Дата документу 01.08.2019 Справа № 313/1131/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження № 11-кп/807/1128/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 313/1131/17Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.358 ч.2,4 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000196, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Веселівського районного суду Запорізької області від 08 квітня 2019 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Каркаралінськ Каркаралінського району Карагандинської області, Казахстан, із вищою освітою, громадянки України, одруженої, працює провідним лікарем ветеринарної медицини серологічного відділу Веселівської районної державної лікарні ветеринарної медицини, яка мешкає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої;

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 358 КК та ч. 4 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и л а:

вироком Веселівського районного суду Запорізької області від 08 квітня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 358 КК та ч. 4 ст. 358 КК України, та призначено їй покарання:

- за ч. 2 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточно покарання у виді штрафу у розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.

Строк відбування покарання ухвалено обчислювати ОСОБА_7 з моменту проголошення вироку.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ухвалено не обирати.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 , перебуваючи з 21.09.2012 року по теперішній час на посаді провідного лікаря ветеринарної медицини серологічного відділу Веселівської районної державної лікарні ветеринарної медицини (далі - ВРДЛВМ), яка призначена на посаду на підставі наказу ВРДЛВМ № 24-к від 21.09.2012 року, тобто будучи працівником юридичної особи державної форми власності, який не є службовою особою, якій керівництвом, директором лікарем-бактеріологом ВРДЛВМ ОСОБА_9 доручено заповнювати табеля обліку використання робочого часу працівників лабораторії ВРДЛВМ, бланк якого затверджений наказом Державного комітету статистики України № 489 від 05.12.2008 року та є офіційним документом, відповідно до примітки до ст. 358 КК України, діючи з прямим умислом, направленим на складання завідомо підробленого офіційного документа, який посвідчує певні факти, що мають юридичне значення, та на використання завідомо підробленого офіційного документа, передбачаючи, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка офіційно працевлаштована санітаркою в ВРДЛВМ з 27.05.2017 року, у період часу з 01.06.2017 року по 15.06.2017 року на роботу не виходила, 08.06.2017 року у період часу з 08 години 00 хвилин по 16 годину 15 хвилин, знаходячись у приміщенні ВРДЛВМ за адресою: вул. Пушкіна, 2а, в смт. Веселе Веселівського району Запорізької області, внесла до офіційного документу - бланку табеля обліку використання робочого часу працівників лабораторії ВРДЛВМ, завідомо неправдиві відомості щодо перебування ОСОБА_10 у зазначений період, у робочі дні, на робочому місці, тим самим склала завідомо підроблений офіційний документ, хоча в дійсності остання у вказаний час перебувала на території приватного підприємства «Дитячий заклад оздоровлення та відпочинку «Чайка» (далі - ПП «ДЗОВ «Чайка»), за адресою: вул. Федотова коса, 217, смт. Кирилівка Якимівського району Запорізької області. Після чого, у цей же день, обвинувачена ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом направленим на використання завідомо підробленого офіційного документа, вказаний табель обліку використання робочого часу працівників лабораторії ВРДЛВМ від 08.06.2017 року, із внесеними недостовірними відомостями, передала директору, лікарю-бактеріологу ВРДЛВМ ОСОБА_9 , яка його затвердила, тим самим ОСОБА_7 здійснила всі необхідні та достатні дії для використання завідомо підробленого офіційного документу, що у подальшому стало підставою для нарахування та виплати заробітної плати ОСОБА_10 .

