ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1713/19 Справа № 191/4284/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2019 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровськ, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше в силу ст.89 КК України не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 187 КК України,-

за участю учасників судового розгляду:

прокурора: ОСОБА_8

адвоката: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
встановила:
В апеляційній скарзі адвокат просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог, зазначає, що слідчому судді не було надано будь-яких доказів на підтвердження існування ризиків, передбаченим ст.177 КПК України. Адвокат заперечує доведеність та обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень.

Крім того, судом не враховано те, що ОСОБА_7 одружений, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем мешкання, має на утриманні неповнолітню дитину, працює та має батьків похилого віку.

Захисник вважає, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а слідчим суддею надано перевагу одним доказам та обставинам над іншими, а тих, що вказані стороною захисту, взагалі не взято до уваги.

Ухвалою слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2019 року задоволено клопотання слідчого СВ Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Синельниківської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 та застосовано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, обчислюючи строк тримання під вартою з моменту його затримання - з 20.11.2019 року 11 години 30 хвилин. Строк дії ухвали до 18 січня 2020 року до 11 години 30 хвилин.
Рішення слідчого судді обґрунтовано тим, що ОСОБА_7 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, працевлаштований за трудовою угодою з 31.10.2019 року, одружений, має на утриманні малолітню дитину, але обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у виді від 7 до 12 років позбавлення волі, проживає не за місцем реєстрації, на даний час не допитані всі свідки вчиненого кримінального правопорушення та не встановлені всі особи, причетні до вказаних злочинів, не встановлено місце знаходження викраденого майна, тому ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків та іншого підозрюваного який знаходиться в розшуку, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто наявні ризики, передбачені ч.1 п.п.3,5 ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які просили задовольнити апеляційну скаргу захисника, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали контрольного провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності з вимогами ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно з вимогами ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

В силу вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції ретельно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування процесуальних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 та доводи сторони захисту щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

При цьому, вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції відповідно до ст.178 КПК України, врахував дані про особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, працевлаштований за трудовою угодою з 31.10.2019 року, одружений, має на утриманні малолітню дитину, але обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у виді від 7 до 12 років позбавлення волі, проживає не за місцем реєстрації, на даний час не допитані всі свідки вчиненого кримінального правопорушення та не встановлені всі особи, причетні до вказаних злочинів, не встановлено місце знаходження викраденого майна, тому ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків та іншого підозрюваного який знаходиться в розшуку, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто наявні ризики, передбачені ч.1 п.п.3,5 ст. 177 КПК України та дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , у зв`язку з чим, доводи апеляції захисника в цій частині, є необґрунтованими

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_7 одружений, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем мешкання, має на утриманні неповнолітню дитину, працює та має батьків похилого віку, однак не є безумовними підставами для відмови в продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та самі по собі не можуть слугувати підтвердженням його належної процесуальної поведінки та відсутності ризиків, з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Всі викладені в апеляційній скарзі захисника доводи були об`єктом дослідження судом при продовженні строку дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 і їм надана належна оцінка.

Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги, не встановлено.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , які б були підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2019 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 187 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

------------------- ------------------- --------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4