ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2641/19 Справа № 216/1013/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження № 0000077 за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 липня 2019 року щодо ОСОБА_7 , -

В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого в ТОВ «Аурум Сік`юріті», в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України засудженого звільнено від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком у 2 (два) роки, якщо він протягом вказаного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ч. 1 ст. 76 КК України на засудженого покладено обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися в уповноважений орган з питань пробації для реєстрації.
Запобіжний захід особисте зобов`язання (т.2, а.с. 84-85) залишено без змін до набрання вироком законної сили, після набрання вироком законної сили ухвалено скасувати.
Заявлений цивільний позов залишено без розгляду, роз`яснено потерпілій (цивільному позивачу) у справі її право на звернення з позовом про відшкодування шкоди, спричиненої їй внаслідок даного ДТП в порядку цивільного судочинства в межах загального строку позовної давності.
Вирішено долю речових доказів та судових витрат.
Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він приблизно в 12 годин 30 хвилин 10.01.2018 керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-21093», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по сухому дорожньому покриттю проїзній частині пр. Металургів з боку вул. Нікопольське шосе в напрямку вул. Соборності в Металургійному районі м. Кривого Рогу зі швидкістю близько 50 кілометрів на годину.
В цей час в районі зупинки громадського транспорту «стадіон Металург» з права на ліво по ходу руху автомобілю «ВАЗ-21093», проїзну частину в невстановленому для цього місці почала перетинати пішохід похилого віку ОСОБА_8 .
Водій ОСОБА_7 в момент виявлення ним ОСОБА_8 , повинен був бути особливо уважним, та повинен був діяти відповідно до вимог ПДР.
Однак він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, шляхом несвоєчасного застосування ним гальмування, чим порушив вимоги п. п. 1.5; 1.7; 2.3 (б); 12.3 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:
- «1.5. … бездіяльність учасників дорожнього руху ... не повинні … загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
- «1.7. Водії, пішоходи та пасажири зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як діти, люди похилого віку та особи з явними ознаками інвалідності»;
- «2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, ...»;
- «12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.»;
В результаті порушення вказаних правил безпеки дорожнього руху з необережності, ОСОБА_7 допустив наїзд керованого ним автомобілю на пішохода ОСОБА_8 , контактувавши з нею передньою частиною автомобілю по центру.
В результаті ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді: сполученої травми: закритої черепно-мозкової травми; лінійного перелому лобної кістки праворуч з переходом на орбіту і крило клиноподібної кістки праворуч, субдуральної гематоми лобної області праворуч, гемморагічного контузивного вогнища в області полюса правої лобної долі. Закритого внутрісуглобового перелому верхньої третини і середньої третини кісток правої гомілки з зміщенням уламків, гемартрозу правого колінного суглобу; саден лобно-темяної області праворуч, забійної рана лобної області праворуч, синця навколо правого ока, які за своїм характером ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.
В апеляційній скарзі:
- представник потерпілої ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 просить вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 липня 2019 року скасувати в частині залишення без розгляду цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та ухвалити в цій частині новий вирок, згідно якого вимоги цивільного позову задовольнити в повному обсязі.

Вважає, що висновок суду про залишення цивільного позову без розгляду ґрунтується лише на тому, що в даній справі належним відповідачем має бути страхова компанія, а не безпосередньо, обвинувачений.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, а шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Апелянт вказує, що відповідно до роз`яснень п. 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки № 4 від 01.03.2013 року, за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який пояснив, що він бажав відшкодувати потерпілій стороні шкоду, але вона відмовилась, прокурора, яка просила апеляційну скаргу представника потерпілої задовольнити частково, а вирок суду першої інстанції скасувати в частині цивільного позову та призначити новий судовий розгляд цивільного позову потерпілої в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні ним кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в ній доказами і, ці обставини ніким не оспорюються.

Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо дослідження доказів, апеляційним судом не встановлено, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає вирок суду лише в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стосовно доводів апеляційної скарги представника потерпілої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 про безпідставне залишення без розгляду цивільного позову апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно із ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

В обґрунтування заявлених майнових вимог потерпіла ОСОБА_8 зазначила про понесені нею витрати, пов`язані з проходженням лікування та придбанням ліків (на суму 16766,68 грн.).

В обґрунтування відшкодування моральної шкоди потерпіла зазначає, що внаслідок вчинення злочину вона потрапила до лікарні, порушився її звичний уклад та спосіб життя, самотужки вона пересуватися не в змозі, а період реабілітації дуже тяжкий, зважаючи на її вікову зрілість. Крім того, внаслідок дій ОСОБА_7 , які проявилися у завданні тілесних ушкоджень, їй були заподіяні психологічні (моральні) страждання. Виходячи з цього, потерпіла оцінила моральну шкоду, яка заподіяна діями ОСОБА_7 в розмірі 300 000,00 грн.

Суд першої інстанції залишивши цивільний позов ОСОБА_8 без розгляду послався на те, що шкода, заподіяна потерпілій внаслідок ДТП повинна відшкодовуватися страховою компанією, в якій застрахована цивільна відповідальність ОСОБА_7 , а даний позов повинен розглядатися у цивільному судочинстві, оскільки позов до страхової компанії не заявлено.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлені порушення, передбачені п. п. 2, 3, 4, 5, 6, 7 ч. 2 ст. 412 КПК України.
Враховуючи те, що діючим КПК України не врегульовано питання щодо дій суду апеляційної інстанції у разі, якщо суд першої інстанції без передбачених законом підстав залишив цивільний позов потерпілого без розгляду, апеляційний суд вважає, що в даному випадку необхідно застосувати дію статей 7, 9 КПК України.

Так, ч. 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

Отже, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга представника потерпілої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині залишення без розгляду цивільного позову, з направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд, в частині вирішення цивільного позову, в іншому складі суду.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 376, 404, 405, 407, 409, 418, 419, 532 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 , - задовольнити частково.

Вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 липня 2019 року щодо ОСОБА_7 , - в частині залишення без розгляду цивільного позову потерпілої ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили після її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4