Після чого, обвинувачена ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій єдиний прямий умисел, направлений на складання завідомо підробленого офіційного документа, який посвідчує певні факти, що мають юридичне значення, та на використання завідомо підробленого офіційного документа, передбачаючи, що ОСОБА_10 , яка офіційно працевлаштована санітаркою в ВРДЛВМ з 27.05.2017 року, у період часу з 16.06.2017 року по 30.06.2017 року на роботу не виходила, 21.06.2017 року у період часу з 08 години 00 хвилин по 16 годину 15 хвилин, знаходячись у своєму службовому кабінеті, розташованому в приміщенні ВРДЛВМ за адресою: вул. Пушкіна, 2а, в смт. Веселе Веселівського району Запорізької області, внесла до офіційного документу - бланку табеля обліку використання робочого часу працівників лабораторії ВРДЛВМ, завідомо неправдиві відомості щодо перебування ОСОБА_10 у зазначений період, у робочі дні, на робочому місці, тим самим склала завідомо підроблений офіційний документ, хоча в дійсності остання у вказаний час була відсутня на робочому місці та перебувала на території ПП «ДЗОВ «Чайка», за адресою: вул. Федотова коса, 217, смт. Кирилівка Якимівського району Запорізької області. Після чого, у цей же день, ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом направленим на використання завідомо підробленого офіційного документа, вказаний табель обліку використання робочого часу працівників лабораторії ВРДЛВМ від 21.06.2017 року, із внесеними недостовірними відомостями, передала директору, лікарю-бактеріологу ВРДЛВМ ОСОБА_9 , яка його затвердила, тим самим ОСОБА_7 здійснила всі необхідні та достатні дії для використання завідомо підробленого офіційного документу, що у подальшому стало підставою для нарахування та виплати заробітної плати ОСОБА_10 .

Після чого, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій єдиний прямий умисел, направлений на складання завідомо підробленого офіційного документа, який посвідчує певні факти, що мають юридичне значення, та на використання завідомо підробленого офіційного документа, передбачаючи, що ОСОБА_10 , яка офіційно працевлаштована санітаркою в ВРДЛВМ з 27.05.2017 року, у період часу з 01.07.2017 року по 15.07.2017 року на роботу не виходила, 07.07.2017 року у період часу з 08 години 00 хвилин по 16 годину 00 хвилин, знаходячись у приміщенні ВРДЛВМ за адресою: вул. Пушкіна, 2а, в смт. Веселе Веселівського району Запорізької області, внесла до офіційного документу - бланку табеля обліку використання робочого часу працівників лабораторії ВРДЛВМ, завідомо неправдиві відомості щодо перебування ОСОБА_10 у зазначений період, у робочі дні, на робочому місці, тим самим склала завідомо підроблений офіційний документ, хоча в дійсності остання у вказаний час була відсутня та знаходилась на території ПП «ДЗОВ «Чайка», за адресою: вул. Федотова коса 217, смт. Кирилівка Якимівського району Запорізької області. Після чого, у цей же день, ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом направленим на використання завідомо підробленого офіційного документа, вказаний табель обліку використання робочого часу працівників лабораторії ВРДЛВМ від 07.07.2017 року, із внесеними недостовірними відомостями, передала директору, лікарю: бактеріологу ВРДЛВМ ОСОБА_9 , яка його затвердила, тим самим ОСОБА_7 здійснила всі необхідні та достатні дії для використання завідомо підробленого офіційного документу, що у подальшому стало підставою для нарахування та виплати заробітної плати ОСОБА_10 .?

Після чого, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій єдиний прямий умисел, направлений на складання завідомо підробленого офіційного документа, який посвідчує певні факти, що мають юридичне значення, та прямий умисел направлений на використання завідомо підробленого офіційного документа, передбачаючи, що ОСОБА_10 , яка офіційно працевлаштована санітаркою в ВРДЛВМ з 27.05.2017 року, у період часу з 16.07.2017 року по 19.07.2017 року на роботу не виходила, 24.07.2017 року у період часу з 08 години 00 хвилин по 16 годину 15 хвилин, знаходячись в приміщенні ВРДЛВМ за адресою: вул. Пушкіна, 2а, в смт. Веселе Веселівського району Запорізької області, внесла до офіційного документу - бланку табеля обліку використання робочого часу працівників лабораторії ВРДЛВМ, завідомо неправдиві відомості щодо перебування ОСОБА_10 у зазначений період, у робочі дні, на робочому місці, тим самим склала завідомо підроблений офіційний документ, хоча в дійсності остання у вказаний час була відсутня та перебувала на території ПП «ДЗОВ «Чайка», за адресою: вул. Федотова коса, 217, смт. Кирилівка Якимівського району Запорізької області. Після чого, у цей же день, ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом направленим на використання завідомо підробленого офіційного документа, вказаний табель обліку використання робочого часу працівників лабораторії ВРДЛВМ від 24.07.2017 року, із внесеними недостовірними відомостями, передала директору, лікарю-бактеріологу ВРДЛВМ ОСОБА_9 , яка його затвердила, тим самим ОСОБА_7 здійснила всі необхідні та достатні дії для використання завідомо підробленого офіційного документу, що у подальшому стало підставою для нарахування та виплати заробітної плати ОСОБА_10 .

