Справа № 755/5510/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2995/2019 Доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 26.07.2019 року, яким :

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, працюючого неофіційно різноробочим на будівництві, з неповною середньою освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 28.12.1998 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ст. 140 ч. 2 КК України (в редакції 1960 року) на 3 роки позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 28.03.2000 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва, з урахуванням змін, внесених ухвалою Київського міського суду від 13.11.2000 року, за ст. 206 ч. 2 КК України (у редакції 1960 року) на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;
- 18.02.2005 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва, з урахуванням змін, внесених ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20.07.2006 року, за ст. 185 ч. 3, ст. 185 ч. 4 КК України (у редакції 2001 року) із застосуванням ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 08.06.2010 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 3 ст. 186 КК України (у редакції 2001 року) на 5 років позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 18 вересня 2013 року умовно-достроково на 1 рік 6 місяців 2 дні;
- 15.09.2015 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України (у редакції 2001 року) із застосуванням ст. 71 КК України (у редакції 2001 року) на 1 рік 7 місяців позбавлення волі;
- 22.06.2016 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70 ч. 4 КК України до 3-х років позбавлення волі;
- 03.08.2016 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70 ч. 4 КК України до 3-х років 1 місяця позбавлення волі, -

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

Згідно вироку суду, ОСОБА_9 визнано винним та засуджено за вчинення злочину за наступних обставин.

ОСОБА_9 , 16 лютого 2019 року, у вечірній час, перебував біля будинку АДРЕСА_2 , де в нього виник злочинний умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме майна, що знаходиться в квартирах громадян, поєднане з проникненням у житло. У подальшому, реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих спонукань, маючи на меті незаконне збагачення, 16 лютого 2019 року, приблизно о 20 годині 57 хвилин, підійшов до будинку АДРЕСА_2 та за допомогою газової труби, яка розташована на фасаді вказаного будинку, потрапив до балкону квартири АДРЕСА_3 , що на другому поверсі будинку. Впевнившись у тому, що господарі квартири відсутні та переконавшись, що сторонні особи за ним не спостерігають, будучи впевненими, що його злочинні дії залишаються не поміченими, діючи умисно, з метою незаконного збагачення, відкривши двері балкону, проник до квартири АДРЕСА_4 , де обрав предметом свого злочинного посягання кутову шліфувальну машину DWT WS24-230T серійний N 131010151, що належить ОСОБА_10 . Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_9 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_4 , повторно таємно викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_10 , а саме: кутову шліфувальну машину DWT WS24-230T, вартістю, згідно з висновком судової товарознавчої експертизи № 13-1/500 від 21.03.2019 року, 1180 гривень 67 копійок, та через вхідні двері вийшов з квартири до під`їзду, після чого, утримуючи при собі викрадене майно з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав матеріального збитку потерпілому.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 не оскаржуючи фактичних обставин справи та кваліфікації злочину, просить змінити вирок в частині покарання, а саме застосувати до обвинуваченого ОСОБА_9 ст. 75 КК України, оскільки захисник вважає, призначене покарання надто суворим.

Заслухавши суддю доповідача, захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст. 370 КПУ України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Судовий розгляд даного кримінального провадження проводився в суді першої інстанції в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались сторонами провадження і стосовно яких докази судом не досліджувались, колегією суддів не перевіряються.

Суд, розглянувши справу, прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини та правильно кваліфікував дії ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 185 та КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднана з проникненням у житло, і ця кваліфікація ніким не оскаржується.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Як вбачається з вироку суду, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 виду та міри покарання, суд прийняв до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким, його ставлення до скоєного вину визнав повністю, щиро каявся у скоєному, дані про його особу, а саме: під наглядом у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, одружений, викрадене майно повернуто.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_9 , його особи - раніше судимий, зокрема, за вчинення злочину проти власності, конкретних обставин кримінального провадження, суд дійшов висновку, що його перевиховання і виправлення неможливо без ізоляції від суспільства і не знайшов підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України, але, з урахуванням його ставлення до скоєного вину визнав, щиро каявся, викрадене майно повернуто, суд прийшов до висновку про призначення мінімальної міри покарання у виді позбавлення волі, передбаченої ч. 3 ст. 185 КК України.

Оскільки ОСОБА_9 скоїв новий тяжкий злочин, будучи раніше неодноразово судимим, за вчинення майнових злочинів, суд правильно застосував вимоги ст. 65 КК України, призначивши покарання та дійшов обгрунтованого висновку про можливість виправлення засудженого лише в умовах ізоляції від суспільства.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апелянта про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням є безпідставними та такими, що суперечать вимогам закону.

З огляду на наведене, колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку та звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 26.07.2019 щодо ОСОБА_9 , без змін.

Ухвала може бути оскаржена протягом трьох місяців з дня її проголошення, обвинуваченим у той же строк з моменту отримання копії ухвали.

С У Д Д І :