24.09.2019 Провадження № 1-кп/331/292/2019
Єдиний унікальний номер 331/938/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 вересня 2019 р. м.Запоріжжя
Жовтневий районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
представника потерпілого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м.Запоріжжя, українця, громадянина України, освіта середня,
не працюючого, одруженого, який зареєстрований у
АДРЕСА_1 , та проживає в АДРЕСА_2 , ра-
ніше не засудженого,
- за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України,
27 листопада 2018 р., приблизно о 14 год. 40 хв., водій ОСОБА_10 , керуючи автомобілем «БМВ 530» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по лівій смузі проїжджої частини Набережної магістралі з боку вул.Запорізької в напрямку вул.Дніпровської в м.Запоріжжя.
У цей же час, водій ОСОБА_11 , керуючи автомобілем «Фольксваген» реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснювала рух попепереду водія ОСОБА_10 по лівій смузі Набережної магістралі в попутному з ним напрямку.
У цей же час, водій ОСОБА_12 , керуючи автомобілем «ЗАЗ ДЕУ» реєстраційний номер
НОМЕР_3 , здійснював рух по середній смузі Набережної магістралі у зустрічному для водіїв
ОСОБА_10 та ОСОБА_11 напрямі.
Під час руху, в районі електроопори № 78 Набережної магістралі, водій ОСОБА_11 почала зменшувати швидкість руху для виконання маневру лівого розвороту через розрив роздільного газону. Водій ОСОБА_10 , маючи об`єктивну спроможність виявити транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_11 , який зменшував швидкість руху в межах його смуги руху, діючи в порушення вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, який передбачає:
- «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспорт-ного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», своєчасних заходів для зменшення швидкості руху свого автомобіля аж до повної зупинки керованого ним транспортного засобу не застосував, в результаті чого допустив зіткнення передньою частиною кузова свого автомобіля із задньою частиною кузова автомобіля під керуванням водія ОСОБА_11 , після чого автомобіль «Фольксваген» під керуванням водія ОСОБА_11 , перебуваючи в некерованому стані, здійснив виїзд на смуги зустрічного руху, де зіткнувся з автомобілем «ЗАЗ ДЕУ» під керуванням водія ОСОБА_12 .
У результаті дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи
№ 110МД від 21.02.2019 р. водію ОСОБА_12 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому правої променевої кістки в середній третині зі зміщенням кісткових фрагментів, закритого повного вивиху голівки правої ліктьової кістки, набряку м`яких тканин в області правого передпліччя, які в сукупності кваліфікуються, як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не були небезпечними для життя в момент їх спричинення, але потягли за собою довготривалий розлад здоров`я, більше ніж 21 день; а також у вигляді забоїв та саден в області голови (більш точна локалізація не вказана), забоїв м`яких тканин в тім`яній області, які
кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи № 9-72 від 15.02.2019 р. у даній дорожньо-транспортній ситуації, порушення водієм автомобіля «БМВ 530» реєстраційний номер НОМЕР_4 ОСОБА_10 вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України знаходиться у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками. Водій ОСОБА_10 мав технічну можливість зупинити керований ним транспортний засіб при своєчасному застосуванні заходів, направлених на зменшення швидкості руху.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою винуватість у скоєнні злочину визнав в повному обсязі, пояснив, що 27.11.2018 р. дійсно з його вини сталася аварія, в автомобілі він був присутній один, у той день йшов дождь, але видимість була достатньою, його нічого не відволікало від керування, він зіткнувся бампером свого автомобіля з машиною, яка рухалася попереду. Після аварії він надав допомогу потерпілому, перехожі викликали швидку допомогу та потерпілого забрали до лікарні.
Відповідно до вимог ст.349 ч.3 КПК України суд, враховуючи думку учасників судового
процесу, ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Обсяг доказів, які підлягають дослідженню, обмежено судом допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням матеріалів, які характеризують обвинуваченого, стосуються цивільного позову, речових доказів та судових витрат.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_10 за ст.286 ч.1 КК України за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесного ушкодження.
Суд при призначенні покарання має враховувати дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
Обставинами, що пом`якшують покарання, передбаченими ст.66 КК України, є: щиросердне каяття та сприяння органам досудового слідства у розкритті злочину.
Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, відсутні.
При визначенні міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, думку потерпілого щодо призначення обвинуваченому мінімального покарання у виді штрафу, обставини, що пом`якшують покарання, особу винного, який раніше не був засуд-женим, на обліку в спеціальних медичних закладах не перебуває, вчинення кримінального право-порушення з необережності, має джерело доходу та вважає можливим призначити ОСОБА_10 покарання у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також, враховуючи думку потерпілого, сімейний стан обвинуваченого, наявність на утриманні малолітньої дитини, ставлення самого обвинуваченого до скоєного - без позбавлення права керувати транспортними засобами.
