ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/886/19 Справа № 183/941/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі Рисікової
за участю прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
його захисника - адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження № 00034914 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника - адвоката ОСОБА_8 , прокурора Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 , доповнення до апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_6 , -
В с т а н о в и л а:
цим вироком
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
1) 01 березня 2007 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 309 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; звільненого 29 травня 2012 року від відбування покарання умовно - достроково на 2 роки 19 днів;
2) 07 лютого 2017 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, за яке йому призначено покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2017 року, остаточно призначено ОСОБА_6 до відбуття - 7 років 3 місяці позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з моменту його затримання, тобто, з 07 грудня 2016 року.
Засудженому ОСОБА_6 зараховано в строк відбування покарання період його попереднього ув`язнення з 07 грудня 2016 року по 29 жовтня 2018 року включно, згідно з ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи (висновок № 147-17 від 19 січня 2017 року) у розмірі 176 грн. 20 коп.
Вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 07 грудня 2016 року близько 04 год. 15 хвил., знаходячись на АДРЕСА_2 , вирішив скоїти крадіжку чужого майна.
З метою реалізації даного замислу, зайшов на територію вказаного домоволодіння, де шляхом пошкодження вікна, таємно проник до житлового будинку. Втім, його злочинні дії були виявленні потерпілою ОСОБА_11 , яка зайшла до даної кімнати, та побачила ОСОБА_6 . Після цього обвинувачений, розуміючи, що його злочинні дії стали явними, наніс один удар кулаком в обличчя ОСОБА_12 , від чого вона впала на коліна, а потім ще один удар кулаком в ліве вухо та правою ногою в ліву ногу останній.
Придушивши волю потерпілої і можливість до опору, обвинувачений ОСОБА_6 заволодів наступним майном:
- грошовими коштами у сумі 200 грн.;
- двома срібними сережками, вартістю 48 грн.;
- дитячими санчатами, вартістю 450 грн.
і з місця скоєння злочину з викраденим майном зник.
В результаті даних злочинних дій і застосованого обвинуваченим до потерпілої насильства їй було спричинено тілесні ушкодження у виді травматичного дефекту 1-го зуба на верхній щелепі зліва, синців в області лівої вушної раковини, лівого колінного суглоба і лівої стопи, садна в області лівого ліктьового суглобу, які відносяться до легкого ступеню тяжкості, а також матеріальна шкода на загальну суму - 698 грн.
В апеляційних скаргах та доповненнях:
- обвинувачений просить вирок скасувати, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Стверджує, що в справі відсутні докази на підтвердження його винуватості, а висновки суду про це не відповідають фактичним обставинам.
На підтвердження своїх доводів посилається на покази потерпілої про те, що на місці події подряпала обличчя чоловіку, який на неї напав, та збила з його голови шапку. В той час, свідок ОСОБА_13 - продавець магазину, стверджувала, що обличчя у нього було пошкоджено до дня вчинення злочину. Вказані покази узгоджуються з поясненнями свідка ОСОБА_14 про те, що саме вона подряпала обвинуваченого на ґрунті побутової сварки.
Вказує на те, що судом не взято до уваги, що він лівша та не міг вдарити потерпілу по обличчю при обставинах зазначених в обвинувальному акті, крім того, його права нога має дефект.
Вважає, що суд не дав належної оцінки суперечливим показам свідка ОСОБА_15 оскільки той не пам`ятав кольору санчат, які купив в якості металобрухту, а також з якого металу вони були зроблені.
- Захисник просить вирок скасувати. Кримінальне провадження закрити в зв`язку з тим, що в суді не здобуті докази про доведеність винуватості ОСОБА_6 , а можливості їх отримати, вичерпані.
Вважає, що судовий розгляд по справі проведено неповно і необ`єктивно, не дана належна оцінка доводам сторони захисту про належність і допустимість доказів.
Вказує, що судом не перевірено версію обвинуваченого про те, що 07 грудня 2016 року той не зустрічався з потерпілою ОСОБА_12 , оскільки знаходився в іншому місці, що був одягнений в інший одяг, що ставить під сумнів доведеність його вини.
Посилається на покази у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_12 про те, що в день події на кухні не було світла, однак чітко бачила обличчя саме ОСОБА_6 , що під час проникнення до її житла, спричинила тому пошкодження обличчя. Між тим, посадовими особами поліції не були оглянуті нігті потерпілої ОСОБА_12 з метою виявлення та вилучення залишків слідів шкіри та крові особи, яка вчинила напад на неї.
