Ухвала
Іменем України

20 вересня 2019 р.

м. Київ
Справа № 225/1797/18
Провадження № 51-4172 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 23 жовтня 2018 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 24 липня 2019 року,
встановив:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду зі касаційною скаргою на вищевказані судові рішення.
Ухвалою Верховного Суду від 23 серпня 2019 року касаційну скаргу засудженого було залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 427 КПК України, та надано скаржнику п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків скарги.
Зокрема серед недоліків було вказано на те, що засуджений не долучив до касаційної скарги копії оскаржуваних судових рішень, що передбачається ч. 5 ст. 427 КПК України.

В попередній касаційній скарзі були також відсутні сформульовані касаційні вимоги , які б узгоджувалося з положеннями ст. 436 КПК України з огляду на те, які рішення має право ухвалити суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Також ухвалою засудженому було роз`яснено, що неправильна оцінка судами окремих доказів, на яку посилався засуджений згідно з положеннями статей 433, 438 КПК України, не є предметом перевірки судом касаційної інстанції.
У межах визначеного судом строку засуджений повторно звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою. Однак, як видно зі змісту цієї скарги, вказані в ухвалі суду недоліки засуджений усунув лише частково, а саме надав суду копію одного з оскаржуваних рішень. В іншій частині недоліки, зазначені в ухвалі Верховного Суду від 23 серпня 2019 року, ОСОБА_4 не усунув.
Згідно зі ст. 427 КПК України касаційна скарга, крім іншого, повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, що подає скаргу.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Отже, посилаючись на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для його зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
Всупереч викладеному, у повторній касаційній скарзі засуджений не зазначає, у чому саме полягають допущені судами порушення, які в силу положень ст. 438 КПК України є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень з урахуванням положень статей 412-414 КПК України, тобто не наводить обґрунтування заявлених вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Проте засуджений, повторно вказує на неправильну оцінку судами окремих доказів.

Також відповідно до ч. 1 ст.436 КПК України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Однак у повторній скарзі засуджений знову не сформулював касаційні вимоги, які б узгоджувалися з положеннями ст. 436 КПК України з огляду на те, які рішення має право ухвалити суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Таким чином, у наданий строк засуджений недоліки касаційної скарги не усунув, а тому відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України її потрібно повернути.
Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим кодексом, у межах строку на касаційне оскарження. У разі пропуску строку на касаційне оскарження з поважної причини, його може бути поновлено за заявою особи, яка подає касаційну скаргу, в порядку, передбаченому КПК України.
Також Верховний Суд роз`яснює, що для складання та подання касаційної скарги засуджений може скористатись правовою допомогою захисника. Право на правову допомогу захисника за рахунок держави гарантоване статтею 59 Конституції України, п. 3 ч. 3 ст. 42 КПК України та п. 7 ч.1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу».
Керуючись ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Повернути засудженому ОСОБА_4 його касаційну скаргу на вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 23 жовтня 2018 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 24 липня 2019 року.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3