Справа № 160/362/19
Провадження № 1-кп/160/37/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року смт. Локачі

Локачинський районний суд Волинської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Локачах кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, працюючого прибиральником виробничих приміщень у ТзОВ "Клінмаркет", неодруженого, несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 , будучи зобов`язаним, згідно з рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.10.2009, сплачувати на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_2 , аліменти на утримання спільних неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 500 грн., щомісячно, починаючи з 18.08.2009 і до досягнення дітьми повноліття, а згідно з рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.12.2018, сплачувати 3000 грн. щомісячно, починаючи з 12.01.2019 і до досягнення дітьми повноліття, в період часу з 18.08.2009 по 01.05.2019 включно, злісно ухилявся від сплати аліментів, при цьому будучи працездатним, офіційно не працевлаштовувався, в центрі зайнятості, як шукаючий роботу, не реєструвався, документів, які б свідчили про неможливість працевлаштування чи погіршення стану здоров`я, у виконавчу службу не пред`являв, про суму заробітку та джерела доходів державного виконавця не повідомляв, матеріальної допомоги на дітей не надавав, у добровільному порядку рішення суду не виконував, внаслідок чого за вищевказаний період часу станом на 01.05.2019 виникла заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 54827 (п`ятдесят чотири тисячі вісімсот двадцять сім) грн. 80 коп., що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що дійсно не сплачував аліменти за рішенням суду, вказане пояснив важким матеріальним станом та станом здоров`я, за яким протягом трьох років він був непрацездатний. Також зазначив, що проживає з батьками, які є пенсіонерами та потребують допомоги. На даний час вся заборгованість по сплаті аліментів ним погашена, він працевлаштований та сплачує аліменти у визначеному рішенням суду розмірі щомісячно в сумі 3000 грн. У вчиненому щиро розкаюється, просить його суворо не карати.

Щодо цивільного позову та витрат на правову допомогу він та його захисник заперечували. Визнали цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди на суму 2000 грн., мотивуючи це тим, що обвинувачений хоча і працює, але отримує мінімальну заробітну плату, інших доходів у нього немає. Представником потерпілої не надано належних доказів характеру, обсягу і глибини душевних чи психічних страждань потерпілої від вчиненого ОСОБА_5 злочину.

Щодо стягнення з обвинуваченого витрат на правову допомогу у сумі 5000 грн. заперечували повністю, вказуючи на те, що обсяг наданої правової допомоги є незначним, витрати на правову допомогу завищеними, договір, укладений між потерпілою та її адвокатом, не є дійсним, оскільки у ньому не вказано розміру витрат на правову допомогу.

Окрім визнання вини самим обвинуваченим, вищенаведене обвинувачення підтверджується також:

- копіями рішень Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.10.2009 року та 12.12.2018 року, якими стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (а.к.п. 67-69);

- довідкою Локачинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області № 1578/05-51-33 від 23.04.2019 року про те, що ОСОБА_5 станом на 23.04.2019 року не перебуває у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями, не перебуває на обліку як підприємець і отримувач пенсії (а.к.п. 85);

- довідкою Локачинської районної філії Волинського обласного центру зайнятості № 322/35.03-05 від 16.04.2019 року про те, що ОСОБА_5 з 2009 року по 16.04.2019 року до центру зайнятості з метою працевлаштування не звертався (а.к.п. 84);

- довідкою, виданою Локачинським районним відділом ДВС ГТУЮ у Волинській області про заборгованість ОСОБА_5 в користь ОСОБА_7 за аліментами, з якої вбачається, що станом на 01.05.2019 року заборгованість по сплаті аліментів становить 54827,80 грн., всього стягнуто аліментів 5431 грн. (а.к.п. 81).

Показаннями свідка ОСОБА_10 , яка пояснила, що вона є рідною сестрою обвинуваченого. Вказала, що ОСОБА_5 нещодавно влаштувався на роботу та отримує мінімальну заробітну плату. Кошти, які останній сплатив потерпілій в рахунок погашення заборгованості по аліментах, були отримані від сестри, яка працює за кордоном. Разом з тим, зазначила, що він є працездатний, мав проблеми зі здоров`ям, які тривали один рік, повинен був надавати кошти на утримання дітей. Повідомила також, що їх батьки не є повністю на утриманні обвинуваченого, вона із сестрою проживає у тому ж селі та може здійснювати догляд за ними.

Представник потерпілої цивільний позов підтримала повністю з підстав, зазначених у ньому. Просить його задовольнити, а також стягнути з ОСОБА_5 витрати на правову допомогу. Окрім того, просила покарати обвинуваченого, позаяк останній протягом 10 років не виконував рішення суду та не надавав кошти на утримання дітей, у зв`язку з чим потерпіла була змушена власними зусиллями утримувати, виховувати та доглядати за дітьми, що потребувало значних сил для організації її життя та життя дітей.