Крім того, під час допиту ОСОБА_12 у суді та стверджувала, що з голови обвинуваченого ОСОБА_6 впала шапка, яка залишилася на місці пригоди, що останній був без рукавиць і торкався руками за предмети побуту. Однак, під час огляду місця події не було знайдено відбитки пальців рук обвинуваченого ОСОБА_6 . Тому, вважає, що посилання у вироку на ці докази, є необґрунтованими.
Вважає, що судом не дано належної оцінки твердженням ОСОБА_6 про те, що є лівшею, що його права рука не розвинута, тому наносити удари нею не мав фізичної можливості.
Також вважає, що не міг ОСОБА_6 наносити удари і правою ногою, в зв`язку із травмою в дитинстві, і неправильного зростання. Із вказаними вадами ОСОБА_6 був відсторонений від проходження служби в Збройних силах.
Судом при дослідженні доказів не було взято до уваги покази свідка ОСОБА_16 , яка бачила пошкоджене обличчя обвинуваченого ОСОБА_6 перед тим, як відносно ОСОБА_12 було скоєно злочин, в зв`язку з чим, та звернулася до поліції. Ці пояснення спростовують посилання останньої, але судом вони залишені без уваги. Належна оцінка їм не дана.
Зазначає, що працівниками Новомосковського ВП ГУНП у Дніпропетровській області, з порушенням вимог ст. ст. 104, 105, 237 КПК України було здійснено вилучення та огляд речей обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме, без його участі та присутності понятих, тому отримані під час цього дані є, на його думку, нелегітимними.
Вказує на суперечності в протоколі щодо місця вилучення санчат у свідка ОСОБА_17 , згідно з яким видав їх працівникам поліції по вул. Спаська, буд. 13, у м. Новомосковську, а у підписаному ним протоколі вказана адреса - АДРЕСА_3 , (адреса його проживання). Дані протиріччя не зміг пояснити в засіданні. На думку захисту даний свідок підтвердив сфабрикованість протоколу про огляд та вилучення речового доказу, на що суд не звернув уваги.
Також не звернув суд уваги і на те, що санчата, які впізнавала та отримувала потерпіла ОСОБА_18 не мають пошкоджень.
- Прокурор просить вирок щодо ОСОБА_6 змінити, у зв`язку з не правильним тлумаченням закону, яке суперечить його змісту, та ухвалити свій вирок, яким визнати ОСОБА_6 винуватим у злочині, передбаченому ч. З ст. 186 КК України та призначити йому покарання за даним законом у виді - 6 років 6 місяців позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначеного покарання з покаранням за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2017 року, остаточно призначити ОСОБА_6 до відбуття - 7 років 3 місяці позбавлення волі.
Зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання період його попереднього ув`язнення з 07 грудня 2016 року по день набрання вироку законної сили, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції закону України №838-УІІІ від 26 листопада 2015 року, з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В іншій частині вирок залишити без змін.
В обгрунтування посилається на те, що відповідно до ч. 4 ст. 374 КПК України вирок повинен містити рішення про залік досудового тримання під вартою.
Так, у відповідності до резолютивної частини, покарання ОСОБА_6 в строк його відбування зараховано: період попереднього ув`язнення з 07 грудня 2016 року (фактичне затримання) по 29 жовтня 2018 року (винесення вироку) включно. Тобто, судом зараховано тільки строк перебування обвинуваченого в умовах слідчого ізолятору.
Однак, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 532 КПК України встановлено, що у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. На підставі ч. 4 ст. 532 КПК України судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанції, Верховного суду України набирають законної сили з моменту їх проголошення.
Таким чином, беручи до уваги вище вказані обставини, вважає, що судом фактично не зараховано у строк попереднього ув`язнення період перебування обвинуваченого з дати винесення вироку, тобто, з 29 жовтня 2018 року, по дату набрання вироком законної сили.
В доповненнях до апеляційної скарги захисник просить вважати вірним його прохання в резолютивній частині апеляційної скарги, що вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2018 року щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , як зазначено в його апеляційній скарзі), скасувати і закрити кримінальне провадження в зв`язку з тим, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи у суді і вичерпані можливості їх отримати.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника про відсутність доказів винності ОСОБА_6 і про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, прокурора, який наполягав на своїх вимогах, колегія суддів, обговоривши доводи викладені в апеляційних скаргах і доповненнях до них, перевіривши матеріали провадження, вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, вимоги викладені в скаргах обвинуваченого і його захисника необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Посилання у апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 і його захисника на неповноту та необ`єктивність судового слідства, на невідповідність висновків суду про його винність у вчиненні інкримінованих йому дій фактичним обставинам справи є безпідставними.
