ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1645/19 Справа № 1-1/11 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровськавід 17 квітня 2019 року стосовно ОСОБА_8 про здійснення кримінального провадження за нововиявленими обставинами, -

ВСТАНОВИВ:
Вказаною ухвалою відмовлено у відкритті кримінального провадження за нововиявленими обставинами по заяві адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про здійснення кримінального провадження за нововиявленими обставинами.

Рішення суду обґрунтовано тим, що доводи адвоката ОСОБА_7 викладені у заяві про здійснення кримінального провадження за нововиявленими обставинами, за своєю суттю нововиявленими обставинами не являються, а зводяться лише до того, що начебто судами всіх трьох інстанцій при прийнятті судових рішень не було враховані зміни до законодавства, що пом`якшили покарання за злочини, інкриміновані ОСОБА_8 .
Суд також вказав, що адвокат ОСОБА_7 просить скасувати вирок відносно ОСОБА_8 з метою повторного вивчення доводів, які були предметом оцінки суду. Вказані обставини не свідчать про існування нововиявлених обставин у справі, а тому підстав для відкриття кримінального провадження за нововиявленими обставинами не має.

З огляду на викладене, у суду відсутні правові підстави для вирішення інших питань порушених адвокатом ОСОБА_7 у резолютивній частині його заяви, у зв`язку із відмовою у відкритті кримінального провадження за нововиявленими обставинами.

В апеляційній скарзі:

- апелянт просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відкрити кримінальне провадження за нововиявленими обставинами стосовно ОСОБА_8 , розгляд якої призначити у суді першої інстанції.
Вважає, що висновки суду, викладені в ухвалі, не відповідають фактичним обставинам справи та містять істотні суперечності.
Враховуючи, що на даний час з`явилися обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку, вважаю, що судове рішення, яке набрало законної сили повинно бути переглянутим за нововиявленими обставинами.
Так, судом першої інстанції досліджувалися обставини вчинення ОСОБА_8 дій, в період 2001 - 2003 років. Дотримуючись принципу чинності закону про кримінальну відповідальність у часі, суд першої інстанції кваліфікував дії ОСОБА_8 застосувавши закон (ч.2 ст.209 ,ч.2 ст.364 КК України), який діяв на час вчинення ним дій, що стали предметом дослідження. Вирок було оголошено 08.04.2011 року. Однак, 07.04.2011 року (за день до оголошення вироку) Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відповідальності за корупційні правопорушення», в новій редакції було викладено поняття суб`єкту злочину (ст.18 КК України) та ст.364 доповнено ст.364-1 КК України.
Відповідно до вказаних змін законодавства ОСОБА_8 не міг бути визнаним спеціальним суб`єктом злочину передбаченого ст.364 КК України так як не являвся службовою особою, яка постійно, тимчасово чи за спеціальними повноваженнями здійснювала функції представників влади чи місцевого самоврядування та іншого, у відповідності до вимог ст. 18 КК України.
Обставини скоєння ОСОБА_8 злочину, кваліфікованого за ч.2 ст.364 КК України, зводяться до зловживання ним повноваженнями службової особи ТОВ «Дніпротранс-Щит» директором та засновником якої являвся сам ОСОБА_8 в період 2001-2003 років, та службової особи компанії «Transglobal United Services Limited», діючої на підставі довіреності від 08.03.2000року.
Судом не було прийнято до уваги той факт, що і ТОВ «Дніпротранс-Щит» і компанія «Transglobal United Services Limited» являлися юридичними особами приватного права що зобов`язувало суди керуватися нормами закону який регулював відносини у сфері діяльності посадових осіб саме юридичних осіб приватного права незалежно від їх організаційно- правової форми і кваліфікувати дії ОСОБА_8 за ч.2 ст.364-1 КК України.
На той час, Законодавець пом`якшив відповідальність посадової особи юридичної особи приватного права виходячи з того, що вона не має статусу державного службовця. Застосування цієї норми закону для ОСОБА_8 є цілком справедливим оскільки зловживання ним повноваженнями службової особи як директора ТОВ «Дніпротранс- Щит», засновником якої саме він і являвся, було направлене проти інтересів цієї ж юридичної особи та її працівників, жодному із яких не завдано ні моральної, ні матеріальної шкоди, про що свідчить відсутність будь-яких позовних вимог по справі.
Враховуючи, що склади злочину, що пом`якшують відповідальність мають зворотну дію в часі (ст.5 КК України), то норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відповідальності за корупційні правопорушення» від 07.04.2011 року повинні були бути застосовані судом і до ОСОБА_8 , при кваліфікації його дій за ч.2 ст.364-1 КК України.
