КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 21 серпня 2019 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою під час вирішення питання доцільності продовження строків тримання під вартою обвинуваченого в порядку ст. 331 КПК України, задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 по 29.09.2019 року включно.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_6 , діючи в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 21.08.2019 року та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування доводів поданої скарги апелянт, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, зазначає, що суд неповно, не всебічно дослідив обставини кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 , а прокурором не надано жодного доказу, що свідчив би про наявність підстав для застосування стосовно ОСОБА_7 будь-якого запобіжного заходу.
Також вказує, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, визначені статтею 177 КПК. При розгляді клопотання продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Апелянт вважає, що в порушення вимог ст.ст. 183, 177, 199 КПК України та положень викладених в судових актах Європейського суду з прав людини, судом повністю проігноровані переконливі доводи сторони захисту щодо відсутності ризиків передбачених ст. 177 КПК України, при цьому стороною обвинувачення не доведено, що заявлені ризики не зменшились або з`явились нові обставини.
Крім цього вказує, що на момент затримання ОСОБА_7 не вживав жодних дій з метою ухилення від органів досудового розслідування або суду, має постійне місце проживання та реєстрації, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, користується повагою односельчан, що у сукупності з іншими наявними в матеріалах справи даними свідчить про відсутність підстав для застосування до обвинуваченого виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти поданої захисником апеляційної скарги, перевіривши матеріали контрольного провадження №362/5244/18 та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 року у справі за конституційною скаргою ОСОБА_8 було вирішено визнати таким, що не відповідає Конституції Україн (є неконституційним), положення ч.2 ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Таким чином, ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в судді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

У відповідності з вимогами ч.3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

За приписами статті ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою суд повинен з`ясувати всі обставини з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції, враховуючи міру покарання за вчинення інкримінованого йому злочину, дані про особу обвинуваченого, дійшов висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки в судовому засіданні прокурором доведено, що ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 177 КПК України не відпали і продовжують існувати.

При цьому, суд врахував тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, а тому, з метою запобігти спробам переховуватися від суду, а також зважаючи на доведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, суд визнав доцільним продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Переглядаючи оскаржувану ухвалу суду в межах поданої апеляційної скарги захисника в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення, зазначивши, що обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на даний час відповідає його особі, характеру та тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Отже, враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, має високий ступінь суспільної небезпеки та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років, дані про особу ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства небезпечного для життя в момент його заподіяння, передбаченого ч.1 ст. 121 КПК України, які суд оцінює у сукупності з іншими наведеними вище даними, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки відсутні підстави вважати, що інший (менш суворий) запобіжний захід, може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також твердження захисника, що стороною обвинувачення не доведено, що заявлені ризики не зменшились або з`явились нові обставини, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 та встановлена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, при цьому, будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стороною захисту під час апеляційного розгляду не наведено.

Також слід зазначити, що на даній стадії кримінального провадження суд апеляційної інстанції не уповноважений досліджувати обставини вчинення кримінального правопорушення, перевіряти належність і допустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, а тому доводи захисника в частині недоведеності вини обвинуваченого не можуть бути предметом даного судового розгляду.

Крім цього, як зазначив прокурор під час апеляційного розгляду справи, оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 03.07.2019 року втратила свою актуальність, оскільки у даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 26.09.2019 року Обухівським районним судом Київської області ухвалено вирок, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
Цим же вироком запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 залишено у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

За таких обставин, ухвала Обухівського районного суду Київської області від 16.07.2019 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, винесена з додержанням вимог кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, про що ставиться питання в апеляційній скарзі його захисника.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 21 серпня 2019 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді тримання під вартою по 29 вересня 2019 року включно без зміни.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3