справа № 156/486/19
Номер провадження: 1-кп/156/64/19
ВИРОК
Іменем України

20 червня 2019 року смт. Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Іваничі кримінальне провадження № 0000129, внесене до ЄРДР 16 травня 2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, не працюючої, на даний ча знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, заміжньої, освіта професійно-технічна, має на утриманні трьох малолітніх дітей, раніше не судимої,

за ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України,-

встановив:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що факту відкритого викрадення її власного мобільного телефону торгової марки «Хіаоmі» серії « НОМЕР_1 » ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 не було, 26 січня 2019 року о 17 год. 00 хв. звернулася до Іваничівського відділення поліції ГУНП у Волинській області із заявою, в якій неправдиво повідомила про факт відкритого викрадення її власного мобільного телефону торгової марки «Хіаоmі» серії « НОМЕР_1 » ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , що нібито мало місце близько 16.30 год. 26.01.2019 року по вул. Незалежності в смт. Іваничі Волинської області, поблизу входу на стадіон «Колос», будучи при цьому попередженою під підпис в протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення про кримінальну відповідальність згідно ст. 383 КК України за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину.
Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення у якому ОСОБА_5 завідомо неправдиво повідомила про вчинення відносно неї кримінального правопорушення, 26 січня 2019 року був зареєстрований Іваничівським ВП ГУ НП у Волинській області в журналі Єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за № 196 від 26 січня 2019 року, відомості за вказаним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000027 за ч. 1 ст. 186 КК України.
Крім того, ОСОБА_5 після вчинення нею завідомо неправдивого повідомлення про вчинення злочину, 27 січня 2019 року в період часу з 09 год. по 09 год. 30 хв. та 23 квітня 2019 року у період часу з 14 год. до 14 год. 30 хв., під час допиту в якості потерпілої та додаткового допиту, будучи письмово під підпис попередженою слідчим про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за завідомо неправдиве показання, достовірно знаючи, що факту відкритого викрадення її власного мобільного телефони торгової марки «Хіаоmі» серії « НОМЕР_1 » ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 не було, з метою перекручування дійсних обставин і фактичних даних, що мають доказове значення, усвідомлюючи неправдивість показань, надала слідчому завідомо неправдиві показання про те, що 26.01.2019 року близько 16.30 год. ОСОБА_6 відкрито викрав її власний мобільний телефон торгової марки «Хіаоmі» серії «Redmi5А» ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , котрий вона придбала на початку січня 2019 року за власні грошові кошти в м. Рава - Руська Львівської області, засвідчивши власним підписом правильність своїх показань, викладених у протоколі допиту потерпілої та протоколі додаткового допиту по кримінальному провадженню № 0000027, таким чином умисно надала слідчому завідомо неправдиві показання під час провадження досудового розслідування.
В судовому засіданні, будучи допитаною з приводу пред`явлних обвинувачень, обвинувачена ОСОБА_5 визнала себе винуватою у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, у вчиненому щиро розкаялася та надала пояснення, які повністю відповідають встановленим слідством та вказаним вище обставинам.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження було визнано не доцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано правильне розуміння зазначеними особами змісту цих обставин, встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, і роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд, обмежився допитом обвинуваченої та дослідженням документів, які характеризують обвинувачену, як особу.
Своїми умисними діями, які виразилися у завідомо неправдивому повідомленні органу досудового розслідування про вчинення злочину та давши завідомо неправдиві показання потерпілої під час провадження досудового розслідування, обвинувачена скоїла кримінальні правопорушення, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 383 і ч. 1 ст. 384 КК України, які вірно кваліфіковані слідчим органом під час досудового розслідування.
При обранні міри покарання обвинуваченій, суд враховує суспільну небезпеку вчиненоuj, а саме, що вчинені кримінальні правопорушення відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.
Обставини, що обтяжують покарання - відсутні.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої є щире каяття у вчиненому.