Матеріалами справи встановлено, що судове слідство по ній проведено з дотриманням процесуального закону, а висновки суду про винність ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за який його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.
В обгрунтування свого висновку про винність ОСОБА_6 суд, насамперед, послався на показання потерпілої ОСОБА_12 , які та давала під час досудового слідства, будучі допитаною про обставини злочину, при проведенні слідчого експерименту після роз`яснення їй прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. ст. 56, 57 КПК у присутності понятих із застосуванням фотозйомки.
Як свідчить проведений судом аналіз, ці показання ОСОБА_12 відзначалися послідовністю і узгодженістю між собою і містили дані щодо часу, місця, мотиву, способу застосування до неї насильства, наслідків таких дій та інших фактичних обставин злочину, які складають елементи кримінально-караного діяння, і які визнані доведеними судом і викладені в мотивувальній частині вироку.
Суть пояснень ОСОБА_19 зводилась до того, що в день події, а саме 07 грудня 2016 року о 04 год. 15 хвил., знаходячись у себе за місцем мешкання, у приміщенні кухні почула гуркіт посуду, де на столі побачила обвинуваченого ОСОБА_6 , який став вимагати гроші і на підтвердження реальності своїх намірів, наніс декілька ударів кулаком в обличчя. Побоюючись продовження застосування насильства, передала тому гроші, сережки. Забрала у нього лопату і подряпала обличчя. Під час чого з нього спала шапка і залишилась в кухні. Виходячи з дверей, той відкритим способом викрав дитячі санчата. Стверджувала, що не дивлячись на темний час доби, приміщення кухні добре висвітлювалось, тому детально запам`ятала риси обличчя, статуру, одяг ОСОБА_6 , тому впевнено впізнала останнього при проведенні відповідної процесуальної дії, про що було складено протокол.
Аналогічні пояснення потерпіла ОСОБА_12 давала і підтвердила їх з демонстрацією на місці події під час слідчого експерименту про відтворення обстановки і обставин події, що зафіксовано у протоколі зазначеної процесуальної дії (т. 1 а.с. 85-93).
Судом взято до уваги, що показання ОСОБА_12 щодо обставин, які підлягають доказуванню у справі і складають об`єктивну і суб`єктивну сторони інкримінованого ОСОБА_6 злочину, містять подробиці подій, які могли знати лише особи, які були безпосередніми учасниками події і знаходились на місці в момент вчинення таких дій.
Вірність повідомлених потерпілою даних про обставини вчинення злочину засвідчена власноручними записами та підписами останньої та інших учасників процесуальної дії, зокрема понятих та посадових осіб, які брали участь у відповідних процесуальних діях, без будь-яких зауважень.
Показанням ОСОБА_6 суд дав належну оцінку, ретельно перевірив його версію про недоведеність його вини, яка обґрунтовано, з наведенням доказів, визнана безпідставною, та такою, що спростована об`єктивними даними у справі.
Узгоджені з викривальними показами обвинуваченого ОСОБА_6 дані містяться:
-в протоколі про впізнання потерпілою ОСОБА_12 по фотознімкам обвинуваченого ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 64);
-в протоколі огляду 07 грудня 2016 року місця події і вилучення в будинку потерпілої ОСОБА_12 чоловічої шапки чорного кольору (т. 1 а.с. 57-63);
-в показах свідка ОСОБА_17 про те, що приймав дитячі санчата у ОСОБА_6 в якості металобрухту саме за адресою АДРЕСА_4 і видавав їх співпрацівникам поліції за цією ж адресою;
-в протоколі про впізнання потерпілою ОСОБА_12 викрадених у неї санчат, вилучених у свідка ОСОБА_17 , які йому здав ОСОБА_6 після злочину (т. 1 а.с. 108);
-в протоколі про затримання ОСОБА_6 в день події - 07 грудня 2016 року і про вилучення у останнього одягу в присутності понятих (т. 1 а.с. 65-68);
-в показах свідка ОСОБА_20 про те, що у його присутності співпрацівники поліції вилучили у ОСОБА_6 куртку з плямами бурого кольору і про те, що у останнього на обличчі були пошкодженні ділянки шкіри;
-у висновках біологічного і молекулярно-генетичного порівнювального аналізу та виявлення спів падіння слідів крові на куртці ОСОБА_6 з генотипом потерпілої ОСОБА_12 з ймовірністю 99,99999% (т. 1 а.с. 99; 100-102; 104; 130-134);
-у висновках судово-медичного і додаткового судомо-медичного дослідження потерпілої ОСОБА_12 про виявлення у неї легких тілесних ушкоджень і про те, що вони могли утворитися при обставинах, на які та посилалась при проведенні слідчого експерименту (т. 1 а.с. 82-83; 84);
-в інших доказах, докладно проаналізованих і оцінених у вироку.