В апеляційній скарзі обвинувачена вважає вирок незаконним та необґрунтованим у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження. Так, під час судового слідства допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 показали, що складення табелю робочого часу не входить до професійних обов`язків обвинуваченої, оскільки це не передбачено посадовою інструкцією провідного лікаря ветеринарної медицини серологічного відділу. За весь період роботи на цій посаді окремий наказ про покладення на обвинувачену обов`язку складання табелю робочого часу керівництвом не видавався. Оформлення табелів проводилося виключно за усним проханням керівника лабораторії ОСОБА_11 . Дані вносилися саме зі слів директора, тому контроль робочого часу вона не проводила. Будь-якої фіксації відсутності ОСОБА_14 на робочому місці не проводилося. Крім того, свідки показали, що ОСОБА_14 дійсно працювала санітаркою і постійно знаходилася на робочому місці, фіксація прогулу жодного разу не відбувалась. Додатково вказали, що ОСОБА_14 не була підпорядкована ОСОБА_7 і тому контроль робочого часу вказаної працівниці проводити вона не зобов`язана. З приводу складення табелів робочого часу свідок ОСОБА_11 зазначала, що після складення першою підпис ставила ОСОБА_7 , а потім вона, хто саме їх передавав до бухгалтерії не пам`ятає. Дані вносилися саме з її слів, за весь період роботи ОСОБА_14 , лікар якій вона була підпорядкована будь-яких повідомлень щодо її відсутності на робочому місці не надавала. Свідок ОСОБА_14 показала, що вона дійсно з 25.05.2017 року по 19.07.2017 року працювала санітаркою і постійно знаходилася на робочому місці у лабораторії. До дитячого закладу оздоровлення та відпочинку «Чайка» вона їздила у вільний час, з метою надання допомоги власному співмешканцю ОСОБА_15 , який там був працевлаштований. Після звільнення з посади прибиральниці лабораторії вона була працевлаштована у дитячому закладі де і працювала з 10.08.2017 року по 31.08.2017 року, даний факт підтвердила довідкою. Свідок ОСОБА_16 , яка є директором ПП «ДЗОВ «Чайка», в повній мірі підтвердила покази ОСОБА_14 та вказала, що їй було відомо про її періодичне перебування на території закладу. Дійсно вона приїздила до ОСОБА_15 та надавала йому допомогу. Однозначно вказала, що в трудових відносинах із ПП «ДЗОВ «Чайка» до 10.08.2017 року не перебувала, будь-яку оплату не отримувала. Наявність двох різних за змістом довідок про час роботи ОСОБА_14 у ПП «ДЗОВ «Чайка» пояснила помилкою та на уточнююче запитання суду зазначила, що дійсну інформацію відображає саме та довідка, в якій вказані дати та номери наказів про прийняття та звільнення. Отже, вважає, що жоден з наданих стороною обвинувачення та досліджених в судовому засіданні доказів не підтверджує факт відсутності ОСОБА_14 на робочому місці. Не знайшли підтвердження також і факти наступної передачі нею табелів до іншого відділу, а також повідомлення її керівництвом або іншою особою щодо відсутності вказаної працівниці на робочому місці. Таким чином, на думку апелянта, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку щодо внесення нею завідомо недостовірної інформації до табелів обліку використання робочого часу працівників лабораторії ВРДЛВМ за період з 01.06.2017 року по 31.07.2017 року та наступне використання підробленого документа. В порушення КПК України суд першої інстанції у вироку послався та вважав встановленим факт одночасного отримання ОСОБА_14 заробітної плати в двох місцях. Проте, дані обставини під час судового розгляду не встановлювалися та не перевірялися, будь-який доказ щодо отримання заробітної плати ОСОБА_14 в ДЗОВ «Чайка» в період часу з 01.06.2017 року по 10.08.2017 року стороною обвинувачення не надавався. Тому, вважає, що висновки суду першої інстанції засновані на припущенні, що також ставить під сумнів обґрунтованість оскаржуваного вироку. Крім того, вважає, що при винесенні вироку суд першої інстанції допустив неправильне застосування кримінального закону. Так, в судовому засіданні була досліджена посадова інструкція провідного лікаря ветмедицини серологічного відділу ВРДЛВМ ОСОБА_7 , яка затверджена 01.01.2013 року директором лабораторії ВРДЛВМ, з положень якої вбачається, що складання табелю робочого часу до її обов`язків та повноважень не віднесені. Допитані в якості свідків директор лабораторії ВРДЛВМ ОСОБА_11 та начальник ВРДЛВМ ОСОБА_13 також показали, що складення табелю робочого часу не входить до професійних обов`язків ОСОБА_7 , оскільки це не передбачено посадовою інструкцією провідного лікаря ветеринарної медицини серологічного відділу. За весь період роботи на цій посаді окремий наказ про покладення на неї обов`язку складання табелю робочого часу керівництвом не видавався. Отже, складення табелів обліку використання робочого часу працівників лабораторії ВРДЛВМ у період з 01.06.2017 року по 31.07.2017 року вчинено нею поза межами службової компетенції. Тому, вказані документи не відповідають положенням примітки ст. 358 КК України та критеріям, визначеним у постанові судової палати у кримінальних справах ВСУ від 09.07.2015 року у справі № 5-50кс15, що перешкоджає визнанню табелів офіційними документами та відповідно виключає настання відповідальності. Таким чином, вважає, що досліджені в судовому засіданні докази не підтвердили факт внесення нею до табелів робочого часу за певний період неправдивих відомостей щодо перебування на робочому місці ОСОБА_14 . Внесені дані відповідають дійсності, оскільки під час судового розгляду було достовірно встановлено виправдувальними показами свідків, що вказана працівниця перебувала на робочому місці. Інших доказів, які б спростовували цей факт суд не встановив. Це говорить про відсутність діяння як такого і як наслідок відсутність об`єктивної сторони кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 4 ст. 358 КК України. Відсутність об`єктивної сторони, в свою чергу виключає і наявність складу кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, просить вирок суду першої інстанції скасувати та закрити кримінальне провадження.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: обвинувачену, зокрема і в останньому слові, та її захисника, які прохали задовольнити апеляційну скаргу; прокурора, яка частково підтримала апеляційну скаргу обвинуваченої та вважала, що в діях обвинуваченої ОСОБА_7 відсутній склад злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України; перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до норм, передбачених ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 358 КК України, ґрунтуються на досліджених судом доказах, які суд оцінив у їх сукупності з точки зору належності та допустимості, детально виклав їх зміст у вироку і дав їм правильну оцінку.