15 листопада 2011 року був прийнятий Закон України № 4025-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо гуманізації відповідальності за правопорушення у сфері господарської діяльності», який пом`якшив покарання за злочини, передбачені ч.2 ст.364-1 КК України.
Згідно наведених вимог Закону № 4025-VI до ОСОБА_8 повинна бути застосована норма закону, яка передбачає кваліфікацію його дій за ч.2 ст.364-1 КК України, за зловживання повноваженнями службовою особою юридичної особи приватного права, яке спричинило тяжкі наслідки, санкція статті якої передбачає покарання тільки у вигляді штрафу у розмірі від десяти тисяч до двадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.
Відповідно до обставин скоєння кримінального правопорушення, досліджених в судових інстанціях, доходами, які стали предметом злочину, що визначені судом як такі, що здобуті злочинним шляхом, є грошові кошти що становлять загальну суму коштів ухилених від податків.
15 листопада 2011 року був прийнятий закон № 4025-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо гуманізації відповідальності за правопорушення у сфері господарської діяльності». Вищезазначеним Законом України № 4025-VI основне покарання за ч.З ст.212 КК України встановлено тільки у виді штрафу. Наведений Закон набрав чинності 17.01.2012 року.
Остання судова інстанція, яка розглядала справу - колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, 28.02.2012 року зменшила ОСОБА_8 основне покарання за ч.З ст.212 КК України до штрафу у розмірі 372 776 грн., привівши вирок у цій частині до вимог нового Закону. Однак, перекваліфікації дій ОСОБА_8 з ч.2 ст.364 на ч.2 ст.364-1 КК України не відбулося, як залишилося без зміни і основне покарання за ч.2 ст.209 КК України, так як, на той час (1 місяць після набрання чинності) практики застосування нового Закону № 4025-VI щодо ст.209 КК України, ще не було і учасники судового провадження, скоріш за все, про ці зміни нічого не знали.
Викладені вище обставини, свідчать про те, що на сьогоднішній день ОСОБА_8 утримується під вартою на підставі незаконно прийнятих судових рішень судів різних інстанцій, першим із яких допустив помилку саме АНД районний суд м.Дніпро. З цієї причини , саме на адресу цього суду і було направлене відповідне звернення.
Вважає, що висновки суду, викладені в ухвалі, не відповідають фактичним обставинам справи та містять істотні суперечності.
Враховуючи, що на даний час з`явилися обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку.
Вважає, що судове рішення, яке набрало законної сили повинно бути переглянутим за нововиявленими обставинами.
При цьому зазначає, що судом першої інстанції досліджувалися обставини вчинення ОСОБА_8 дій, в період 2001 - 2003 років. Дотримуючись принципу чинності закону про кримінальну відповідальність у часі, суд першої інстанції кваліфікував дії ОСОБА_8 застосувавши закон (ч.2 ст.209 ,ч.2 ст.364 КК України), який діяв на час вчинення ним дій, що стали предметом дослідження. Вирок було оголошено 08.04.2011 року. Однак, 07.04.2011 року (за день до оголошення вироку) Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відповідальності за корупційні правопорушення», в новій редакції було викладено поняття суб`єкту злочину (ст.18 КК України) та ст.364 доповнено ст.364-1 КК України.
Відповідно до вказаних змін законодавства, на його думку, ОСОБА_8 не міг бути визнаним спеціальним суб`єктом злочину передбаченого ст.364 КК України, оскільки не являвся службовою особою, яка постійно, тимчасово чи за спеціальними повноваженнями здійснювала функції представників влади чи місцевого самоврядування та іншого, у відповідності до вимог ст. 18 КК України.
Обставини скоєння ОСОБА_8 злочину, кваліфікованого за ч.2 ст.364 КК України, зводяться до зловживання ним повноваженнями службової особи ТОВ «Дніпротранс-Щит» директором та засновником якої являвся сам ОСОБА_8 в період 2001-2003 років, та службової особи компанії «Transglobal United Services Limited», діючої на підставі довіреності від 08.03.2000року.
На його думку, судом не було прийнято до уваги той факт, що і ТОВ «Дніпротранс-Щит» і компанія «Transglobal United Services Limited» являлися юридичними особами приватного права що зобов`язувало суди керуватися нормами закону який регулював відносини у сфері діяльності посадових осіб саме юридичних осіб приватного права незалежно від їх організаційно- правової форми і кваліфікувати дії ОСОБА_8 за ч.2 ст.364-1 КК України.
Зазначає, що на той час законодавець пом`якшив відповідальність посадової особи юридичної особи приватного права виходячи з того, що вона не має статусу державного службовця. Застосування цієї норми закону для ОСОБА_8 , на його думку є цілком справедливим оскільки зловживання ним повноваженнями службової особи як директора ТОВ «Дніпротранс- Щит», засновником якої саме він і являвся, було направлене проти інтересів цієї ж юридичної особи та її працівників, жодному із яких не завдано ні моральної, ні матеріальної шкоди, про що свідчить відсутність будь-яких позовних вимог по справі.