Наведеними у вироку даними спростовані твердження обвинуваченого про відсутність у справі доказів його винності у вчиненні інкримінованого йому злочину, про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та про неповноту і необ`єктивність досудового і судового слідства.
Судом не залишена без уваги і належним чином перевірена версія обвинуваченого про те, що в день події знаходився в іншому місці. Вона не знайшла свого підтвердження і була спростована детально проаналізованими судом показами потерпілої ОСОБА_12 , в тому числі і під час слідчого експерименту про відтворення обстановки і обставин події, при впізнанні останньою обвинуваченого ОСОБА_6 і викрадених у неї санчат, про виявлення її слідів крові на одягу останнього і в другими даними.
Дана оцінка судом показам свідків ОСОБА_21 і ОСОБА_22 .
З посиланням на те, що остання є співмешканкою ОСОБА_6 , а покази ОСОБА_21 не узгоджені з іншими доказами, визнані неспроможними.
Перевірені судом твердження обвинуваченого про процесуальні порушення органом досудового слідства при вилученні у нього куртки без участі понятих.
З посиланням на досліджений протокол затримання і покази свідка ОСОБА_20 понятого, суд визнав їх такими, які суперечать об`єктивній реальності, а протокол про затримання і вилучення у ОСОБА_6 одягу таким, який відповідає вимогам процесуального закону. Про те, що вказані заходи проводились в правових межах, свідчить відсутність зауважень від обвинуваченого і його захисника після складання такого протоколу.
Безпідставними вважає колегія суддів доводи захисника про те, що 07 грудня 2016 року ОСОБА_6 здавав металобрухт жінці. Такі твердження спростовані показами свідка ОСОБА_17 про те, що саме він і саме у ОСОБА_6 приймав санчата, які потім були вилучені співпрацівниками поліції. Видно, що даний свідок допитаний в судовому засіданні. Його покази не суперечили іншим даним по справі. Тому підстав сумніватися в їх об`єктивності колегія не знаходить.
Не може колегія погодитись з посиланнями захисту про те, що викривальні покази потерпіла давала під тиском працівників поліції.
Із справи вбачається, що остання неодноразово була допитана органом слідства, а також в судовому засіданні. Її покази перевірялись при проведенні слідчого експерименту після роз`яснення її прав у присутності понятих із застосування фотозйомки, тобто, в умовах, які виключали здійснення на неї будь-якого тиску. Вірність повідомлених нею даних про обставини вчинення ОСОБА_6 злочину засвідчена її власноручними записами і підписами та підписами інших учасників процесуальної дії, зокрема понятих та посадових осіб, які брали участь у відповідній процесуальній дії, без будь-яких зауважень.
Не викликають у колегії суддів сумнівів покази потерпілої ОСОБА_12 про те, що в темний час доби змогла розгледіти риси обличчя обвинуваченого ОСОБА_6 .
Видно, що остання одразу після події наполягала на тому, що може впізнати по характерним ознакам особу, яка проникла до її будинку. Вона посилалась на конкретні дані. Її покази, в тому числі, і в даній частині, були однаковими, вони узгоджувались з іншими даними про характер і локалізацію заподіяного нею спротиву і спричиненого, в результаті цього пошкодження ОСОБА_6 . Про характер і локалізацію застосованого до неї насильства і про те, що такі пошкодження могли бути заподіяні при обставинах, на які вона посилається.
Сукупність вказаних даних свідчить про безпідставність доводів захисту про неможливість впізнання особи у зв`язку із темним часом доби.
Відповідно до вимог процесуального закону, орган досудового слідства приймає самостійні рішення для всебічного, об`єктивного розслідування справи з метою встановлення істини по ній. Крім того, досліджені судом в засіданні докази, свідчать про доведеність вини ОСОБА_6 у злочині, за який його засуджено. Тому посилання сторони захисту на те, що даним органом не відбиралися у потерпілої зразки для експертного дослідження піднігтьового вмісту, не може свідчити про неповноту досудового слідства.
