ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/4340/18 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/2789/19 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.309, ч.2 ст.307 КК України
УХВАЛА
Іменем України
16 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 25.07.2019р. відносно ОСОБА_8 , -
ВСТАНОВИЛА:
Вищевказаною ухвалою продовжено ОСОБА_8 , який обвинувачується, у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.309, ч.2 ст.307 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 22.09.2019 року включно.

Суд першої інстанції враховував, що ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309, ч.2 ст.307 КК України, за яке, у разі визнання його винуватими, може бути призначене покарання до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Крім того, суд першої інстанції виходив із того, обвинувачений раніше вже мав судимість за вчинення аналогічного злочину, а тому ризики, передбачені ст.177 КПК України, які існували під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшились і існують на даний час.
В апеляційній скарзі обвинувачений проситьскасувати ухвалу та змінити запобіжний захід з триманням під вартою на домашній арешт. В обґрунтування своєї апеляційної скарги обвинувачений вказує на те, що судом першої інстанції не враховано те, що він хворіє на цукровий діабет, туберкульоз, серцеву ішемію та в нього порушення координації рухів і йому потрібно переоформити групу інвалідності.
Вислухавши доповідь судді, думку сторони захисту, які вважали рішення суду не правомірним і просили задовольнити апеляційну скаргу, а також думку прокурора, який вважав рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження прокурором у кримінальному провадженні заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою, в той час, як обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, просили замінити запобіжний захід на більш м`який запобіжний захід на домашній арешт (т.1 а.с.26-28).
Зі змісту ч.1 ст.183 КПК України випливає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим цього Кодексу.
Як випливає з положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Отже, з наведених норм колегія суддів робить висновок, що суд першої інстанції розглядав клопотання прокурора у межах своїх повноважень з урахуванням чинного законодавства.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке, у разі визнання його винуватим, може бути призначене покарання до 10 років позбавлення волі з конфіскацією. Обставини, що характеризують обвинуваченого свідчать, що обвинувачений раніше вже відбував покарання у виді позбавлення волі але як свідчать матеріали цього кримінального провадження на шлях виправлення не став.
Вищенаведені обставини переконують колегію суддів в обґрунтованості висновків суду першої інстанції в необхідності продовження тримання під вартою.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини («Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України»), згідно якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, приймаючи до уваги, що висновки суду підтверджуються дослідженими у суду доказами, колегія суддів, приходить до переконання про відсутність підстав для скасування чи зміни судового рішення суду першої інстанції.
Крім того, 09.09.2019р. ухвалою суду першої інстанції було продовжено строк запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 тож дія оскаржуваної ухвали на час розгляду апеляційної скарги вже закінчилась.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 25.07.2019р. відносно ОСОБА_8 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Головуючий

Судді