Справа № 201/8749/19
Провадження № 1-кс/202/9648/2019
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

10 вересня 2019 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши заяву судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 про самовідвід при розгляді заяви обвинуваченого ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.190 КК України про відвід судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_5 у розгляді кримінального провадженнясправа №201/8749/19, провадження №1-кп/202/465/2019,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_5 знаходиться кримінальне провадження судова справа №201/8749/19, провадження №1-кп/202/465/2019 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України.

В зазначеному провадженні обвинуваченим ОСОБА_4 була подана заява про відвід судді ОСОБА_5 , яка розподілена в провадження судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_3 .

05.09.2019 року суддею ОСОБА_3 подана заява про самовідвід від розгляду заяви ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_6 , яка в свою чергу, розподілена в провадження судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 .

В своїй заяві про самовідвід суддя ОСОБА_3 посилається на те, що вона є заявником і потерпілою у кримінальному провадженні № 0000231 від 08.05.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 376 КК України, за фактом втручання ОСОБА_4 в діяльність суддів. В якому ОСОБА_4 був допитаний в якості свідка, що може викликати сумнів в її неупередженості.

Суддя ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду заяви була повідомлена у встановленому порядку. Відповідно до заяви просила суд розглядати її заяву без її участі.

В судовому засіданні, яке відбувалося 06.09.2019 року, обвинувачений ОСОБА_4 був повідомлений судом про час і місце розгляду заяви, однак в судове засідання 10.09.2019 року не з`явився. Заяв та клопотань до суду не надав.

Учасники кримінального провадження у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду такої заяви, їх неявка не перешкоджає розгляду заяви по суті на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід та проаналізувавши викладені в ній обставини, а також вивчивши матеріали судової справи №201/8749/19, провадження №1-кп/202/465/2019, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Положення ст.ст. 75, 76 КПК України зазначають підстави відводу щодо судді, слідчого судді.
Згідно з вимогами ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75, 79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.
Згідно з ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого ч. 3 ст. 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Пунктом 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли би виникнути сумніви у неупередженості судді.

Згідно з п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень відносно сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, а саме: вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення.

Практика Європейського Суду з прав людини свідчить, що право на безсторонній суд включає як об`єктивні, так і суб`єктивні елементи (рішення у справах «П`єрсак проти Бельгії від 1.10.1982 р.; «Де Куббер проти Бельгії» від 26.10.1984р).

Об`єктивний критерій безсторонності полягає в тому, щоб встановити, чи існували при розгляді справи факти, які ставлять під сумнів незалежність судді.

Суб`єктивний критерій безсторонності полягає у відсутності упередженості або тенденційності в поведінці судді при розгляді конкретної справи.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» встановлено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

У свою чергу, поняття «обставини, які викликають сумнів у його неупередженості» є оціночним, використання якого залежить від правосвідомості особи, яка його застосовує та з`ясовує його сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

За загальним правилом існує презумпція особистої безсторонності доти, доки не доведено інше. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 9 КПК України є обов`язковою для застосування під час здійснення кримінального провадження, при наданні оцінки безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспекти. Зокрема, у справах «Гаусшильдт проти Королівства Данії» та «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначено, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття у справі «Гаусшильдт проти Королівства Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При цьому, суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо нього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, його прихильностей чи уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчить про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду з прав людини підтримав і Верховний Суд України у справі № 5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01 березня 2012 року).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Однак, наведені в заяві судді ОСОБА_3 підстави не можна визнати такими, що свідчать про її упередженість або виключають можливість її участі у розгляді заяви про відвід судді ОСОБА_5 , оскільки вони не містять ознак жодної з обставин, передбачених ст. 75 КПК України.

Посилання в заяві про самовідвід суддею ОСОБА_3 на те, що вона є заявником і потерпілою у іншому кримінальному провадженні № 0000231 від 08.05.2018 року за фактом втручання ОСОБА_4 в діяльність суддів, в якому ОСОБА_4 був допитаний в якості свідка, що може викликати сумнів в її неупередженості не можуть бути взяті до уваги, оскільки при розгляді заяви про відвід судді ОСОБА_5 суддею ОСОБА_3 підлягає з`ясуванню лише можливість розгляду нею заяви про відвід судді ОСОБА_5 , тобто вирішення питання наявності чи відсутності підстав, передбачених ст. ст. 75, 76 КПК України, для відводу судді ОСОБА_5 , а саме можливості його участі у судовому провадженні щодо розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , будь-які процесуальні рішення у такому кримінальному провадженні суддею ОСОБА_3 не приймаються.

Враховуючи те, що в судовому засіданні не були встановлені обставини, які б виключали можливість участі судді ОСОБА_3 в розгляді заяви обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.15, ч.3 ст.190 КК України про відвід судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_5 у розгляді кримінального провадження судова справа №201/8749/19, провадження №1-кп/202/465/2019 чи свідчили б про її особисту заінтересованість, або викликали обґрунтовані сумніви в її неупередженості під час розгляду заяви, вважаю за необхідне відмовити в задоволенні заяви про самовідвід.

Керуючись: ст. 75, ст. ст. 80, 81 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 про самовідвід при розгляді заяви обвинуваченого ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.190 КК України про відвід судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 у розгляді кримінального провадженнясправа №201/8749/19, провадження №1-кп/202/465/2019 - відмовити.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1