Провадження №1-кс/523/3513/19
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.07.2019 року суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання представника заявника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, -
09.07.2019 року до Суворовського районного суду м. Одеси звернулась представник заявника ОСОБА_3 , із клопотанням про скасування арешту майна.
Згідно клопотання, в провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебувала кримінальна справа №1527/1-507/11 за обвинуваченням директора ТОВ «Златоград» ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 191 ч.5, 209 ч.3 КК України.
Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2015 року у кримінальній справі №1527/1-507/11 ОСОБА_5 було засуджено ст.ст. 191 ч.5, 209 ч.3 КК України до покарання у вигляді 10-ти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади керівника підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності строком на 3 роки, з конфіскацією грошових коштів набутих злочинним шляхом та з конфіскацією всього належного їй майна.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 20 лютого 2018 року у справі №1527/1-507/11 вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2015 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ст.ст. 191 ч.5, 209 ч.3 КК України змінено, а саме застосовано до ОСОБА_5 положення ст. 72 ч.5 КК України, в редакції закону № 838-VII1 від 26.11.2015, зарахувавши їй в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 03 вересня 2014 року (момент її затримання) до набранням вироком законної сили, тобто до 20 лютого 2018 року, включивши строк тримання ОСОБА_5 під вартою з 05 листопада 2008 року по 21 листопада 2008 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Постановою Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 1527/1-507/11 відмовлено засудженій ОСОБА_5 у витребуванні справи щодо неї для перевірки у касаційному порядку.

Під час досудового слідства кримінальної справи за обвинуваченням директора ТОВ «Златоград» ОСОБА_5 у вчинені злочинів, передбачених ст.ст. 191 ч.5, 209 ч.3 КК України, 26 лютого 2010 року слідчим СУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_6 була винесена постанова №33 про накладення арешту на будинок АДРЕСА_1 , власником якого нібито є ТОВ «Златоград».

25 березня 2010 року реєстратором Одеської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України постанова слідчого СУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_6 про накладення арешту №33 на будинок АДРЕСА_1 була зареєстрована в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що підтверджується витягом з інформацією з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №20399608 від 11.04.2014.

Однак, станом на 26 лютого 2010 року та по теперішній час власником будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 на підставі договору про задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання звернення стягнення на майно від 24 лютого 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за №399, та посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 .

Даний договір 22 вересня 2006 року був зареєстрований у комунальному підприємстві «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» (номер запису №40441 в книзі 261-48), що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №11919895 від 22.09.2006.

Зважаючи на те, що слідчим СУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_6 під час винесення постанови №33 про накладення арешту на будинок АДРЕСА_1 не було перевірено хто є власником вищезазначеного будинку, помилково вважаючи його власністю ТОВ «Златоград», було накладено арешт на майно ОСОБА_4 , який не є учасником кримінальної справи за обвинуваченням директора ТОВ «Златоград» . ОСОБА_5 .

Станом на теперішній час, ОСОБА_4 , який є власником будинку АДРЕСА_1 , не може вільно володіти та розпоряджатися своєю власністю з огляду на те, що постановою слідчого СУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_6 №33 від 26 лютого 2010 року в рамках кримінальної справи №1527/1-507/11 за обвинуваченням директора ТОВ «Златоград» ОСОБА_5 у вчинені злочинів, передбачених ст.ст. 191 ч.5, 209 ч.3 КК України, було помилкового накладено арешт на його майно.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 , діюча в інтересах ОСОБА_4 підтримала подане клопотання, просила задовольнити його та скасувати арешт, накладений на будинок АДРЕСА_1 постановою слідчого СУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_6 №53 від 26 лютого 2010 року в рамках кримінальної справи №1527/1-507/11 за обвинуваченням директора ТОВ «Златоград» ОСОБА_5 у вчинені злочинів, передбачених ст.ст. 191 ч.5, 209 ч.3 КК України, який належить ОСОБА_4 на праві приватної власності (реєстраційний номер обтяження №9662654).

Дослідивши надані матеріали, вислухавши думку представника заявника ОСОБА_3 , суддя прийшов до наступного.

Відповідно до п.9 розділу ХІ Перехідних положень КПК України запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, а тому дане клопотання про скасування арешту майна підлягає розгляду в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, тобто в порядку КПК України (1960 року).

Відповідно до ст. 126 КПК України (1960 року) накладення арешту на майно скасовується, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Таким чином, дослідивши надані матеріали, приймаючи до уваги те, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна власником будинку, на який було накладено арешт, є ОСОБА_4 , враховуючи, що ОСОБА_4 не був та не є учасником кримінальної справи №1527/1-507/11 за обвинуваченням директора ТОВ «Златоград» ОСОБА_5 у вчинені злочинів, передбачених ст.ст. 191 ч.5, 209 ч.3 КК України, то слід визнати, що накладений арешт порушує право власників розпоряджатися належним їм майном та необхідність у накладеному арешті відпала, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання представника заявника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна.

Керуючись п.9 розділу ХІ Перехідних положень КПК України, ст. 126 КПК України (1960 року), суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника заявника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна задовольнити.

Арешт, накладений на будинок АДРЕСА_1 постановою слідчого СУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_6 №53 від 26 лютого 2010 року в рамках кримінальної справи №1527/1-507/11 за обвинуваченням директора ТОВ «Златоград» ОСОБА_5 у вчинені злочинів, передбачених ст.ст. 191 ч.5, 209 ч.3 КК України, який належить ОСОБА_4 на праві приватної власності (реєстраційний номер обтяження №9662654) скасувати.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1