ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 201/8280/19 (пр. № 1-кп/201/903/2019), відомості про яке 10 липня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001735, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 08 липня 2019 року приблизно о 15 годині 00 хвилин, маючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , побачив у зовнішній кишені джинсів потерпілого ОСОБА_5 , грошові кошти загальною сумою 360 гривень, купюрами номіналом 100 гривень у кількості трьох купюр та купюрами номіналом 20 гривень у кількості трьох купюр, які визначив предметом свого злочинного посягання.

Після чого, ОСОБА_4 , знаходячись у вказаному місці та у вказаний час, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_5 спить, дістав із зовнішньої кишені джинсів, одягнутих на потерпілому, грошові кошти загальною сумою 360 гривень та поклав їх у власну кишеню брюк. Далі, ОСОБА_4 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, вийшов з квартири разом з викраденими грошовими коштами загальною сумою 360 гривень, покинувши місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився ними на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_4 таємно, шляхом вільного доступу викрав грошові кошти ОСОБА_5 спричинивши потерпілому майнову шкоду на загальну суму 360 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті.

Ухвалою суду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються визнані судом недоцільними. У зв`язку з чим суд не приводить не дослідженні докази винуватості обвинуваченого у мотивувальній частині вироку.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, раніше не судимий, вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, повністю відшкодував завдану шкоду, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання. Обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак, зі звільненням останнього від відбування покарання з випробувальним терміном, в порядку передбаченому ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам і наслідкам, даним про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який вину визнав у повному обсязі, повністю відшкодував завдану шкоду, раніше не судимий, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, а також обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 і відсутністю таких, що його обтяжують, а отже, всі ці дані у своїй сукупності свідчать про недоцільність призначення обвинуваченому покарання, пов`язаного з реальним його відбуттям, в той же час, призначення такого покарання із подальшим звільненням від його відбування з випробуванням є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення останнім нових злочинів, а також буде відповідати принципам справедливості, достатності і розумності.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом річного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: періодичного з`явлення для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомлення уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи і навчання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1