.

Суд враховує, що перед допитом вказаних свідків, суд попереджав останніх про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань і за дачу завідомо неправдивих показань за ст.ст.384, 385 КК України , дані показання свідки давали добровільно без будь якого примусу, дані свідки не є зацікавленими особами, не перебувають у будь - яких стосунках з обвинуваченим чи потерпілим, крім сусідських. а тому у суду відсутні підстави вважати їх показання недостовірними , або даними ними під примусом чи іншим впливом .

Крім показань обвинуваченого, потерпілої, свідків по справі вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, його вина повністю підтверджується показаннями потерпілої, свідків та іншими доказами по справі:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.05.2018 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_7 подала заяву про вчинений злочин;

- протоколом огляду місця події від 16.05.2018 року , згідно якого був проведений огляд місця події двору будинку за адресою: АДРЕСА_2 , а саме місця вчинення грабежу мобільного телефону відносно потерпілої ОСОБА_7 та фото таблицею до протоколу;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.05.2018 року та довідкою до протоколу, згідно якого потерпіла впізнала обвинуваченого, як особу, яка заволоділа її мобільним телефоном;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.05.2018 року та довідкою до протоколу, згідно якого свідок ОСОБА_11 впізнала обвинуваченого, як особу, яка заволоділа мобільним телефоном потерпілої ОСОБА_7 ;

- протоколом огляду місця події від 08.06.2018 року , згідно якого був проведений огляд мобільного телефону за адресою : АДРЕСА_3 , а саме мобільного телефону потерпілої ОСОБА_7 , який видав свідок ОСОБА_17 та фототаблицею до протоколу;

- заявою гр. ОСОБА_17 про добровільну видачу вказаного телефону та добровільною згодою на проведення його огляду від 08.06.2018 року;

- речовим доказом - мобільним телефоном марки «SONY F3211», ІМЕІ НОМЕР_1 ,який визнаний речовим доказом за постановою слідчого від 08.06.2018 року ;

- висновком судової товарознавчої експертизи № 2259, згідно якого вартість мобільного телефону марки «SONY F3211», ІМЕІ НОМЕР_1 , станом на 16.05.2018 року становить 3342,5 грн.;
- протоколом пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 21.05.2018 року, згідно якого потерпіла впізнала належний їй мобільний телефон, який був відкрито викрадений обвинуваченим 16.05.2018 року;

- слідчим експериментом із потерпілою ОСОБА_7 16.06.2018 року , згідно якого остання на місці події показала про обставини вчинення відносно неї грабежу обвинуваченим 16.05.2018 року та відеозаписом даної слідчої дії;

- слідчим експериментом із свідком ОСОБА_11 16.06.2018 року, згідно якого остання на місці події показала про обставини вчинення відносно неї грабежу обвинуваченим 16.05.2018 року та відеозаписом даної слідчої дії та іншими доказами по справі.

Призначаючи покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, те, що ОСОБА_6 згідно вимоги ДІТ МВС України раніше неодноразово судимий, перебуває на обліку в Кременчуцькому обласному наркологічному диспансері з січня 2014 року з діагнозом: синдром залежності від опіатів; на обліку в Кременчуцькому обласному психоневрологічному диспансері не перебуває, по місцю проживання характеризується посередньо, офіційно не працює, тобто не займається суспільно - корисною працею.

Обставинами, які пом`якшують покарання, згідно ст.66 КК України суд визнає щире каяття, так як щире каяття припускає критичну оцінку особою своєї злочинної поведінки шляхом визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність. При цьому, суд не може визнати такою обставиною активне сприяння розкриттю злочину, так як дана обставина означає, що винний добровільно в якійсь формі своїми активними діями надає допомогу органам слідства або суду в з`ясуванні тих обставин вчинення злочину, що мають істотне значення для повного і всебічного його розкриття. Однак, обвинувачений в ході судового розгляду заперечував обставини справи, встановлені в ході досудового розслідування, а визнав вину у вчиненні злочину тільки при допиті в якості обвинуваченого, який проводився після допиту потерпілої, свідків по справі, вивченням письмових доказів.

Обставинами, які обтяжують покарання, згідно ст.67 КК України судом не встановлено.

Отже, в даному кримінальному провадженні суд знаходить, що стороною обвинувачення доведено подію кримінального правопорушення, зокрема час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, також, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, що можливо встановити із показань обвинуваченого, який підтвердив факт грабежу, показань потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , висновком судової товарознавчої експертизи № 2259 щодо вартості викраденого, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.05.2018 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_7 подала заяву про вчинений злочин; протоколами впізнання обвинуваченого потерпілою та свідком ОСОБА_11 , слідчим експериментом з потерпілою та даним свідком , протоколом впізнання потерпілою викраденого мобільного телефону, речовими доказами та іншими належними та допустимими письмовими доказами.

Всі докази на підтвердження вказаних обставин оцінені судом, як кожен окремо, так і в своїй сукупності. Вказані докази передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально процесуальним законодавством.
Відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ «суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».
Оцінка доказів, в розумінні практики Європейського суду з прав людини, суд керується критерієм поза розумним сумнівом. Таке доведення випливає із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою («Кобець проти України», № 16437/08, п. 43, рішення від 14 лютого 2008).
Суд визнає докази обвинувачення належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують винуватість ОСОБА_6 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України.
Отже, дослідивши під час судового розгляду надані сторонами та іншими учасниками кримінального провадження докази на предмет їх належності, достовірності, допустимості і достатності відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч.1 ст.186 КК України, так як він вчинив відкрите викрадення чужого майна.
Вина ОСОБА_6 , виходячи з критерію поза розумним сумнівом, доведена повністю.
Згідно досудової доповіді Крюківського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області відносно ОСОБА_6 № 25/14-834 від 19.02.2019 року ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як високий. На думку органу пробації виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства.

Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При вирішенні питання про призначення ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.186 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, наявність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставини, яка обтяжує покарання, а саме рецидив злочину.

При цьому, суд бере до уваги, що ОСОБА_6 в 2013 році був засуджений за ч.1 ст. 121 КК України, тобто за умисний тяжкий злочин проти здоров`я та життя особи, останній раз засуджений 03.04.2014 року Крюківським районним судом м. Кременчука за ч.1 ст.190, 71,72 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі. Звільнений 07.09.2015 року за Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави за ст.82 КК України з заміною не відбутої частини покарання виправними роботами. Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 08.04.2016 року звільнений умовно достроково на не відбутий строк 1 місяць 16 днів випраних робіт.

Враховуючи викладене та особу обвинуваченого і вчинений ним злочин, думку потерпілої, прокурора, суд вважає за можливе обрати ОСОБА_6 покарання в межах санкції частини статті КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1700 грн.

Долю речових доказів визначити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 376 КПК України, ст.ст.66, 67 КК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим за ч.1 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1700 грн.

Речовий доказ - мобільний телефон «SONY F3211», ІМЕІ НОМЕР_1 , який визнаний речовим доказом за постановою слідчого від 08.06.2018 року - повернути власнику ОСОБА_7 .

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_1