Досліджені судом першої інстанції докази є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності достатніми та взаємопов`язаними. Вина ОСОБА_7 доведена в судовому засіданні показами свідків:

- ОСОБА_16 , яка підтвердила, що ОСОБА_10 допомагала своєму чоловікові ОСОБА_15 прибирати територію та приміщення ПП «ДЗОВ «Чайка», однак з початку червня 2017 року по 10.08.2017 року офіційно не була працевлаштована. ОСОБА_10 проживала з початку червня 2017 року по 31 серпня 2017 року на території вказаного закладу, перебувала на території закладу як в робочі, так і у вихідні дні;

- ОСОБА_17 , який показав, що ОСОБА_10 було працевлаштовано на посаду санітара в хіміко-токсикологічному відділі Веселівської районної державної лікарні ветеринарної медицини з 25.05.2017 року. Згідно табелям обліку використання робочого часу ОСОБА_18 з 25.05.2017 року і по 17.07.2017 року виходила на роботу, в робочі дні, однак він особисто це не перевіряв, так як це не входило в коло його обов`язків, з огляду на те, що у неї був свій безпосередній начальник. 17.07.2017 року ОСОБА_18 написала заяву про її звільнення, на підставі якої він видав наказ про її звільнення. Пізніше йому від співробітників поліції стало відомо про те, що ОСОБА_18 з 01.06.2017 року по 17.07.2017 року на роботу не виходила, а за неї роботу виконував її син ОСОБА_19 ;

- ОСОБА_19 , який показав, що він не пам`ятає чи просила його мати виконувати її роботу, на час її відсутності чи ні;

- ОСОБА_12 , яка показала, що не може категорично стверджувати щодо явки ОСОБА_18 на робочому місці, а саме Веселівській районній державній лікарні ветеринарної медицини, так як не перевіряла її;