Враховуючи, що склади злочину, що пом`якшують відповідальність мають зворотну дію в часі (ст.5 КК України), то норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відповідальності за корупційні правопорушення» від 07.04.2011 року, повинні були, на його думку, бути застосовані судом і до ОСОБА_8 , при кваліфікації його дій за ч.2 ст.364-1 КК України.
15 листопада 2011 року був прийнятий Закон України № 4025-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо гуманізації відповідальності за правопорушення у сфері господарської діяльності», який пом`якшив покарання за злочини, передбачені ч.2 ст.364-1 КК України.
Згідно наведених вимог Закону № 4025-VI до ОСОБА_8 , на його думку, повинна бути застосована норма закону, яка передбачає кваліфікацію його дій за ч.2 ст.364-1 КК України, за зловживання повноваженнями службовою особою юридичної особи приватного права, яке спричинило тяжкі наслідки, санкція статті якої передбачає покарання тільки у вигляді штрафу у розмірі від десяти тисяч до двадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.
Відповідно до обставин скоєння кримінального правопорушення, досліджених в судових інстанціях, доходами, які стали предметом злочину, що визначені судом як такі, що здобуті злочинним шляхом, є грошові кошти що становлять загальну суму коштів ухилених від податків.
15 листопада 2011 року був прийнятий Закон № 4025-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо гуманізації відповідальності за правопорушення у сфері господарської діяльності». Вищезазначеним Законом України № 4025-VI основне покарання за ч.З ст.212 КК України встановлено тільки у виді штрафу. Наведений Закон набрав чинності 17.01.2012 року.
Посилається, що остання судова інстанція, яка розглядала справу - колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, 28.02.2012 року зменшила ОСОБА_8 основне покарання за ч.З ст.212 КК України до штрафу у розмірі 372 776 грн., привівши вирок у цій частині до вимог нового Закону. Однак, перекваліфікації дій ОСОБА_8 з ч.2 ст.364 на ч.2 ст.364-1 КК України не відбулося, як залишилося без зміни і основне покарання за ч.2 ст.209 КК України, так як, на той час (1 місяць після набрання чинності) практики застосування нового Закону № 4025-VI щодо ст.209 КК України, ще не було і учасники судового провадження, скоріш за все, про ці зміни нічого не знали.
Викладені вище обставини, свідчать про те, що на сьогоднішній день ОСОБА_8 утримується під вартою на підставі незаконно прийнятих судових рішень судів різних інстанцій, першим із яких допустив помилку саме АНД районний суд м.Дніпро. З цієї причини , саме на адресу цього суду і було направлене відповідне звернення.
Вважає, що обставини, про які вказано в заяві про порушення кримінального провадження за нововиявленими обставинами саме і є суттєвими, а про вагомість їх характеру може свідчити перспектива для ОСОБА_8 бути позбавленим волі незаконно на протязі 7 років. Саме в цьому і є істотні суперечності висновків суду, викладених в ухвалі від 17.04.2019 року, щодо відсутності підстав для порушення кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка прохала залишити без задоволення апеляційну скаргу адвоката, думку адвоката ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_8 , які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити, перевіривши надані матеріали, колегія суддів дійшла до висновку апеляційна скарга адвоката не підлягає задоволенню за наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з вимогами ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що вказаних вимог суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримався в повному обсязі.

Як видно з оскаржуваної ухвали, підставою для відмови у задоволенні заяви адвоката стало зокрема те, що адвокат ОСОБА_7 просить скасувати вирок відносно ОСОБА_8 з метою повторного вивчення доводів, які вже були предметом оцінки суду. Суд прийшов до висновку, що вказані обставини не свідчать про існування нововиявлених обставин у справі.
Колегія суддів погоджується з висновком районного суду, виходячи з наступного: Так, відповідно до правової позиції, висловленої Постановами Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29.11.2018 року у справі №643/28/18, провадження № 51-6128км 18 та від 31.01.19 у справі № 454/910/13к, провадження № 51-6703км 18, зазначено наступне.
Для вирішення питання, які судові рішення можуть бути предметом перегляду за нововиявленими обставинами, Суд звертається до загальних принципів, що визначають кримінальний процес.
Частина перша статті 129 Конституції України передбачає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Стаття 8 КПК України встановлює, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, а принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
В численних рішеннях, зокрема, в рішенні у справі «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, 24 червня 2003 року) Європейський суд з прав людини зазначив, зокрема: «Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване статтею 6 § 1 Конвенції, має тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, яка… декларує верховенство права як спільну спадщину Договірних Держав. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який вимагає, серед іншого, щоб коли суди остаточно вирішили справу, їхні рішення не могли бути поставлені під сумнів.
