Справа № 128/2358/19
Провадження №11-кп/801/1202/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді: ОСОБА_3 ,
суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
при секретарі ОСОБА_6 ,
за участю прокурора ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 03 вересня 2019 року,
якою відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 21 листопада 207 року Дніпровським районним судом м. Києва, за ст.15 ч.2, 186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі. Згідно ст.72 КК України зараховано залік з 01.06.2017 року по 21.12.2017 року з розрахунку 1 день ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі.

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

До Вінницького районного суду Вінницької області надійшло клопотання Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)» про застосування до засудженого ОСОБА_8 , умовно-дострокового звільнення від відбування покарання згідно ст.81 КК України, яке мотивоване тим, що засуджений ОСОБА_8 відбув 2/3 строку покарання, сумлінною поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.
Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 03 вересня 2019 року у задоволенні клопотання Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)» про застосування до умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного покарання відносно засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовлено.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 поданій в інтересах засудженого ОСОБА_10 просить задовільнити апеляційну скаргу, ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 03 вересня 2019 року скасувати повністю, ухвалити нову ухвалу, якою задоволити клопотання від 05.08.2019 року Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)» про застосування до умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного покарання відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засудженого Дніпровським районним судом м. Києва за ст.15 ч.2, 186 ч.2 КК України, початком строку є 01.06.2017 р., закінченням строку є 11.11.2020 р.
Апеляційна скарга мотивована тим, що районним судом не враховано, що ОСОБА_8 зареєстрований у АДРЕСА_1 , одружений з ОСОБА_11 , від спільного шлюбу має малолітню дтину ОСОБА_12 , 2010 року народження, а також на його вихованні перебуває дитина від першого шлюбу дружини, не була досліджена позитивна характеристика засудженого. Не було враховано, що в місцях позбавлення волі ОСОБА_8 знаходиться з 01.06.2017. В ДУ «Стрижавська ВК (№81)» прибув 23.02.2018, характерезується посередньо. Один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, дане стягнення погашене у встановленому законом порядку, отримував заохочення двічі. Згідно вироку суду виконавчих листів до установи не надходило. На профілактичному обліку не перебуває.

Позиції учасників судового провадження

Захисник- адвокат ОСОБА_9 та засуджений ОСОБА_8 подану адвокатом апеляційну скаргу підтримали та наполягали на її задоволенні, посилаючись на викладені в ній доводи.
Прокурор ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а ухвалу районного суду без змін як законну та обґрунтовану.
Мотиви суду

Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника, прокурора, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як визначено ч.2 ст.370 КПК України, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом.

Так, відповідно до вимог ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Крім того у п.п. 2, 17, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно-корисної праці та потреби в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Слід зазначити, що висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався та належним чином мотивував своє рішення.

Зокрема, відмовляючи у задоволенні клопотання Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)» про застосування до засудженого ОСОБА_8 умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного йому покарання, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_8 засуджений вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ст.15 ч.2, 186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі. Де згідно ст.72 КК України зараховано залік з 01.06.2017 року по 21.12.2017 року з розрахунку 1 день ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі. Станом на час розгляду клопотання засуджений відбув 2/3 строку покарання, підлягає умовно-достроковому звільненню за формальними ознаками лише з 12.07.2019.
Крім того, районним судом було враховано й те, що ОСОБА_8 раніше неодноразово був засуджений за вчинення умисних корисливих злочинів, був звільнений від відбування покарання умовно-достроково, після чого належних висновків не зробив та знову вчинив умисний корисливий злочин.
Враховуючи тяжкість вчиненого ним злочину, його поведінку під час відбування покарання, наявність трьох дисциплінарних стягнень за час відбування покарання та двох заохочень лише протягом останнього часу, а також відомості про працевлаштування в установі лише з червня 2019 року, районним судом не було встановлено таких ґрунтовних даних про поведінку засудженого ОСОБА_8 , його ставлення до праці та його особу, які свідчать, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і свідчить про можливість звільнення від подальшого відбування покарання умовно-достроково. Таким чином, суд першої інстанції вважав передчасним вирішення питання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 , а тому дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні даного клопотання.

Колегія суддів апеляційного суду повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він є законний та обґрунтований. Колегія суддів переконана, що в матеріалах провадження відсутні такі ґрунтовні дані про поведінку засудженого та його особу, які свідчать, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним, так як минуло ще недостатньо часу для його виправлення та можливості умовно-дострокового звільнення. Разом з тим, суд враховує те, що ОСОБА_8 неодноразово був засуджений за вчинення умисних корисливих злочинів, і уже був звільнений від відбування покарання умовно-достроково, проте, належних висновків не зробив та знову вчинив умисний корисливий злочин.
На думку колегії суддів, поведінка засудженого ОСОБА_8 може свідчити лише про його намагання дотримуватися умов відбуття покарання, а не про сумлінність його поведінки, оскільки наявність у засудженого як заохочень, так і дисциплінарних стягнень є у даному випадку недостатнім для доведення ним свого виправлення.

Відповідно до ч.1 ст.6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки.

Прийняття рішення про умовно дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

На думку апеляційного суду процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Аналізуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції під час розгляду клопотання засудженого повністю дотримався вимог кримінального закону та розділу 8 КПК України, та обґрунтовано дійшов висновку про відсутність достатніх ознак, які вказували б на виправлення засудженого.
Викладені апелянтом в апеляційній скарзі обставини були в повній мірі перевірені та враховані судом першої інстанції при прийняті рішення.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції повністю відповідають фактичним обставинам справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 03 вересня 2019 року , якою відмовлено у задоволенні клопотання ДУ «Стрижавська виправна колонія №81» про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного покарання відносно засудженого ОСОБА_8 - залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: /підпис/

ОСОБА_3 ОСОБА_5 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом.
Суддя ОСОБА_3