- ОСОБА_11 , яка підтвердила в судовому засіданні, що ОСОБА_10 дійсно працювала санітаркою і постійно знаходилася на робочому місці відповідно до документів, приймав на роботу її керівник установи, фіксація прогулу санітарки ОСОБА_10 з боку обвинуваченої, жодного разу не відбувалась. ОСОБА_10 не була підпорядкована обвинуваченій і тому контроль робочого часу ОСОБА_7 до даної працівниці проводити не могла, по функціональним обов`язкам не зобов`язана, але на її прохання виконувала ці обов`язки на протязі часу, починаючи з 2013 року, так як інших працівників в лабораторії не має. Складення табелів робочого часу проводила обвинувачена ОСОБА_7 , спочатку ставила перший підпис вона, тобто засвідчувала присутність працівника на робочому місці, а потім вона, як керівник лабораторії. Дані вносилися саме з її слів обвинуваченої, за весь період роботи ОСОБА_10 , лікар якій вона була підпорядкована, тобто ОСОБА_12 , будь-яких повідомлень щодо її відсутності на робочому місці не надавала. Питання про відгули вирішував керівник установи;

- ОСОБА_10 , яка пояснила, що вона дійсно з 25.05.2017 року по 19.07.2017 року працювала санітаркою і постійно знаходилася на робочому місці у лабораторії. Під час роботи в закладі був випадок коли вона просила свого сина допомогти їй виконати будівельні роботи, а саме бетонування. До дитячого закладу оздоровлення та відпочинку «Чайка» вона їздила у вільний час з метою надання допомоги власному співмешканцю ОСОБА_15 , де виконувала різні роботи, який там був працевлаштований сантехніком. Бували випадки коли вона могла перебувати у чоловіка серед тижня, так як мала відгули. Після звільнення з посади прибиральниці лабораторії вона була працевлаштована у дитячому закладі, де і працювала з 10.08.2017 року по 31.08.2017 року.

Вказані покази свідків, є послідовними, логічними, незмінними, і які підтверджуються іншими доказами по справі, у тому числі й наказами начальника Веселівської районної державної лікарні ветеринарної медицини №16-к від 24.05.2017 року та від №26-к від 19.07.2017 року про прийняття ОСОБА_10 на посаду санітара ветеринарного хіміко-токсикологічного відділу Веселівської районної державної лікарні ветеринарної медицини 25.05.2017 року та про звільнення ОСОБА_10 з посади санітара ветеринарного хіміко-токсикологічного відділу Веселівської районної державної лікарні ветеринарної медицини 19.07.2017 року відповідно; довідкою директора ДЗОВ «Чайка» за вихідним №26 від 10.08.2017 року, відповідно до якої ОСОБА_10 працювала в ДЗОВ «Чайка» на посаді горничної з 01.06.2017 року по час надання довідки працівнику поліції; довідкою директора ДЗОВ «Чайка», відповідно до якої ОСОБА_10 офіційно була працевлаштована прибиральником службових приміщень в ПП «ДЗОВ «Чайка» з 10.08.2017 року (наказ №19-ПР від 11.08.2017 року) та була звільнена з вказаної посади 31.08.2017 року (наказ №6-ЗР від 31.08.2017 року).

Також судом першої інстанції були досліджені оригінал заяви ОСОБА_10 про призначення її на роботу до Веселівської районної державної лікарні ветеринарної медицини від 24.05.2017 року; оригінал табелю обліку використання робочого часу працівників лабораторії Веселівської районної державної лікарні ветеринарної медицини з 16.05.2017 року по 31.05.2017 року від 24.05.2017 року; оригінал табелю обліку використання робочого часу працівників лабораторії Веселівської районної державної лікарні ветеринарної медицини з 01.06.2017 року по 15.06.2017 року від 08.06.2017 року; оригінал табелю обліку використання робочого часу працівників лабораторії Веселівської районної державної лікарні ветеринарної медицини з 16.06.2017 року по 30.06.2017 року від 21.06.2017 року; оригінал табелю обліку використання робочого часу працівників лабораторії Веселівської районної державної лікарні ветеринарної медицини з 01.07.2017 року по 15.07.2017 року від 07.07.2017 року; оригінал табелю обліку використання робочого часу працівників лабораторії Веселівської районної державної лікарні ветеринарної медицини з 16.07.2017 року по 31.07.2017 року від 24.07.2017 року; платіжні відомості на видачу заробітної плати ветлікарні липень червень 2017 року.