Під злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дітей (аліментів) або на утримання непрацездатних батьків за ст.164 КК України слід розуміти будь-які діяння боржника, спрямовані на невиконання рішення суду (приховування доходів, зміну місця проживання чи місця роботи без повідомлення державного виконавця, приватного виконавця тощо), які призвели до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, ОСОБА_5 рішення суду про стягнення з нього аліментів не виконував, що призвело до виникнення суми заборгованості за аліментами, що значно перевищує розмір платежів за три місяці.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого в умисному, злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів) доведена повністю, що підтверджується тривалим, систематичним невиконанням батьківського обов`язку щодо утримання дітей, при цьому маючи можливість надання матеріальної допомоги, позаяк доказів своєї непрацездатності та перебування на його утриманні непрацездатних осіб ним не подано, його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КК України і він повинен нести відповідальність за даною статтею.

Обставинами, що пом`якшують покарання, є активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття, що підтверджується визнанням обвинуваченим своєї вини у вчиненому, усвідомленням вчиненого, сплатою заборгованості за аліментами та належним виконанням рішення суду на даний час.

Обставин, які обтяжують покарання, суд не вбачається.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який на даний час офіційно працевлаштований (а.к.п.64), несудимий (а.к.п.95), має постійне місце проживання, де характеризується позитивно (а.к.п. 94), є працездатним, що стверджується довідкою про стан його здоров`я, з якої вбачається, що він здоровий (а.к.п. 96).

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Судом враховано також думку представника потерпілої та взято до уваги висновок органу пробації про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства, відтак, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_5 покарання у виді громадських робіт в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 164 КК України, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Відповідно до ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Згідно зі ст. 62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути зокрема фізична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом. Права та обов`язки цивільного відповідача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Частиною 5 ст. 128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КПК України форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Такі вимоги наведені у ст.ст. 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України. Цивільний позов потерпілої підготовлено з урахуванням встановлених вимог. Судовим збором він не оплачений, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору.

Відповідно до вимог ст. 128 КПК України до початку судового розгляду справи представником потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_7 - ОСОБА_4 було пред`явлено позов до обвинуваченого ОСОБА_5 (цивільного відповідача) про стягнення моральної шкоди у сумі 50000 (п`ятдесят тисяч) грн.

Згідно з ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, з урахуванням характеру, обсягу і глибини страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо) і з урахувань інших обставин - стану його здоров`я, істотності вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому судом враховуються вимоги розумності і справедливості.

Вирішуючи питання відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги характер дій обвинуваченого, який сплатив заборгованість за аліментами повністю лише 15.05.2019 року, а до того часу, починаючи з 18.08.2009 року по 01.05.2019 року, ним було сплачено аліментів лише 5431 грн., та страждання потерпілої, яких ОСОБА_7 зазнала при вихованні та утриманні синів самостійно - без допомоги обвинуваченого. Разом з тим, оскільки потерпілою не надано доказів в підтвердження обсягу і глибини її страждань (даних про стан її здоров`я, в тому числі, психологічного, інформації про виїзди за кордон, тощо), враховуючи вимоги розумності, справедливості і співмірності, майновий стан цивільного відповідача, який отримує заробітну плату в розмірі 3 120,18 грн. на місяць, при цьому має обов`язок зі сплати аліментів в розмірі 3000 грн., суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 моральної шкоди в сумі 3000 грн.

Окрім того, представник потерпілої просить стягнути з ОСОБА_5 5 000 грн. матеріальної шкоди, а саме: витрат на правову допомогу адвоката, що відносяться до процесуальних витрат у кримінальному провадженні, та не є майновою шкодою, завданою потерпілій, в розумінні ст. 1166 ЦК України.

Враховуючи наведене, цивільний позов ОСОБА_7 підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи, що позивачем при подачі позову не понесено судових витрат, оскільки вона звільнена від сплати судового збору, судовий збір слід стягнути з відповідача в користь держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, - в сумі 768,40 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно з ч.1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Враховуючи, що ОСОБА_7 понесла витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн., що підтверджується копією договору про надання правової допомоги, кошторису до нього, квитанцією до прибуткового касового ордеру (а.к.п. 41-43), суд вважає такі процесуальні витрати обгрунтованими та співмірними наданій потерпілій правовій допомозі адвокатом ОСОБА_4 , а тому такі витрати підлягають до стягнення з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_7 .

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 120, 124, 128, 368, 370, 374 КПК України, ст. 1167 ЦК України, ст. 141 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 164 КК України і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_7 3000 (три тисячі) грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_7 5000 (п`ять тисяч) грн. витрат на правову допомогу адвоката.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Локачинський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку - якщо його не скасовано - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя Локачинського районного суду ОСОБА_1