УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2019 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання начальника відділення СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0003630 від 18.10.2019 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Майорське, Захарівського району, Одеської області, українця, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, 05.08.2019 о 3:45 годині, ОСОБА_7 познайомився в соціальній мережі «Інстаграм» з неповнолітньою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою у подальшому почав підтримувати дружні стосунки за допомогою смс-переписки та відео спілкування в межах зазначеної соціальної мережі, яке тривало до останнього часу.

В подальшому, 17.10.2019, приблизно 22:30, друзі ОСОБА_7 , а саме: ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , більш точні данні не встановленні, приїхали на автомобілі марки ВАЗ 2101 червоного кольору д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 та побачили на вул. Заводській в м. Біляївка Одеської області неповнолітніх ОСОБА_8 та її подругу ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Впізнавши ОСОБА_8 , як подругу по соц-мережі «Інстаграм» їх спільного знайомого ОСОБА_7 , вони запропонували їй та її подрузі ОСОБА_13 , поїхати з ними до міста Одеса, з метою відпочити та зустрітися із ОСОБА_7 , на що останні надали свою згоду. Після чого ОСОБА_8 та ОСОБА_13 сіли у вищевказаний автомобіль та разом із зазначеними хлопцями приїхали в будинок АДРЕСА_2 , де знаходився ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , проводячи своє дозвілля шляхом споживання алкогольних напоїв.

Перебуваючи за вищевказаною адресою, всі вищезазначені особи у тому числі неповнолітні ОСОБА_8 та ОСОБА_13 в період часу з 24 години 17.10.2019 по 02 годину 18.10.2019 спілкувалися у приміщенні кухні.

18.10.2019, приблизно о 2 годині, точний час в ході слідства не встановлений, неповнолітній ОСОБА_8 стало зле та ОСОБА_7 відвів її у спальну кімнату, де залишив саму на ліжку відпочивати, а інші особи перебували в приміщенні кухні, в тому числі і її подруга неповнолітня ОСОБА_13 , де продовжували спілкування. В цей час, хтось із вищевказаних чоловіків зайшов до спальної кімнати та почав намагатися зґвалтувати ОСОБА_8 , але остання прокинулася та почала кричати. Після чого, всі вищевказані особи, які знаходилися в той час у будинку, прибігли до приміщення спальної кімнати, де перебувала неповнолітня потерпіла ОСОБА_8 та невстановлена слідством особа чоловічої статі, яка намагалася зґвалтувати потерпілу.

В той же час, перебуваючи у приміщенні спальної кімнати, за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 , діючи умисно, спільно у злочинній змові з ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ще однією невстановленою особою чоловічої статі, ОСОБА_5 застосував фізичне насильство, нехтуючи правом на статеву свободу, статеву недоторканість, волю, честь і свободу особи, з мотивів задовольнити власну статеву пристрасть природним способом, діючи проти волі потерпілої, подолавши її опір шляхом заподіянні перед цим тілесних ушкоджень шляхом удару правої руки під ліве око потерпілої, вчинив з потерпілою ОСОБА_8 насильницький статевий акт природнім способом, а саме насильницькі дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в її тіло з використанням геніталій без добровільної згоди потерпілої. Всі інші в той час вийшли із кімнати, залишив їх самих, усвідомлюючи, що ОСОБА_5 вчинює відносно неповнолітньої ОСОБА_8 зґвалтування, так як остання кричала та благала відпустити її. Після чого, ОСОБА_5 покинув кімнату та до неї по черзі почали заходити ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та невстановлений слідством чоловік, які вчинили дії сексуального характеру з неповнолітньою потерпілою ОСОБА_8 , пов`язані із вагінальним проникненням в її тіло з використанням геніталій без добровільної згоди потерпілої, таким чином зґвалтувавши її.

Сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи клопотання тим, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину, знаючи про ступінь тяжкості міри покарання може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може впливати та здійснювати тиск на іншого підозрюваного та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати у розслідувані кримінального провадження іншим чином

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання та просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, ризики є надуманими та не відповідають дійсності, підозрюваний має на утриманні дитину, має постійне місце проживання.

Підозрюваний в судовому засіданні з підозрою не погодився, підтримав думку захисника.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

22.10.2019 року відносно ОСОБА_5 складено письмове повідомлення про підозру за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, за кваліфікуючими ознаками: зґвалтування, тобто вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло неповнолітньої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої, вчинене групою осіб.
23.10.2019 року слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси було надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
24.10.2019 року о 18 годині 00 хвилин підозрюваний ОСОБА_5 був затриманий на підставі вищезазначеної ухвали слідчого судді.
Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України підтверджується: протоколом огляду місця події від 18.10.2019 року, протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 18.10.2019 року, протоколом допиту малолітнього (неповнолітнього) потерпілого ОСОБА_13 від 18.10.2019 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.10.2019 року, протоколом допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 від 18.10.2019 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 19.10.2019 року, протоколом проведення слідчого експерименту від 19.10.2019 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 19.10.2019 року, та іншими матеріалами клопотання в сукупності.

Так, слідчий суддя бере до уваги те, що відповідно до клопотання та долучених в обґрунтування матеріалів, ОСОБА_5 підозрюється в вчинені особливо тяжкого злочину, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, у вчиненні дій сексуального характеру, без добровільної згоди потерпілої. Крім того, відповідно до клопотання, ОСОБА_5 застосовував відносно потерпілої фізичне насильство.

Враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, те що ОСОБА_5 ймовірно вчинив кримінальне правопорушення із застосуванням насильства, враховуючи суспільно-небезпечний характер такого діяння, беручи до уваги те, що підозрюваний переховувався від органів досудового розслідування, а також характеризуючи дані підозрюваного, відповідно до який останній не одружений, не працює, зареєстрований та проживає за межами м. Одеси, слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, слідчий суддя враховує те, що підозрюваному відомі особи потерпілих, відносно якого останній ймовірно вчиняв насильство, та свідків, на який останній може здійснювати вплив, схиляючи їх до надання неправдивих показань, усвідомлюючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, з метою уникнення кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик у вигляді можливого незаконного впливу на потерпілих та свідків кримінального провадження.

Також, відповідно до клопотання кримінальне правопорушення підозрюваний ймовірно вчинив за попередньою змовою групою осіб, тому є ризик того, що ОСОБА_5 може здійснювати вплив на інших підозрюваних.

У своїй практиці ЄСПЛ наголошує на тому (рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»), що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

З урахуванням характеру, ступеню тяжкості інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, суворості покарання, що загрожує останньому в разі визнання його винуватим, даних про особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення є обґрунтованим, а відповідний запобіжний захід достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, крім того, не застосування запобіжного заходу буде негативно впливати на повноту досудового розслідування, зважаючи на характер кримінального правопорушення, яке ставиться у підозру особі.

Підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного, з урахуванням вищезазначених ризиків, в судовому засіданні встановлено не було.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що кримінальне правопорушення було вчинене із застосуванням насильства відносно потерпілого, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Таким чином, з урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання начальника відділення СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Одеському слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області.
Строк дії ухвали становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту фактичного затримання, а саме з 18 години 00 хвилин 24.10.2019 року та припиняє свою дію о 18 годині 00 хвилин 22.12.2019 року, в межах строку досудового розслідування.
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1