Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/405/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 121 (101) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2019 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участі секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Кропивницькому матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 травня 2019 року, якою щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Григоро-Бригадирівка Кобеляцького району Полтавської області, українця, громадянина України, освіта середня, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 29.01.1996 Комсомольським районним судом м. Кременчук Полтавської області за ч. 2 ст. 215-3; ч. 2 ст. 140; ст. 42; 46-1 КК України до 2 років позбавлення волі, з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;
- 05.06.1996 Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ст. 86-1; ст. 44; ч. 3 ст.140: ст. 42; ст. 43 КК України до 5 років позбавлення волі, з конфіскацією 1/2 частини майна. Звільнений 22.12.1999 року умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 03 дні за постановою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 22.12.1999 року;
- 19.06.2001 Комсомольським районним судом Полтавської області за ст. 17 ч. 3 ст. 140; ст.44 КК України до 10 місяців позбавлення волі,з конфіскацією 1/2 частини майна. Звільнений 02.03.2002 року по відбуттю строку покарання;
- 12.02.2004 Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 185; ч. 3 ст. 185; ч. 2 ст. 190; ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 05.10.2005 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на 4 місяці 04 дні за постановою Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 28.09.2005 року;
- 17.04.2007 Машівським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185; ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки. Постановою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 05.05.2009 року іспитовий строк скасовано, направлений в місця позбавлення волі строком на 3 роки.
- 03.08.2009 Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185; ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений 21.09.2011 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на 10 місяців 18 днів за ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 13.09.2011 року;
- 27.10.2016 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч.2 ст. 121 КК України до 9 років позбавлення волі;
відмовлено у задоволенні клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення.

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, мотивуючи це тим, що ним відбуто 2/3 строку призначеного судом покарання.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 травня 2019 року, відмовлено у задоволенні клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 .

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що незважаючи на те, що засуджений відбув більше ніж 2/3 строку призначеного покарання, проте не довів, що процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування ним призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.
В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу районного суду та задовольнити його клопотання про застосування до нього умовно дострокового звільнення від відбування.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що він за час відбування покарання у ВК № 6 зарекомендував себе з позитивного боку, порушень встановленого порядку не мав, працює на виробництві установи, проявляє добросовісне ставлення до праці, вчасно та якісно виконує виробничі завдання, має сумлінну поведінку. Був двічі заохочений правами начальника установи. Бере участь у роботі виховних заходів та в реалізації програми диференційного впливу «Професія». Відповідно до п. 5 ст. 118 КВК України відпрацював 60 годин. Також зазначив, що він має цивільну дружину та малолітню дитину.

Заслухавши доповідача, засудженого, який підтримав вимоги апеляції, висновок прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали подання, зваживши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що в задоволені апеляційної скарги слід відмовити, з таких підстав.

Згідно ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання, зокрема, і у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», під час розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених та інше.

Як убачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі перебуває з 15.07.2014. З 19.07.2014 перебував в Полтавській УВП №23 де допустив одне порушення встановленого режиму утримання у виді порушення ПВР, за яке притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника УВП у виді догани. Стягнення погашене у встановленому законом порядку. Заохочень не має.
З 24.12.2017 відбуває покарання в Кропивницькій ВК № 6 де порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав.
З жовтня 2018 по теперішній час засуджений працює на виробництві установи, а саме в цеху виготовлення цвяхів. Проявляє добросовісне ставлення до праці, вчасно та якісно виконує виробничі завдання, має сумлінну поведінку, за що двічі заохочений правами начальника установи. Бере участь у роботі виховних заходів та в реалізації програми диференційованого виховного впливу Професія. Відповідно до п.5 ст.118 КВК України засуджений відпрацював 60 годин.
В судовому засіданні суду першої інстанції прокурор заперечив, щодо застосування умовно дострокового звільнення, мотивуючи це тим, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення. Так, засуджений в місцях позбавлення волі перебуває з 2014 року, має лише 2 заохочення у 2019 році. Разом з тим, у 2017 році ОСОБА_7 допустив порушення режиму утримання, за яке притягувався до дисциплінарної відповідальності.
Відповідно положень ст. 81 КК України засуджений ОСОБА_7 є особою, до якого можливе застосування заохочувальної норми у вигляді умовно-дострокового звільнення.

Засуджений в апеляційній скарзі, як на підставу застосування умовно-дострокового звільнення посилається на те, що за час відбування покарання у ВК № 6 зарекомендував себе з позитивного боку, порушень встановленого порядку не мав, проявляє добросовісне ставлення до праці, вчасно та якісно виконує виробничі завдання, має сумлінну поведінку. Був двічі заохочений правами начальника установи. Бере участь у роботі виховних заходів та в реалізації програми диференційного впливу «Професія», відповідно до п. 5 ст. 118 КВК України відпрацював 60 годин. Також має цивільну дружину та малолітню дитину,

Однак зазначене засудженим апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про те, що він своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.
Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходить з такого:
Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.
Однак, засуджений переважний строк відбування покарання своєю поведінкою та ставленням до праці не прагнув довести своє виправлення. Перебуваючи в місцях позбавлення волі заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці засуджений отримав лише 24.01.2019 та 22.04.2019, аж через рік після переведення.
Крім того, апеляційним судом враховується і те, що як особа ОСОБА_7 раніше 7 разів засуджувався за вчинення злочинів, три рази до нього застосовувалось умовно-дострокове звільнення. Будучи раніше неодноразово судимим, після звільнення з місць позбавлення волі, ОСОБА_7 знову вчинив кримінальне правопорушення за яке засуджений до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років за яке відбуває покарання з 15.07.2014, що додатково підтверджує, що засуджений для себе належних висновків не робить.
Виходячи з наведеного і враховуючи, що своєю поведінкою засуджений ОСОБА_7 на даний час не повністю довів своє виправлення, тому суд вірно дійшов висновку за необхідне відмовити в задоволенні клопотання засудженого.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав застосування на даний час до засудженого ОСОБА_7 умовно дострокового звільнення, як те просить у своїй апеляційній скарзі останній, а тому вважає оскаржувану ухвалу суду першої інстанції обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін.

Керуючись статями 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 травня 2019 року щодо ОСОБА_7 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4