Справа № 352/1505/19
Провадження № 11-сс/4808/226/19
Категорія ст.183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

захисника підозрюваного ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 02 серпня 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, на утриманні нікого не має, непрацюючого, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 02 серпня 2019 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12 строком на 60 днів, тобто до 13 год. 42 хв. 29 вересня 2019 року.

Визначено розмір застави у межах 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 100 350 (сто тисяч триста п`ятдесят) грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок № 2265 ТУ ДСА України у Івано-Франківській області , банк одержувача: ДКСУ м. Київ, МФО 820172.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_9 у разі внесення застави обов`язки:

- прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, у якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави ОСОБА_9 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Своє рішення суд мотивував тим, що наявні всі підстави для задоволення клопотання слідчого заступника начальника СВ Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 .

При вирішенні клопотання судом було враховано наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого неправомірного діяння, вагомості наявних доказів, тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 ; достатності підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які вказав прокурор, це стосується, зокрема, ризику незаконного впливу на неповнолітніх потерпілих (п.3 ч.1 ст.177 КПК України), які на даний час у зв`язку із станом їх здоров`я ще не допитані; недостатності застосування у даному випадку більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наявному ризику, - прийшов до висновку про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, слідчим суддею враховано, що підозрюваний у момент вчинення інкримінованого злочину перебував у стані наркотичного сп`яніння, має постійне місце проживання, займається підприємницькою діяльністю, неодружений, дітей та інших утриманців не має.

А тому, слідчий суддя прийшов до висновку, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та запобігти доведеним ризикам із визначенням розміру застави у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 посилається на те, що згідно протоколу затримання від 01.08.2019 року було затримано ОСОБА_11 , а не ОСОБА_9 . Звертає увагу суду на те, що внаслідок ДТП за участі підозрюваного ніхто не загинув, а на момент подання апеляційної скарги матір підозрюваного частково відшкодувала матеріальну шкоду, а батько потерпілої та законний представник потерпілого у розписках про часткове відшкодування матеріальної шкоди просять застосувати щодо ОСОБА_9 міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

ОСОБА_9 добровільно прибув у слідчий відділ Тисменицького ВП, після чого був затриманий. Підозрюваний вперше притягається до кримінальної відповідальності, частково визнав свою вину, має постійне місце проживання та займається підприємницькою діяльністю, з дитинства виховувався одинокою матір`ю.

ДТП відбулась за участю двох транспортних засобів і водій мопеду потерпілий ОСОБА_12 не мав посвідчення водія та й не досягнув віку, з якого дозволяється керувати транспортними засобами та здійснювати перевезення інших неповнолітніх осіб.

Звертає увагу суду на те, що слідчим суддею не розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а висновок слідчого судді не є належно обґрунтованим.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково та обрати щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його проживання із забороною залишати житло з 22 год. вечора да 06 год.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор заперечив доводи і вимоги поданої апеляційної скарги і просив залишити ухвалу суду без змін;

- захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 та підозрюваний ОСОБА_9 підтримали доводи апеляційної скарги і просили про її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню, з постановленням нової ухвали, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку суду апеляційної інстанції, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 слідчим суддею в не повній мірі дотримані вимоги ст. ст. 176, 177, 178, 181, 182, 183 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, органом досудового слідства ОСОБА_9 підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження двом потерпілим. Досудовим розслідуванням установлено, що 31.07.2019 р. близько 23.00 год. ОСОБА_9 , перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, що знижує реакцію та унеможливлює належним чином оцінити дорожню обстановку, керував автомобілем марки ВАЗ 21063 реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухався ділянкою автодороги по вул. Зузука в с. Сілець Тисменицького району Івано-Франківської області у напрямку смт. Єзупіль Тисменицького району Івано-Франківської області. Дана ділянка дороги для двох напрямків руху, має по одній смузі для руху в кожному напрямку. У цей час у зустрічному напрямку по своїй смузі руху, керуючи мопедом марки «Мустанг» без реєстраційного номеру, рухався водій ОСОБА_12 , який перевозив пасажирку ОСОБА_13 . При наближенні транспортних засобів водій ОСОБА_9 проявив неуважність, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не урахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не переконавшись в безпеці свого маневру, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з мопедом марки «Мустанг» під керуванням ОСОБА_12 . У результаті порушення водієм ОСОБА_9 п. 1.2, 1.5, 2.3 б, д, 2.9 а, 10.1, 12.1, 13.1 ПДР України трапилась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої водій мопеду марки «Мустанг» ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку середнього ступеня, забою м`яких тканин лобної ділянки зліва, мозкової коми І ст., відкритого перелому лівого стегна на межі верхньої третини та середньої третини зі зміщенням, закритого остеоепіфізіолізу дистального метаепіфізу правої стегнової кістки зі зміщенням відламків, закритої травми органів черевної порожнини, гематоми селезінки, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Пасажир мопеду марки «Мустанг» ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження у виді поєднаної краніоскелетної травми, забою головного мозку легкого ступеня, забою м`яких тканин тім`яної ділянки голови, закритого перелому кісток правої гомілки в середній третині зі зміщенням, закритого уламкового перелому проксимального метаепіфізу правої ліктьової кістки зі зміщенням, підвивиху кісток передпліччя, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

01.08.2019 р. о 13.42 год. ОСОБА_9 затриманий в порядку ст.208 КПК України працівниками Тисменицького ВП ГУ НП в Івано-Франківській області та 02.08.2019 р. йому оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Сторона захисту не наводить жодних переконливих тверджень, які б спростовували обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні злочину.