Безпідставними є твердження захисника про недоведеність належності обвинуваченому шапки вилученої з місця події.
Обговорюючи дані доводи, колегія звертає увагу на те, що дана версія виникла під час апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції. Під час же досудового слідства і судового розгляду справи, останній, а також обвинувачений не висували такі доводи. Між тим, покази потерпілої були стабільними і послідовними, як при досудовому слідстві, так і при розгляді справи в суді, в тому числі, і про те, що шапку залишив на місці пригоди саме обвинувачений ОСОБА_6 . Отже сумніватися в об`єктивності показів останньої, у колегії не знаходиться.
До неспроможних відносить колегія суддів посилання захисту на фізичні вади обвинуваченого ОСОБА_6 , які були перешкодою для застосування насильства щодо потерпілої.
Як вже звертала колегія суддів увагу, покази потерпілої ОСОБА_12 щодо часу, місця, мотиву, способу застосування до неї насильства та погроз, наслідків таких дій та інших фактичних обставин злочину, які складають елементи кримінально-караного діяння, і які визнані доведеними судом і викладені в мотивувальній частині вироку, відзначались послідовністю і узгодженістю між собою і з другими доказами. Її покази щодо обставин злочину були предметом неодноразової перевірки на стадії досудового і судового слідства. Перевірялись під час слідчого експерименту і експертного дослідження. Із отриманих даних вбачається, що всі тілесні ушкодження, виявлені у потерпілої, могли утворитися при обставинах, на які та показувала, і як це вказано в обвинувальному акті і вироку суду першої інстанції. Підстав сумніватись в об`єктивності цих висновків колегія суддів не знаходить. Тому посилання сторони захисту на фізичні вади обвинуваченого, як на спростування показів потерпілої розцінюються колегією суддів неспроможними.
Не може погодитись колегія з твердженнями захисту про сфабрикованість органом слідства протоколу про вилучення у ОСОБА_17 санчат. Суперечності в протоколі в адресі місця вилучення були предметом перевірки суду першої інстанції. В результаті, судом встановлено, що вони приймались і вилучались за адресою: АДРЕСА_4 . Крім того, свідок не заперечував, що така подія мала місце саме за вказаною адресою.
Таким чином, наведеним у скарзі обвинуваченого і його захисника доводам суд дав належну оцінку. З посиланнями на відповідні докази, вони обґрунтовано визнані неспроможними, тому підстав для їх задоволення колегія суддів не знаходить.
Отже, давши аналіз зібраним у справі доказам у їх сукупності, та належним чином їх оцінивши, суд обгрунтовано визнав ОСОБА_6 винним у вчиненні ним зазначеного у вироку злочину, за який його засуджено, а його дії вірно кваліфіковано за ст. 186 ч. 3 КК.
Обговорюючи доводи прокурора, звертається увага на те, що в апеляції він просить вирок змінити, ухвалити свій, яким зарахувати ОСОБА_6 в строк відбуття покарання період попереднього ув`язнення з 07 грудня 2016 року по день набрання вироком сили згідно з ч. 5 ст. 72 КК з розрахунку один день ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Колегія вважає такі вимоги підлягають задоволенню тільки в частині зарахування ОСОБА_6 в строк відбування покарання період його попереднього ув`язнення з 30 жовтня 2018 року по дату набрання вироком законної сили, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки у відповідності до вимог ч. 2 ст. 532 КПК України у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На підставі ч. 4 ст. 532 КПК України судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанції, Верховного суду України набирають законної сили з моменту їх проголошення.
Таким чином, судом першої інстанції в порушення наведених норм процесуального закону зараховано тільки строк перебування обвинуваченого в умовах слідчого ізолятору.
Усунення такого порушення, допущеного судом першої інстанції, тягне за собою саме зміну вироку, а не ухвалення свого, відповідно до ст. 420 КПК. Тому суд апеляційної інстанції змінює його тільки в частині зарахування строку перебування попереднього ув`язнення обвинуваченого в указаний вище термін.
В іншій частині вирок слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 з доповненнями до неї, - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу прокурора Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 ,- задовольнити частково.
Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_6 змінити.
Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_6 період його попереднього ув`язнення: з 30 жовтня 2018 року по 31 травня 2019 року включно на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року, з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4