Справа № 461/7803/19
Провадження № 1-кс/461/9020/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2019 р. м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1

з участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,-

ВСТАНОВИВ:

16 жовтня 2019 року ОСОБА_4 звернувся в суд зі скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження. Скаргу мотивує тим, що вказана постанова слідчого є незаконною, оскільки слідчим не з`ясовано усіх фактичних обставин справи та не проведено необхідних слідчих дій. Зокрема, не допито в якості свідків державних виконавців ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; не витребувано у Львівської митниці ДФС доказів отримання стягнутих з пенсії ОСОБА_4 витрат митниці за зберігання автомобіля; не витребувано із державної виконавчої служби матеріалів виконавчого провадження; не проведено допиту осіб, відповідальних за виконання постанови суду та осіб відповідальних за дотримання строків зберігання транспортного засобу на митниці; не встановлено хто із посадових осіб митниці відповідальний за зберігання транспортних засобів на складі митниці, дотримання строків зберігання та не вчинено інших дій щодо аналізу змісту ст.ст. 242, 511, 258, 240 МК України.

Просить суд скасувати оскаржувану постанову слідчого та зобов`язати слідчий відділ прокуратури Львівської області вчинити дії зазначені у пунктах 2-9 останнього абзацу цієї скарги та дати належну оцінку доказам зібраним в ході виконання цих дій.

У судове засідання ОСОБА_4 не з`явився, подав клопотання про проведення розгляду скарги без його участі.

Прокурор ОСОБА_7 заперечив проти задоволення скарги, вважає, що постанова про закриття кримінального провадження є законною та винесена слідчим на підставі всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши скаргу з долученими до неї документами, вважаю, що таку слід задовольнити частково, скасувавши постанову про закриття кримінального провадження, виходячи із наступного.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.303 КПК України рішення слідчого про закриття кримінального провадження на досудовому розслідуванні може бути оскаржене заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

ОСОБА_4 є потерпілим у кримінальному провадженні №0000026, тобто належними носієм права на оскарження постанови слідчого про закриття вказаного кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Постановою начальника слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_8 від 29 серпня 2019 року закрито кримінальне провадження з номером 0000026 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із відсутністю в діяннях службових осіб Львівської митниці ДФС складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України.

Оскаржувану постанови винесено на підставі допиту потерпілого ОСОБА_4 , дослідження матеріалів ВП №52261869 Червоноградського міського відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області та матеріалів виконавчого провадження №52141919; допиту свідків державних інспекторів відділу Львівської митниці ДФС ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

У відповідності до статті 94 КПК України слідчий, прокурор, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, слідчим не наведено достатніх мотивів винесеного рішення про закриття кримінального провадження та його належного обґрунтування, виходячи з наступного.

Зокрема, не проведено допиту осіб, відповідальних за виконання постанови суду та осіб відповідальних за дотримання строків зберігання транспортних засобів на складі митниці.

Постановою Галицького районного суду м.Львова від 07.06.2016 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.483 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 14500 грн. з конфіскацією товару, вилученого згідно з протоколом про порушення митних правил. Вилучений згідно з протоколу про порушення митних правил №1639/20918/16 від 27.04.2016 року автомобіль марки «VOLVO» модель «V40», реєстраційний номер НОМЕР_1 вирішено повернути ОСОБА_4 .

Однак, слідчим ОСОБА_8 не надано належної оцінки вказаній постанові суду в частині того, чи повернення ОСОБА_4 автомобіля обумовлювалося попередньою сплатою ним суми штрафу.

Також, слідчим не з`ясовано, чи були у працівників Львівської митниці ДФС правові підстави відмовлятися повернути ОСОБА_4 автомобіль у зв`язку із несплатою останнім суми штрафу.

На думку слідчого судді, слідчим не наведено в оскаржуваній поставі достатніх мотивів її винесення.

Відтак, слідчому слід вжити процесуальних заходів до усунення вказаних недоліків, і в залежності від встановлених в процесі проведення досудового розслідування обставин, прийняти законне та обґрунтоване рішення.

В процесі розгляду даної скарги слідчий суддя враховує положення ч. 2 ст. 9 КПК, яка встановлює, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Враховуючи те що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Таким чином, правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого та прокурора передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.

З урахуванням вищевикладеного, приходжу до висновку, що слідчим не вжито всіх необхідних заходів для встановлення істини у справі, допущені істотні процесуальні порушення, що свідчить про неповноту проведеного досудового розслідування.

Поряд з тим, в іншій частині скарга не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Як передбачено п.18 ч.1 ст.3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, однак у найширшому розумінні ролі слідчого судді неможливо всупереч чинного процесуального законодавства розширювати перелік повноважень слідчого судді шляхом зобов`язання слідчого вчинення процесуальних дій, які відносяться виключно до компетенції слідчого та прокурора.

Відповідно до ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.
Відтак, слідчий самостійно вирішує питання щодо витребування тих чи інших доказів, проведення слідчих дій.

Протилежне суперечило би принципу диспозитивності, згідно з яким слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які віднесені до його повноважень цим Кодексом (ч.3 ст.26 КПК України). Слідчий суддя, суд не вправі перебирати на себе функції інших учасників кримінального провадження, зокрема функцію процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється прокурором.

Керуючись ст.ст.94, 284, 303, 304,306,307, 318-380 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження задовольнити частково.

Скасувати постанову начальника слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_8 від 29.08.2019 р. про закриття кримінального провадження №0000026 за фактом умисного невиконання службовими особами Львівської митниці ДФС постанови суду.

В задоволенні решти заявлених в скарзі вимог відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1