Також, суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя вмотивовано прийшов до висновку, дотримавшись вимог закону, що в даному випадку мають місце відповідні ризики, а саме спроби підозрюваного здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Позиція сторони захисту про відсутність у кримінальному провадженні ризиків, визначених ст. 177 КПК України, спростовується сукупністю відомостей, які містяться в клопотанні та долучених до нього доказах та доводять наявність відповідних ризиків.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Слідчий суддя не мотивував належним чином неможливість запобігання відповідним ризикам при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу.

На думку суду апеляційної інстанції, тяжкість злочину, який інкримінуються підозрюваному та вагомість наявних у клопотанні доказів на доведеність обґрунтованості підозри не є безумовними обставинами для обрання щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки важливо враховувати і ряд інших, перелічених діючим кримінальним процесуальним законодавством обставин, які обґрунтовують саму фактичну необхідність застосування в даному випадку такого виду запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

Слідчий суддя не в повній мірі взяв до уваги характеризуючі дані підозрюваного, адже саме оцінюючи їх в сукупності з іншими доказами, які підтверджують чи спростовують заявлені слідчим ризики, можна зробити остаточний висновок по вирішенню клопотання.

Розглядаючи зазначене клопотання слідчий суддя з`ясував, що урахуванням наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого неправомірного діяння, вагомості наявних доказів, тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 ; достатності підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які вказав прокурор, це стосується, зокрема, ризику незаконного впливу на неповнолітніх потерпілих (п.3 ч.1 ст.177 КПК України), які на даний час у зв`язку із станом їх здоров`я ще не допитані; недостатності застосування у даному випадку більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наявному ризику, - прийшов до висновку про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому слідчим суддею було враховано, що підозрюваний у момент вчинення інкримінованого злочину перебував у стані наркотичного сп`яніння, має постійне місце проживання, займається підприємницькою діяльністю, неодружений, дітей та інших утриманців не має.

Однак, на думку колегії суддів, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та, всупереч твердженням підозрюваного та його захисника, правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого, а документи, які містять такі дані, надані до суду разом з клопотанням.

В той же час, на думку колегії суддів, вирішуючи питання про задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, належним чином не враховував дані про особу ОСОБА_9 . А саме, що внаслідок ДТП за участі підозрюваного ніхто не загинув, а на момент подання апеляційної скарги матір підозрюваного частково відшкодувала матеріальну шкоду потерпілим, батько потерпілої та законний представник потерпілого у розписках про часткове відшкодування матеріальної шкоди просять застосувати щодо ОСОБА_9 міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Сам ОСОБА_9 добровільно прибув у слідчий відділ Тисменицького ВП, після чого був затриманий. Підозрюваний вперше притягається до кримінальної відповідальності, частково визнав свою вину, має постійне місце проживання, на даний час працює та займається підприємницькою діяльністю, з дитинства виховувався одинокою матір`ю.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі та полягає у забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

На думку суду апеляційної інстанції, виходячи з обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюють ОСОБА_9 , з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання виникненню ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, з врахуванням обставин, на які наголошує ст. 178 КПК України, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, відносно ОСОБА_9 необхідно обрати домашній арешт, що полягає в забороні залишати житло на певний період доби та покладенням додаткових обов`язків, оскільки такий запобіжний захід є доцільним, достатнім та таким, що відповідає меті його застосування. При цьому, не порушує прав підозрюваного, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Застосовуючи такий вид міри запобіжного заходу, колегія суддів виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, викладених у клопотанні слідчого, зокрема: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлює про неминучість покарання за вчинення злочину.

На думку колегії суддів, саме такий вид запобіжного заходу в змозі забезпечити як виконання підозрюваним, покладених на нього, процесуальних обов`язків, так й пропорційно обмежити його права.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, рішення слідчого судді належить скасувати, застосувати відносно ОСОБА_9 , запобіжний захід у виді домашнього арешту на певний період доби, шляхом заборони підозрюваному залишати своє житло з 22-00 години по 06-00 годину.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 181, 194, 198, 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , задовольнити.

Ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 02 серпня 2019 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, скасувати та постановити нову ухвалу.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби, заборонивши підозрюваному ОСОБА_9 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби, без дозволу слідчого, прокурора або суду до 29 вересня 2019 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_9 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

- утримуватися від спілкування із потерпілим та усіма свідками;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_9 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Також роз`яснити підозрюваному ОСОБА_9 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Ухвалу апеляційного суду про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби направити до органу Національної поліції за місцем відбування підозрюваним домашнього арешту.

Контроль за виконанням ухвали апеляційного суду покласти на прокурора, що здійснює процесуальне керівництво.

Строк дії ухвали визначити в межах строку досудового розслідування, а саме до 29 вересня 2019 року включно.

Негайно звільнити ОСОБА_9 з під варти в залі суду.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5