Справа №591/4793/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/369/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 591/4793/19 за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Сум від 20.08.2019 щодо накладення арешту на майно,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу слідчого судді, оскільки з клопотання неможливо ідентифікувати значну частину вилученого майна, при цьому частина майна не відповідає тій кількості, яка зазначена у клопотанні. Крім того, ухвала про накладення арешту на майно постановлена з порушенням процесуального строку.

02.08.2019 до Зарічного районного суду м. Сум з клопотанням про арешт майна, погодженим із прокурором військової прокуратури Сумського гарнізону, звернувся слідчий СУ ГУНП в Сумській області, яке обґрунтував тим, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за фактом пропозиції надання неправомірної вигоди ОСОБА_9 інспектору відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 за вирішення питання щодо переміщення ТМЦ поза митним контролем на територію РФ, які знаходились у домоволодінні по АДРЕСА_1 . З огляду на невідкладний випадок, пов`язаний із врятуванням майна, а також з безпосереднім переслідуванням особи, яка підозрюються у вчиненні злочину, у період часу з 15:53 до 19:30 01.08.2019 проведено невідкладний обшук за вказаною адресою, під час якого виявлено та вилучено особисті речі ОСОБА_9 та товар.

26.07.2019 до ЄРДР за № 0000081 внесені відомості про злочин, передбачений ч. 1 ст. 369 КК.

Зважаючи на те, що особисті речі ОСОБА_9 є доказом злочину, а товар може бути безпосереднім предметом контрабанди, тому з метою забезпечення їх збереження слідчий просив накласти на них арешт.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Сум від 20.08.2019 накладено арешт на 2 мобільні телефони, 5 сім-карток та зазначені у клопотанні товари, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказані предмети є доказом злочину, тому є необхідність у накладенні на них арешту з метою збереження.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи представника власника майна ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу слідчого судді, доводи прокурора ОСОБА_7 , який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Розглянувши клопотання слідчого та наклавши арешт на частину майна, яке було вилучено під час обшуку по АДРЕСА_1 , слідчий суддя дійшла висновку, що вилучене під час обшуку майно є доказом вчинення злочину.

Однак такі висновки слідчого судді, на думку колегії суддів, є необґрунтованими, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і вимогам кримінального процесуального закону.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Положеннями ч. 3 ст. 170 КПК регламентовано, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним ст. 98 цього Кодексу (матеріальні об`єкти та документи, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та інше).

Відповідно до п. 1-3, 5-6 ч. 2 ст. 173 КПК, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, зокрема повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст.170 цього Кодексу); наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. 3-4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного та третіх осіб.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, до ЄРДР внесені відомості про те, що невстановлені громадяни України, діючи в групі, за неправомірну вигоду запропонували співробітникам спеціальних правоохоронних структур сприяти їм у протизаконній діяльності.

З огляду на невідкладний випадок, пов`язаний із врятуванням майна, а також з безпосереднім переслідуванням особи, яка підозрюються у вчиненні злочину, у період часу з 15:53 до 19:30 01.08.2019 проведено невідкладний обшук по АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено особисті речі ОСОБА_9 та товар.

В матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази, які б свідчили як про наявність правової підстави для арешту майна, так і про існування сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що це майно є доказом вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК, тобто було знаряддям чи предметом вчинення дій, направлених на вчинення пропозиції, обіцянки або надання неправомірної вигоди службовій особі, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що повністю узгоджується з приписами ч. 1 ст. 170 КПК.

Крім того, відповідно ч. 1 і ч. 2 ст. 173 КПК, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення злочину слідчий проводить огляд приміщення, який здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи, зокрема, ч. 2 ст. 234 КПК визначено, що обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді.

Згідно ч. 1 і ч. 3 ст. 233 КПК ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених ч. 3 цієї статті. Слідчий має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.

В той же час, обшук по АДРЕСА_1 проведений не на підставі ухвали слідчого судді. При цьому в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, які б свідчили про те, що така слідча дія проведена за добровільною згодою особи, яка володіє цим житлом, або ж, що прокурор чи слідчий за його погодженням невідкладно звертався до слідчого судді з клопотанням про проведення обшуку, та чи був ухвалою слідчого судді наданий відповідний дозвіл.

Вказані обставини не були належним чином досліджені та перевірені слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого, що вплинуло на законність, обґрунтованість та вмотивованість прийнятого рішення.

Вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна, колегія суддів враховує і усталену прецедентну практику ЄСПЛ на предмет відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Протокол і Конвенція), згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Таким чином, втручання держави в право володіння майном у кримінальному провадженні, на думку колегії суддів, здійснено не на підставі кримінального процесуального закону та поза обсягами необхідними для цього провадження, а тому таке втручання не є виправданим, так як воно хоча і було здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу», але за відсутності передбачених у національному законі підстав та об`єктивної необхідності в цьому.

Крім того, втручання у право власності здійснено слідчим суддею без дотриманням принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи (власника майна), який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.

Також заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про те, що клопотання слідчого про арешт майна надійшло до суду першої інстанції 05.08.2019, а ухвала слідчого судді була постановлена 20.08.2019, тобто з порушенням встановленого законом строку, оскільки відповідно ч. 1 ст. 172 КПК клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею не пізніше 2 днів з дня його надходження до суду, а згідно ч. 6 ст. 173 цього Кодексу, ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя постановляє не пізніше 72 годин із дня надходження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Таким чином, не дотримавшись вимог ст. 131, 132, 170-173 КПК, не з`ясувавши і не дослідивши в достатньому обсязі всіх тих обставин, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість накладення арешту на майно особи, слідчий суддя допустила істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу слідчого судді з наведених вище підстав і постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому в задоволенні клопотання про арешт майна, задовольнивши таким чином апеляційну скаргу представника власника майна.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Сум від 20.08.2019 щодо накладення арешту на майно скасувати і постановити нову ухвалу.

Відмовити слідчому СУ ГУНП у Сумській області ОСОБА_12 у задоволенні клопотання про арешт майна.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4