Провадження №1-кп/752/1033/19
У Х В А Л А

10.10.2019 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
під час судового розгляду кримінального провадження, данні про яке 20.05.2018р. внесені до Єдиного реєстру досудових розслідування, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -
за участю сторін і учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченої - ОСОБА_3
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6
потерпілого - ОСОБА_7 ,
законного представника потерпілого - ОСОБА_8 ,
представника потерпілого - ОСОБА_9

встановив:
ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 19.05.2018р., керуючи технічно справним автомобілем марки «Hyundai» моделі «Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись просп. В. Лобановського зі сторони вул. Деміївська у напрямку вул. Кайсарова у м. Києві, наближаючись до регульованого світлофорним об`єктом перехрестя вул. Мистецька та просп. В. Лобановського у м. Києві, порушила пункти правил ПДР України, а саме: будучи не уважною, не стежила за дорожньою обстановкою та не правильно зреагувала на її зміну, порушуючи вимоги пункту правил 8.7.3. ПДР України, в`їхала на вищевказане перехрестя на забороняючий червоний сигнал світлофора, в результаті чого, здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який рухався на зелений сигнал світлофора для пішоходів, внаслідок чого ОСОБА_7 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Під час судового розгляду захисником ОСОБА_3 повторно заявлено клопотання про скасування арешту, накладеного 20.11.2018р. на вищезазначений транспортний засіб, ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_10 за результатами розгляду клопотання слідчого СВ Голосіївського управління поліції ГУ НП у місті Києві ОСОБА_11 .

Обґрунтовуючи вимоги клопотання, сторона захисту вважає, що арешт був накладений необґрунтовано, оскільки, слідчий суддя наклав арешт на транспортний засіб з метою забезпечення збереження речових доказів та проведення відповідних експертиз, але у порушення вимог ч.3 ст. 170 КПК України не зазначив відповідних підстав для прийняття такого рішення, а також не зазначив про наявність жодної обставини, що може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі ОСОБА_3 автомобілю, не дослідив та не вирішив питання щодо розумності, співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідків арешту майна ОСОБА_3 , і своїм рішенням позбавив останню будь-яким чином користуватись і розпоряджатись майном. Окрім того, питання про накладання арешту було здійснено після спливу 6 місяців, як транспортний засіб було визнано речовим доказом, а відповідні судові автотехнічні експертизи, яки були покладені в основу обвинувачення, вже були проведені, а листом слідчого від 07.12.2018 ОСОБА_3 було повідомлено про завершення досудового розслідування.

Окрім того, сторона захисту вважає, що на теперішній час відпала потреба у подальшому застосуванні арешту майна (автомобіля), оскільки досудове розслідування відносно ОСОБА_3 закінчено і триває його судовий розгляд, а прокурор під час визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, не заявив про необхідність безпосередньо досліджувати речовий доказ - автомобіль марки «Hyundai» моделі «Tucson».

Сторона захисту вважає, що необґрунтований та безпідставний арешт транспортного засобу, є таким, що порушує, в тому числі, право ОСОБА_3 на мирне володіння майном, оскільки обвинувачена, позбавлена можливості його використовувати, а необхідність в цьому пов`язана із тим, що вона самостійно виховує двох неповнолітніх дітей, яких необхідно возити до школи, на гуртки та додаткові курси і тому їй потрібен автомобіль.

Просять скасувати арешт в частині заборони ОСОБА_3 будь яким-чином користуватись вищезазначеним транспортним засобом.

Обвинувачена клопотання підтримала і пояснила, що деякий час після ДТП їй було невідомо про те, що існує будь-яка заборона щодо проведення ремонту автомобіля.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечувала. Суду зазначила про те, що на досудовому слідстві необхідність накладання арешту на транспортний засіб ОСОБА_3 була викликана тим, що остання у порушення умов розписки, на підставі якої їй було повернуто автомобіль, здійснила його ремонт, провела заміну деяких запчастин тощо. Також, заперечуючи проти доводів сторони захисту, прокурор зазначила про те, що транспортний засіб визнаний речовим доказом, та відносно нього можуть призначатися додаткові дослідження під час судового розгляду, в тому числі, під час проведення експертиз.

Представник потерпілого та законний представник потерпілого доводи прокурора підтримали. Заперечували проти скасування арешту.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження щодо заявленого клопотання, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.2 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою суду під час судового провадження за клопотанням обвинуваченого чи захисника, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Суд вважає, що доводи сторони захисту щодо необґрунтованості арешту є безпідставними, оскільки транспортний засіб на досудовому розслідувані був визнаний речовим доказом, а тому, висновки слідчого судді про доцільність накладання арешту, в тому числі і заборони у його використанні власником, відповідають меті такого обмеження яке полягає у збереженні речі як речового доказу від приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі тощо.

Доводи клопотання в частині того, що відпала потреба у подальшому застосуванні арешту майна (автомобіля), оскільки досудове розслідування відносно ОСОБА_3 закінчено і триває його судовий розгляд, суд також вважає необґрунтованими, оскільки під час судового розгляду зазначений речовий доказ може стати об`єктом дослідження у випадку призначення експертизи тощо. Посилання сторони захисту на те, що після ДТП проводився ремонт транспортного засобу, тому він не може вважатися таким, що відповідає первісному стану, в якому він був безпосередньо після ДТП, суд не може прийняти до уваги, оскільки висновки експертів не досліджувалися, експерти не допитувалися, тому такому аргументу суд не може надати відповідної оцінки.

Доводи сторони захисту в частині того, що арешт транспортного засобу, порушує право ОСОБА_3 на мирне володіння майном, оскільки вона позбавлена можливості його використовувати, в тому числі, для задоволення потреб власної родини, суд також вважає такими, що не можуть бути підставою для скасування арешту. При цьому суд враховує, що потерпілими пред`явлений цивільний позов про відшкодування матеріальних збитків і моральної шкоди, тому, враховуючи встановлені в судовому засіданні данні про особу обвинуваченої в частині її безробіття, арешт на її майно є такими, що спів розмірний із заявленим позовними вимогам потерпілих.

Окрім того, нормою ч.2 ст. 174 КПК не передбачена можливість скасування додаткового заходу у вигляді заборони використовувати майно, в ній йдеться про повне або часткове скасування арешту майна.

З урахуванням вищезазначеного, доводи сторони захисту, викладені у клопотанні, не доводять, що у подальшому застосуванні арешту відпала потреба, або його накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 100, 170, 174, 372 КПК України, суд

ухвалив:
Стороні захисту відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_10 від 20.11.2018р. на транспортний засіб автомобіль марки «Hyundai» моделі «Tucson», н.з. НОМЕР_1 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1