Таким чином, відповідно до довідки директора ДЗОВ «Чайка» №26 від 10.08.2017 року, підписаної директором закладу ОСОБА_16 встановлено, що ОСОБА_10 працювала в ДЗОВ «Чайка», що підтверджує фактичне перебування в робочий час з 01.06.2017 року по 10.08.2017 року працівника Веселівської районної державної лікарні ветеринарної медицини ОСОБА_10 на території ДЗОВ «Чайка» в смт. Кирилівка Якимівського району, та підтверджує те, що ОСОБА_10 не виконувала свої посадові обов`язки в Веселівській районній державній лікарні ветеринарної медицини в зазначені в обвинувальному акті періоди, хоча в зазначених документах перебувала на своєму робочому місці.

Отже, проаналізувавши досліджені у судовому засіданні докази, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 358 КК України, є повністю доведеною.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується й колегія суддів.

Колегія суддів не погоджується з твердженнями обвинуваченої про те, що складення табелю робочого часу не входить до її професійних обов`язків, оскільки це не передбачено посадовою інструкцією провідного лікаря ветеринарної медицини серологічного відділу, а також про те, що за весь період роботи на цій посаді окремий наказ про покладення на неї обов`язку складання табелю робочого часу керівництвом не видавався, а оформлення нею табелів проводилося виключно за усним проханням керівника лабораторії ОСОБА_11 , та про знаходження працівника Веселівської районної державної лікарні ветеринарної медицини ОСОБА_10 на своєму робочому місці в зазначені періоди, з огляду на наступне.

Так, відповідно до показів самої обвинуваченої ОСОБА_7 , останньою не заперечувався факт доручення їй керівником ОСОБА_11 заповнювати табелі обліку використання робочого часу працівників лабораторії Веселівської районної державної лікарні ветеринарної медицини, на що вона погодилась, та, починаючи з 2013 року по серпень 2017 року остання заповнювала вказані табелі, та зазначала відомості щодо відпрацьованих робочих годин санітаркою ОСОБА_10 за період часу з 01.06.2017 року по 19.07.2017 року, тобто виконувала такі функції, але з її слів контроль робочого часу щодо відпрацьованих робочих годин санітаркою, вона не проводила.

Факт відсутності ОСОБА_10 у вказані періоди, відповідно до обвинувального акта, не в повній мірі висвічується свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , оскільки вони в певній мірі є заінтересованими у тому, що ними неналежно виконувалися свої функціональні обов`язки як керівників установ та підрозділів, щодо дотримання трудового законодавства, трудової дисципліни, що в свою чергу дозволяло отримувати незаконну заробітну плату.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_7 про відсутність в її діях складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 358 КК України, є неспроможними, з таких підстав.

Так, з об`єктивної сторони злочин, що інкримінується обвинуваченій полягає у складанні завідомо підробленого офіційного документу, тобто виготовленні документу, який містить інформацію, що не відповідає дійсності та який посвідчує певні факти, що мають юридичне значення.

Цей злочин визнається умисним, бо саме ставлення до діяння і найближчого наслідку визначає спрямованість злочину та його суспільну небезпечність.

Суспільна небезпечність зазначеного злочину визначається тим, що його вчинення не тільки порушує нормальну діяльність органів державної влади, установ, організацій, але може завдати істотної шкоди правам і законним інтересам фізичних та юридичних осіб, сприяє вчиненню інших більш тяжких злочинів.

Колегія суддів відноситься критично до невизнання обвинуваченою ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 358 КК України, оскільки розцінює таку позицію обвинуваченої як спосіб захисту від скоєного та спробу ухилитися від покарання.

Зібрані у справі докази у їх сукупності, колегія суддів вважає достатніми та дійсними, такими, що узгоджуються між собою та показаннями свідків, які об`єктивно доводять вину обвинуваченої ОСОБА_7 в пред`явленому їй обвинуваченні за ч. 2 ст. 358 КК України, в зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість покладення їх в основу вироку.