Суд враховує особу обвинуваченої, а саме, що вона раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, за місцем проживання характеризується позитивно, має на вихованні трьох малолітніх дітей: син ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно ч. 1 ст. 79 КК України у разі призначення покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі вагітним жінкам або жінкам, які мають дітей віком до семи років, крім засуджених до позбавлення волі на строк більше п`яти років за тяжкі і особливо тяжкі злочини, а також за корупційні злочини, суд може звільнити таких засуджених від відбування як основного, так і додаткового покарання з встановленням іспитового строку у межах строку, на який згідно з законом жінку може бути звільнено від роботи у зв`язку з вагітністю, пологами і до досягнення дитиною семирічного віку.
Відповідно до роз`яснення в п. 8 Постанови №7 від 24 жовтня 2003 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності до того підстав, повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності, або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.
Санкціями ч. 1 ст. 383 та ч. 1 ст. 384 КК України передбаченого покарання у вигляді виправних робіт, арешту, обмеження волі, які відповідно до ч. 2 ст. 57, ч. 3 ст. 60 і ч. 3 ст. 61 КК України не застосовуються до вагітних жінок і тих, що мають дітей до 7 років та 14 років та позбавлення волі, а тому суд вважає можливим призначити обвинуваченій покарання у вигляді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 79 КК України, а за ч. 1 ст. 384 КК України - звільнити від покарання повністю.
Разом з тим, вирішуючи питання щодо заявленого обвинуваченою ОСОБА_5 та її захисником ОСОБА_4 клопотання про закриття відносно обвинуваченої кримінального провадження у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України у зв`язку з її дійовим каяттям, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.44 КК України - особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності в випадках передбачених цим кодексом.
Відповідно до ст. 45 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України- кримінальне провадження закривається судом у зв`язку з звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.45 КК України.
Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.
Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.
Повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному задоволенні винним або іншими особами, зокрема батьками чи близькими родичами, обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, загладжуванні її в інший спосіб, наприклад, шляхом прилюдного вибачення за завдану образу.
Судом встановлено наявність таких складових дійового каяття як щире каяття.
Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення від кримінальної відповідальності", при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд повинен дослідити чи дійсно діяння, яке постановлено особі за провину, мало місце, що воно містить склад кримінального правопорушення і особа винна в його вчиненні, а також, що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК України порядку відповідне судове рішення. Зокрема, поряд з доказами винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення мають зазначатись умови та підстави, з урахуванням яких суд вирішив звільнити особу від кримінальної відповідальності.
Зазначені злочини згідно з ст.12 КК України є злочинами невеликої тяжкості, ОСОБА_5 є особою, яка вчинила злочин вперше, але як встановлено в судовому засіданні покаялась у скоєних злочинах лише в суді, а її поведінка на досудовому слідстві ніяким чином не свідчить про її активне сприяння розкриттю саме цих злочинів у яких вона обвинувачується.
У зв`язку з зазначеним, суд приходить висновку, що у задоволенні клопотання обвинуваченої та її захисника слід відмовити.
Судові витрати по справі відсутні.
Цивільний позов по справі - не заявлявся.
Заходи забезпечення по даному кримінальному провадженні не застосовувались.
Речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачено ч. 1 ст. 383 КК України та ч. 1ст. 384 Кримінального кодексу України, та призначити покарання:
-за частиною першою статті 383 Кримінального кодексу України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі;
- за частиною першою статті 384 Кримінального кодексу України звільнити від відбування покарання в зв`язку з забороною призначення їй, як жінці, яка має на утриманні малолітніх дітей покарання, передбачені санкцією частини першої статті 384 Кримінального кодексу України, і відсутністю можливості призначити інше покарання.
Відповідно до ст. 79 КК України ОСОБА_5 звільнити від призначеного судом покарання за ч.1ст.383 КК України з випробуванням при умові, що вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на неї відповідно до ч.1ст. 76 КК України обов`язки, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Вирок може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1