Справа № 308/6654/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 червня 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , старшого слідчого 1-го вiддiлення слідчого вiддiлу Управління СБ України в Закарпатській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000044, за підозрою ОСОБА_4 у вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, погодженого прокурором про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий 1-го вiддiлення слідчого вiддiлу Управління СБ України в Закарпатській області старший лейтенант юстиції ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, із клопотанням у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000044, за підозрою ОСОБА_4 у вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, погодженого прокурором про арешт майна.

Клопотання мотивує тим, що слідчим відділом Управління проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, відомості про який внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.02.2019 за № 0000044.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 , підозрюється в тому, що будучи службовою особою, 21.02.2019 вчинив умисний корупційний злочин, при наступних обставинах. Так, 21.02.2019 о 12.30 год. завідувач сектору автотоварознавчих досліджень відділу товарознавчих досліджень,гемологічних, економічних, будівельних, земельних досліджень і оціночної діяльності Закарпатського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_4 , знаходячись в своєму службовому кабінеті № 11, який розташований в приміщенні Закарпатського науководослідного експертного центру МВС України за адресою: м. Ужгород, вул. Грибоєдова,2, Закарпатської області, вимагав та одержав від ОСОБА_5 заздалегідь обумовлену суму неправомірної вигоди в розмірі 300 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 8 124 грн., за виготовлення та видачу останньому висновку експертного дослідження № 1209 від 21.02.2019 про те, що транспортний засіб VOLKSWAGEN BORA, VIN НОМЕР_1 , 1999 року випуску, укомплектований дизельним двигуном типу AJM з робочим об`ємом 1896см3, потужністю 85кВт, необхідний для проведення розмитнення даного транспортного засобу, після чого був викритий працівниками УЗЕ в Закарпатській області ДЗЕ НП України на місці вчинення вказаного кримінального правопорушення.

В клопотанні вказано, що 21.02.2019 о 12.38 год. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Слідчий зазначає, що 21.02.2019 о 14.55 год. ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 368 КК України.

В клопотанні вказано що підозра ОСОБА_4 повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження, зокрема: протоколом огляду місця події від 21.02.2019; заявою ОСОБА_5 про вчинений злочин від 20.02.2019; протоколами допиту потерпілого ОСОБА_5 від 20.02.2019 та від 21.02.2019; протоколами огляду та вручення грошових коштів від 21.02.2019; протоколом вручення спеціальних технічних засобів, спрямованих на фіксацію ходу і результатів негласних слідчих розшукових дій; протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж; речовими доказами, зокрема грошовими коштами у сумі 300 доларів США предметом неправомірної вигоди; іншими матеріалами провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження (п. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України).

Пунктом 3 частини 2 ст. 170 КПК України передбачено арешт майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Санкція ч. 3 ст. 368 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна.

В ході розслідування встановлено, що за ОСОБА_4 значиться зареєстрованим наступне рухоме майно транспортний засіб FORD SIERRA 2.0 CL, 1988 року випуску, № кузова НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , та транспортний засіб RENAULT MEGANE II 1.6 16V3НГ, 2003 року випуску, № кузова НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_5 , що підтверджується відповіддю з РСЦ МВС в Закарпатській області №31/7-877 від 11.06.2019.

З огляду на викладене, слідчий вказує, що виникла необхідність у зверненні до суду з клопотанням про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 з метою забезпечення можливої конфіскації майна. Керуючись ст.ст. 40, 131, 132, 170-171 КПК України, слідчий просить: накласти арешт, шляхом позбавлення права розпорядження, на рухоме майно, яке належить на праві приватної власності підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: транспортний засіб FORD SIERRA 2.0 CL, 1988 року випуску, № кузова НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 ; транспортний засіб RENAULT MEGANE II 1.6 16V3НГ, 2003 року випуску, № кузова НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_5 .

Слідчий в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, на адресу суду надійшов рапорт в якому просив проводити розгляд клопотання за його відсутності, підтримує таке повністю.
Власник майна та його захисник в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином. Від захисника надійшла заява про розгляду клопотання без їх участі. Неприбуття таких у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Дослідивши матеріали клопотанні слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна .

З матеріалів клопотання встановлено, слідчим відділом Управління проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, відомості про який внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.02.2019 за № 0000044. Так, 21.02.2019 о 12.38 год. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України. 21.02.2019 о 14.55 год. ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 368 КК України.

З матеріалів справи встановлено, за ОСОБА_4 значиться зареєстрованим наступне рухоме майно транспортний засіб FORD SIERRA 2.0 CL, 1988 року випуску, № кузова НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , та транспортний засіб RENAULT MEGANE II 1.6 16V3НГ, 2003 року випуску, № кузова НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_5 , що підтверджується відповіддю з РСЦ МВС в Закарпатській області №31/7-877 від 11.06.2019.

Слідчий суддя, при вирішенні питання накладення арешту на майно, саме транспортний засіб FORD SIERRA 2.0 CL, 1988 року випуску, № кузова НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 та транспортний засіб RENAULT MEGANE II 1.6 16V3НГ, 2003 року випуску, № кузова НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_5 - право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_4 бере до уваги, те що, санкція інкримінованої підозрюваному статті ч. 3 ст. 368 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна.

Слідчий суддя вважає, що в клопотанні наведено достатньо підстав для застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна з метою забезпечення: конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
За таких обставин слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту та повернення вилученого майна.
На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників (володільців) майна з метою забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
З огляду на положення ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Слідчий судді вважає, що заборона користуватися транспортними засобами може завдати надмірного обмеження прав власників (володільців) майна. Заборона розпорядження вказаними транспортними засобами забезпечить збереження майна та не призведе до приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження останнього.

Крім того, володільці майна мають право звернутися до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту одразу ж після зникнення підстав для застосування арешту.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого 1-го вiддiлення слідчого вiддiлу Управління СБ України в Закарпатській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000044, за підозрою ОСОБА_4 у вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, погодженого прокурором про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт, на рухоме майно, яке належить на праві приватної власності підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: транспортний засіб FORD SIERRA 2.0 CL, 1988 року випуску, № кузова НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 ; транспортний засіб RENAULT MEGANE II 1.6 16V3НГ, 2003 року випуску, № кузова НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_5 із забороною розпорядження, але без заборони законного володільця права користування вказаним транспортним засобом, до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1