Таким чином, колегія суддів вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_7 правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч. 2 ст. 358 КК України, як складання працівником юридичної особи незалежно від форми власності, який не є службовою особою, завідомо підроблених офіційних документів, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про скасування вироку суду першої інстанції в частині засудження її за ч. 4 ст. 358 КК України, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1954 року кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні наряду з іншим підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до змісту ст. 92 КПК України обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом, чого в даному кримінальному провадженні зроблено не було.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України мотивувальна частина обвинувального вироку, крім іншого, повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови, коли в ході судового розгляду винність обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення доведена. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Проте, вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 вказаним вище вимогам закону не відповідає.

Так, згідно з формулюванням обвинувачення, яке судом визнано доведеним та правовою кваліфікацію її дій за ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_7 використовувала завідомо підроблені офіційні документи, а саме табелі обліку використання робочого часу працівників лабораторії Веселівської районної державної лікарні ветеринарної медицини від 08.06.2017 року, 21.06.2017 року, 07.07.2017 року та 24.07.2017 року, із внесеними недостовірними відомостями, які обвинувачена передавала директору, лікарю-бактеріологу Веселівської районної державної лікарні ветеринарної медицини ОСОБА_11 , яка їх затвердила, що у подальшому стало підставою для нарахування та виплати заробітної плати ОСОБА_10 .

Такий висновок районний суд обґрунтував безпосередньо дослідженими доказами. Зокрема, даними, що встановлені з показань свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , а також іншими письмовими доказами: довідками Веселівської районної державної лікарні ветеринарної медицини про прийняття та звільнення ОСОБА_10 з посади; довідками ДЗОВ «Чайка» про прийняття ОСОБА_10 на роботу; табелями обліку використання робочого часу працівників лабораторії Веселівської районної державної лікарні ветеринарної медицини.

При цьому, під час судового розгляду ОСОБА_7 заперечувала свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та повідомляла, що вона не використовувала табелі обліку використання робочого часу працівників лабораторії.

В суді апеляційної інстанції обвинувачена ОСОБА_7 також надала аналогічні пояснення.

Так, використання завідомо підробленого документу може бути скоєно одним з двох способів: пред`явлення документа або надання документа.

При пред`явленні документа суб`єкт, видаючи підробку за справжній документ знайомить з його змістом інших осіб. При цьому, підроблений документ залишається у володінні винного.

Надання документа також передбачає, що визначене коло осіб знайомиться зі змістом підробленого документа, але підробка не залишається у винного, а передається уповноваженим особам для посвідчення тих чи інших фактів з метою отримання прав або звільнення від обов`язків.

З показань свідків, наданих в суді першої інстанції, вбачається, що жоден із них не підтвердив факту особистого використання обвинуваченою ОСОБА_7 табелів у власних інтересах.

Отже, як орган досудового розслідування, так і суд першої інстанції, ототожнили факт передачі ОСОБА_7 табелів обліку використання робочого часу працівників лабораторії з фактом використання нею цих табелів. Органом досудового розслідування не доведено, а судом першої інстанції не встановлено, що надання таких документів породжувало факт отримання прав або звільнення від обов`язків особисто обвинуваченою ОСОБА_7 .

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку про те, що доводи апеляційної скарги обвинуваченої в частині відсутності в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, є обґрунтованими, оскільки сторона обвинувачення не довела поза розумним сумнівом факт передачі обвинуваченою ОСОБА_7 табелів обліку використання робочого часу працівників лабораторії Веселівської районної державної лікарні ветеринарної медицини до іншого відділу, а висновки суду першої інстанції ґрунтуються фактично на припущеннях.

Вказані порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, вони перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і призвели до безпідставності засудження ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно до ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

З огляду на те, що обвинуваченою ОСОБА_7 клопотання про безпосереднє дослідження доказів судом апеляційної інстанції не заявлялося, в свою чергу, судом першої інстанції були вжиті усі заходи для забезпечення права сторони обвинувачення у поданні доказів, колегія суддів вважає, що можливість отримання інших доказів для доведеності винуватості ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 358 КК вичерпано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, скасуванню із закриттям в цій частині кримінального провадження через відсутність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Інших істотних порушень кримінального чи кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Веселівського районного суду Запорізької області від 08 квітня 2019 року відносно ОСОБА_7 в частині визнання її винною за ч. 4 ст. 358 КК України скасувати та відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження в цій частині закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу вказаного злочину.

В решті вирок районного суду залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її оголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4