обґрунтування позовних вимог зазначено, що після аварії його автомобіль пошкоджений і потребує витрат на ремонт, він тривалий час перебував на лікарняному та витрачав грошові кошти на придбання медикаментів, поніс інші витрати в зв`язку з перебуванням у лікарні, також йому завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що йому завдано фізичного болю, він переніс операцію, потребував зовнішньої допомоги з боку близьких, був порушений звичний порядок його життя, він не міг працювати, в подальшому йому необхідно проходити курс реабілітації.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, пояснивши, що до теперішнього часу його рука не відновлена в повному обсязі, обмежений рух, він потребує додаткових заходів для відновлення функції травмованої руки. Після дорожньо-транспортної пригоди його було госпіталізовано до лікарні, він був прооперований, перебував на лікарняному, не міг працювати. Обвинувачений надав йому першу допомогу, приїздив до лікарні, пропонував йому грошові кошти на лікування, але не в повній сумі.
Представник потерпілого просив задовольнити позовні вимоги потерпілого в повному обсязі.
Прокурор просив задовольнити цивільний позов з урахуванням доведеності його розміру.
Обвинувачений ОСОБА_10 цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди визнав у повному обсязі, в частині стягнення матеріальної шкоди визнав, але зазначив, що розмір відшкодування для нього є надто великим, він матеріально не може виплатити таку суму потерпілому.
Захисник ОСОБА_13 просив цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди задовольнити частково, в межах доведеної наданими квитанціями суми, в частині стягнення моральної шкоди покладається на розсуд суду.
Вирішуючи цивільний позов, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого.
Відповідно до вимог ст.ст.127, 128, 129 КПК України обов`язок відшкодування матеріальної та моральної шкоди вироком покладається на обвинуваченого або на фізичну чи юридичну особу, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, а частиною 2 цієї статті передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 3 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.
Частиною 1 ст.124 КПК України передбачено, що в разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи № 9-72 від 15.02.2019 р. у даній дорожньо-транспортній ситуації, порушення водієм автомобіля «БМВ 530» реєстраційний номер НОМЕР_4 ОСОБА_10 вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України знаходиться у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 110МД від 21.02.2019 р. водію ОСОБА_12 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому правої променевої кістки в середній третині зі зміщенням кісткових фрагментів, закритого повного вивиху голівки правої ліктьової кістки, набряку м`яких тканин в області правого передпліччя, які в сукупності кваліфікуються, як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не були небезпечними для життя в момент їх спричинення, але потягли за собою довготривалий розлад здоров`я, більше ніж 21 день; а також у вигляді забоїв та саден в області голови (більш точна локалізація не вказана), забоїв м`яких тканин в тім`яній області, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
Згідно до наданих квитанцій потерпілим витрачено на лікування, купівлю медпрепаратів грошові кошти в сумі 4372 грн. 61 коп., на оплату автотоварознавчого дослідження - 2076 грн.,
Речові докази по справі відповідно до ст.100 КПК України:
-автомобіль «БМВ 530» реєстраційний номер НОМЕР_4 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_10 , слід передати за належністю власнику;
-автомобіль «Фольксваген» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_11 , слід залишити їй же за належністю;
-автомобіль «ЗАЗ ДЕУ» реєстраційний номер НОМЕР_3 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_12 , слід передати за належністю власнику;
По справі є судові витрати за проведення експертизи. Враховуючи, що суду не надано розрахунку в частині витратних матеріалів, суд позбавлений можливості визначити розмір судових витрат, які підлягають стягненню з обвинуваченого, оскільки, оплата праці експерта здійснюється за рахунок державного бюджету.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_10 не обирався.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд
з а с у д и в:
Визнати ОСОБА_9 винним у скоєнні злочину, передбаченому ст.286 ч.1 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 3400 (три тисячі чотириста) гривень у дохід держави, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_10 не
Речові докази по справі відповідно до ст.100 КПК України:
-автомобіль «БМВ 530» реєстраційний номер НОМЕР_4 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_10 , - передати за належністю власнику;
-автомобіль «Фольксваген» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_11 , - залишити їй же за належністю;
-автомобіль «ЗАЗ ДЕУ» реєстраційний номер НОМЕР_3 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_12 , - передати за належністю власнику;
Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.
Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в Жовтневому районному суді м.Запоріжжя.
Суддя ОСОБА_14