У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2019 року Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси кримінальне провадження № 0000846 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

в с т а н о в и в :

У провадженні Черкаського районного суду Черкаської області перебуває вищевказане кримінальне провадження.
Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою з тих підстав, що ОСОБА_6 розуміючи тяжкість покарання за вчинене вживатиме заходів для переховування від суду. Адже останній на стадії досудового розслідування вже переховувався від правоохоронних органів та перебував у розшуку. Крім того обвинувачений може впливати на свідків, які на цей час не допитані.
Захисник та обвинувачений заперечували проти задоволення клопотання прокурора, оскільки відсутні реальні ризики вчинення обвинуваченим дій, які зазначає прокурор.
Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилась, проте 25.11.2019 року подала через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, підтримання цивільного позову, з проханням призначити обвинуваченому максимальної міри покарання.
У порядку ст. 325 КПК України, вирішено питання про можливість проведення даного судового засідання без потерпілої, так як з урахуванням думки учасників судового провадження, є можливим за її відсутності вирішити питання щодо зміни, продовження чи скасування міри запобіжного заходу обвинуваченому.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про можливість продовження обвинуваченому міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою з наступних підстав.
ст. 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до вимог ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.. 177 КПК України.
При вирішенні питання щодо продовження ОСОБА_6 заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді триманні під вартою, колегія суддів враховує існування обґрунтованої підозри, що пред`явлена органом досудового слідства ОСОБА_6 щодо вчинення ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Однак існування самої лише підозри зі спливом часу перестає бути достатньою підставою, для позбавлення особи свободи на певний строк.

А тому суд, зокрема приймає до уваги, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, і як ризик є можливе ухилення особи від явки до суду.
У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів", тобто тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
До того ж, на обґрунтування ризику можливого переховування обвинуваченого від суду, колегія суддів зважає, що ОСОБА_6 є не працюючим, не одруженим, за даними слідства має малолітнього сина, проте ні стороною обвинувачення, ні стороною захисту не надано доказів, що останній перебуває на його утриманні і потребує батьківської опіки, у зв`язку з чим можливо зробити висновок, про те, що ОСОБА_9 не має міцних соціальних звязків, які були б засобом превенції від можливої подальшої негативної та девіантної поведінки, та ухилення від явки особи до суду.

Так, відповідно до практики ЄСПЛ вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують, та міжнародними контактами.
ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, тобто у нього відсутні стабільні доходи та задовільний майновий стан. Має зареєстроване місце проживання, проте не підтверджено чи є він власником оселі, в якій проживає, у зв`язку з чим не можливо встановити наявність у нього «зв`язку» з житлом, тобто з місцем де він постійно проживає/перебуває і де його можливо знайти.

Злочин у якому обвинувачується ОСОБА_6 , пов`язаний з умисним позбавленням життя іншої особи, що не зважаючи на презумпцію невинуватості, виправдовує відступ суду від принципу поваги до особистої свободи, зважаючи на суспільний інтерес та резонанс справи.
Окрім того, колегія суддів приймає до уваги той ризик, що перебуваючи на волі, обвинувачений може здійснювати психічний або фізичний вплив на свідків, які на сьогодні не допитані.
Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого на даний час неможливе.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 331 КПК України,-

у х в а л и в:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) діб - задовольнити.

Продовжити раніше обраний відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів - до 26 січня 2020 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та надіслати на адресу ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» - для виконання.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Черкаський районний суд Черкаської області у строки, встановлені чинним КПК України.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2