Пр. № 1-кп/521/345/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2019 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

прокурор - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисник - ОСОБА_5

обвинувачений - ОСОБА_6

представників Служби у справах дітей ОМР - ОСОБА_7 , ОСОБА_8

законний представник потерпілого ОСОБА_9

потерпілий - ОСОБА_10

представник потерпілої особи - ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця м. Одеси; не одруженого; не працюючого; з неповною середньою освітою; що мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 спільно з іншою особою, 12 серпня 2017 року, приблизно о 00 годин 30 хвилин, діючи з прямим умислом з метою грубого порушення громадського порядку з мотивів явної не поваги до суспільства, перебуваючи біля будинку № 15 по вул. Героїв Крут в м. Одесі явно нехтуючи до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, грубо порушуючи громадський порядок, у присутності оточуючих підійшли до перехожого - невстановленого чоловіка, та почали наносити йому удари руками в область голови та обличчя, від чого останній впав на землю, після чого нанесли останньому множинні удари руками та ногами в область голови та тулуба.

З метою припинення вказаних хуліганських дій присутня при цьому ОСОБА_12 зробила зауваження ОСОБА_6 та іншій особі, на що інша особа, продовжуючи хуліганські дії нанесла ОСОБА_12 один удар долонею правою руки в область голови та обличчя зліва, від чого остання почала плакати.

Побачивши це, бажаючи заспокоїти порушників ОСОБА_10 , який знаходився неподалік, зробив зауваження про недопустимість протиправних дій ОСОБА_6 та іншій особі.

У відповідь на вказане зауваження ОСОБА_6 та інша особа, продовжуючи хуліганські дії, підійшли до ОСОБА_10 та діючи з особливою зухвалістю, інша особа нанесла один удар кулаком правої руки в обличчя зліва ОСОБА_10 , від чого останній впав на землю та піднявся. Побачивши це, інша особа. знову нанесла один удар кулаком правої руки в обличчя зліва ОСОБА_10 від чого останній знову впав на землю, а інша особа та ОСОБА_6 почали наносити останньому удари руками та ногами в область голови та обличчя, чим спричинили тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

У судовому засіданні обвинувачений свою провину у скоєнні кримінального правопорушення визнав за обставинами, які викладені в обвинувальному акті, від детальних пояснень відмовився з зв`язку з тим, що йому соромно про це розповідати. Цивільний позов сплатив повністю. У скоєному каявся, просив вибачення у потерпілого.

З урахуванням думки учасників судового розгляду з дотриманням вимог ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежено дослідження доказів допитом потерпілого, дослідження доказів, які характеризують особу обвинуваченого.
Суд з`ясував обставини та перевіряв їх іншими доказами, шляхом допиту осіб та досліджування документів, наданих сторонами, відповідно до яких:

-потерпілий ОСОБА_13 пояснив, що родину ОСОБА_6 він знав до подій. В зв`язку з нанесенням йому тілесних ушкоджень він втратив роботу та знаходився на лікарняному. При цьому в цей час було необхідно купляти відповідні шкільні речі для 4 дітей. Від завданих травм отримав 2 групу інвалідності довічно та йому необхідна додаткове лікування. Під час розгляду справи моральна шкода та матеріальні збитки було відшкодовано. Від цивільного позову відмовляється.;

-обвинувачений раніше не судимий (копія вимоги від 25.09.2017 року), не перебуває на обліку в КУ «ООМЦПЗ» (довідка від 26.09.2017 року), позитивно характеризується за місцем навчання (характеристика ОЗШ № 25); не перебуває на обліку у службі у справах дітей (лист від 02.10.2017 року);

Суд дослідивши обставини кримінального провадження, оцінюючи сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що вони є достатніми для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_6 у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України. Клопотань про визнання доказів недопустимими або неналежним від сторін не надходило.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст. 296 КК України хуліганство, за кваліфікуючими обставинами: грубе порушення громадського порядку з мотивів явної не поваги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім, добровільне відшкодування завданого збитку та усунення заподіяної шкоди.

Обвинувальним актом не встановлено обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, а суд відповідно до ст. 337 КПК України позбавлений можливості самостійно відшукувати вказані обставини.

При визначені виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого злочину, згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості; особу винного, а саме те, що він раніше не судимий; його вік - 17 років та соціальне положення офіційно не працевлаштований, не одружений; характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, які встановлені в ходу судового розгляду справи та викладені вище, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання та вважає можливим призначити покарання межах санкції ч.2 ст. 296 КК України у вигляді позбавлення волі, що виправлення ОСОБА_6 можливо без відбування покарання та вважає можливим звільнити його від відбування покарання з випробування на підставі ст. 75 КК України.

Вирішуючи питання щодо призначення покарання ОСОБА_6 із застосуванням ст. 69 КК України в вигляді штрафу суд виходить з того, що відповідно до вимог ст. 99 КК України штраф застосовується лише до неповнолітніх, що мають самостійний доход, власні кошти або майно, на яке може бути звернення стягнення. До суду не надано відповідних відомостей, які дають можливість застосувати до ОСОБА_6 штраф.

Розглядаючи питання щодо призначення покарання, суд виходить з принципу змагальності, який закріплений в п. 15 ч.1 ст. 7 та ст. 22 КПК України та диспозитивності, який закріплений в п. 19 ч.1 ст. 7 та ст. 26 КПК України.

Розглядаючи цивільний позов ОСОБА_10 про стягнення з ОСОБА_6 , матеріальної шкоди в розмірі 9 911 гривень 05 копійок та 100 000 гривень моральної шкоди, суд вважає, що провадження за позовом необхідно закрити на підставі ч.5 ст. ст. 128 КПК України та п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

З урахуванням поведінки обвинуваченого під час судового розгляду справи (явка в судові засідання) та призначеного покарання суд вважає за можливе запобіжний заход не обирати.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.

Застосувати дію ст. ст. 104 та 76 КК України та звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на один рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Провадження за цивільним позовом ОСОБА_14 до ОСОБА_6 - закрити.

Запобіжний заход не обирати.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, прокурору та потерпілій особі.

Суддя: ОСОБА_1