Правова визначеність передбачає повагу до принципу res judicata, тобто принципу остаточності (finality) судового рішення. Цей принцип передбачає, що жоден учасник процесу не вправі вимагати перегляду остаточного і обов`язкового рішення, лише з метою повторного або нового розгляду справи. Повноваження вищих судів на перегляд справи мають використовуватися для виправлення судових помилок чи порушень у відправленні правосуддя, але не для нового розгляду справи. Перегляд не може використовуватися як повторна апеляція і сама по собі можливість існування двох різних поглядів на справу не може бути підставою для перегляду. Відступ від цього принципу є виправданим лише у випадку, якщо зумовлений обставинами суттєвого та вагомого характеру».
У главі 34 КПК України визначено порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами. При цьому заначено підстави для здійснення такого провадження, строки звернення та вимоги до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Системне тлумачення цієї глави призводить до висновку, що перегляд за нововиявленими обставинами є надзвичайним (екстраординарним) переглядом судових рішень у виняткових випадках і виступає як механізм, що доповнює звичайні заходи забезпечення правосудності судових рішень, що набрали законної сили. Цей механізм застосовується лише у випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанції) виявлені обставини, що могли суттєво вплинути на прийняті судові рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним.
Цей висновок підтверджується, крім іншого, і самим текстом статті 459 КПК України, відповідно до якого нововиявленими обставинами визнаються:
- «штучне створення або підроблення доказів…, на яких ґрунтується вирок»;
- «скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути»;
- «інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали».
Зі змісту зазначеної статті випливає, що нововиявлені обставини - це встановлені розслідуванням, вироком суду, що набрав законної сили, або викладені у заяві учасників судового провадження юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, ухвалі, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності. Відповідно до цього положення, нововиявлені обставини мають стосуватися лише вироку або судових рішень, що постановлені щодо цього вироку, тобто судового рішення по суті кримінального обвинувачення.
Колегія суддів зазначає, що, вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.04.2011 відносно ОСОБА_8 засудженого за ч.3 ст. 212, ч.2 ст. 364, ч.2 ст.366, ч.2 ст. 209, ч.2 ст. 208 КК України, переглядався судами вищих інстанцій.
Відповідно до ухвали колегії суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.08.2011 року, вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.04.2011 року, відносно ОСОБА_8 було змінено: виключено з ч.2 ст. 209 КК України додаткову міру покарання у виді позбавлення права займати посади, пов`язані із здійсненням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 2 роки. Виключено із вироку застосування судом на підставі ст. 70 КК України конфіскацію валютних цінностей, що знаходяться на вказаних валютних рахунках.
Відповідно до ухвали Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.02.2012 року, вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 8 квітня 2011 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 серпня 2011 року щодо ОСОБА_8 , в частині його засудження за ч. 2 ст. 208 КК України скасовано, справу в зазначеній частині закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України, через відсутність складу злочину. За ч. 3 ст. 212 КК України знижено невідбуте ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців, - до штрафу в розмірі 372776 грн. На підставі ст. 70 КК України визначено ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 212 та ч. 2 ст. 364 КК України, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, - у виді позбавлення волі строком на ( 7 сім) років.
Зазначено про засудження ОСОБА_8 за вищезазначеною сукупністю злочинів також і до додаткових покарань у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій на 3 роки, конфіскації всього майна, яке є його власністю, конфіскації валютних цінностей, які знаходяться на вказаних розрахункових рахунках, зокрема на банківських рахунках ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , та конфіскації майна і грошових коштів, отриманих злочинним шляхом.
Колегія суддів при постановлені рішення враховує, що відповідно до ч.5 ст. 459 КПК України, перегляд судових рішень саме за нововиявленими обставинами у разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час здійснення провадження, не допускається.
Колегія суддів зазначає, що адвокат або засуджений, в разі необхідності може звернутись з відповідною заявою, за місцем відбуття покарання останнього, у встановленому чинним КПК України порядку.
Колегія суддів приймає до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, який вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення (рішення у справі «Рябих проти Росії», заява № 52854/99, п.п. 51 і 52, рішення у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13, п. 46).
Перевіркою матеріалів провадження колегією суддів не встановлено суттєвих порушень вимог КПК України, які б слугували підставою для скасування або зміни судового рішення.
Отже апеляційна скарга адвоката не підлягає задоволенню, а ухвалу як законну слід залишити без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровськавід 17 квітня 2019 року стосовно ОСОБА_8 про здійснення кримінального провадження за нововиявленими обставинами, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4