Справа № 626/1662/17
Провадження № 1-кп/626/10/2019
УХВАЛА

01 жовтня 2019 року м. Красноград

Красноградський районний суд Харківської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000024 від 05.12.2014 за обвинуваченням ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Попівка Красноградського району Харківської області, громадянки України, освіта середньо-спеціальна, приватного підприємця, яка зареєстрована по АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

09 жовтня 2017 року до Красноградського районного суду Харківської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000024, складений 03 жовтня 2017 року старшим слідчим СВ Красноградського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 та затверджений начальником Красноградського відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_7 .

У зв`язку з закінченням повноважень судді Красноградського районного суду Харківської області ОСОБА_8 , 21 січня 2019 року обвинувальний акт було передано для розгляду судді ОСОБА_1 .

Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 23 січня 2019 року вищезазначене кримінальне провадження № 0000024 призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні 14 лютого 2019 року, але неодноразово відкладалося.

Відповідно до висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, 14 травня 2014 року остання, здійснюючи повноваження щодо розпорядження , управління та зберігання автомобіля Hyundai Elantra, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував у спільній частковій власності ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, направленим на привласнення чужого майна - ідеальної частки вказаного автомобіля, з метою незаконного збагачення, по корисливим мотивам , ввівши в оману працівників ТОВ "Крупець", з використанням особи, не встановленої під час досудового розслідування, здійснила продаж транспортного засобу Hyundai Elantra, вартість якого станом на 13.05.2014 склала 174583 грн., чим заподіяла потерпілому ОСОБА_4 збитки на 87292 грн

За вказаних обставин ОСОБА_9 обвинувачується за ч.1 ст.191 КК України -привласнення чужого майна, що перебувало у віданні особи.

В підготовчому судовому засіданні прокурор, обвинувачена просили призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч.1 ст.191 КК України.

Потерпілий ОСОБА_4 просив повернути обвинувальний акт прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України, згідно письмового клопотання направленого до суду 13 лютого 2019 року.

За таких обставин суд, вислухавши учасників судового засідання, вивчивши обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000024 , приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка в свою чергу містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Зокрема, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення.

Як предбачено ч.4 ст.291 КПК України, до обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; 5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Під реєстром матеріалів досудового розслідування розуміється опис процесуальних документів, які є в кримінальному провадженні, і на які прокурор має намір посилатися при підтриманні державного обвинувачення.

Відповідно до вимог ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування, види заходів забезпечення кримінального провадження, дату і строк їх застосування.

Суд зазначає, що доданий до обвинувального акту реєстр матеріалів досудового розслідування не містить всіх реквізитів процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування, в ньому не в повному обсязі зазначено найменування процесуальних дій, час їх проведення та види заходів забезпечення кримінального провадження.

Всупереч вимогам п. 1 ч. 2 ст. 109 КПК зазначений реєстр містить відомості про дату проведення процесуальних дій і лише частково містить відомості про час їх проведення.

Відповідно до ч. 4 ст. 278 КПК дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Однак, як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, в ньому відсутні будь-які дані про внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення конкретно обвинуваченою, про що свідчить відсутність відомостей про повідомлення ОСОБА_5 про підозру від 11.08.2017 за ч.1 ст.191 КК України, згідно реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000024 від 05.12.2014.

Не дотримано вимоги ч.4 ст.291 КПК України про те, що до обвинувального акта додається розписка підозрюваного про отримання копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, при цьому до суду разом з обвинувальним актом направлено цивільний позов від 24 жовтня 2016 року про стягнення на користь ОСОБА_4 матеріальних збитків в сумі 513864,6 грн. та моральної шкоди в розмірі 1500000 грн.

Обвинувачення, як зазначено в п.13 ст.3 КПК України, це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно вимог кримінального процесуального закону формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

Суд дійшов висновку про наявність недоліків обвинувального акту, які є обґрунтованими підставами для його повернення прокурору.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту "а" частини третьої статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Норми КПК України покладають на суд обов`язок роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення (ст. 348 КПК України), а потерпілому надає право підтримувати обвинувачення у випадку відмови прокурора від державного обвинувачення, а також ряд інших прав, безпосередньо пов`язаних з обвинуваченням (ст.56 КПК України).

Європейський суд з прав людини у справі "Абрамян проти Росії" від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного

він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі "Камасінскі проти Австрії" № 9783/82, п. 79).

Крім того, Суд констатував, що положення підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно

аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 у справі "Пелісьєта Сассі проти Франції", п.52).

Практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується саме змісту фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд з прав людини покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи ("Девеер проти Бельгії" від 27 лютого 1980 року).

Конкретності саме змісту обвинувачення стосується й рішення Європейського суду у справі "Маттоціа проти Італії" від 25 липня 2000 року.

Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом "b" п. 3 ст. 6 Конвенції.

Таким чином, висунуте особі обвинувачення повинно бути зрозумілим як сторонам кримінального провадження, так і суду.

Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, направлений до суду обвинувальний акт вказаним вимогам не відповідає.

Як зазначено в обвинувальному акті, ОСОБА_5 інкримінується вчинення злочину передбаченого ч.1 ст.191 КК України, як привласнення чужого майна, що перебувало у віданні особи, в той же час зазначено, що майно є спільною частковою власністю обвинуваченої та потерпілого, як осіб що перебували у зареєстрованому шлюбі, з виділенням ідеальних часток в розмірі 1/2 автомобіля Hyundai Elantra, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кожним, що може вказувати на неконкретність пред`явленого за цією статтею обвинувачення, чим може бути порушено право обвинуваченої на захист.

Суд погоджується з доводами потерпілого, які викладені у клопотанні до суду про те, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання конкретного обвинувачення , що суперечить п.5 ч.2 ст.291 КПК України. В тексті викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими під час досудового розслідування, міститься правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення ч.1 ст.191 КК України - привласнення чужого майна, що перебувало у віданні особи та одночасно вказано про право спільної власності як обвинуваченої так і потерпілого, як колишнього подружжя, на транспортний засіб, що може вказувати на неконкретність пред`явленого за цією статтею обвинувачення , чим може бути порушено право обвинуваченої на захист.

До обвинувального акту щодо ОСОБА_5 було додано розписку про отримання останньою копій обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування (а.п. 8 т.1), однак розписка щодо отримання обвинуваченою копії цивільного позову в матеріалах провадження відсутня.

Таким чином, відсутність розписки про отримання обвинуваченою ОСОБА_9 копії цивільного позову суд вважає таким, що знайшло своє підтвердження та суперечить вимогам п.3 ч.4 ст.291 КПК України.

З урахуванням наведеного вище, оскільки встановлена невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, суд прийшов до висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000024, складений 03 жовтня 2017 року не відповідає вимогам ч. 2, ч.4 ст. 291 КПК України, у зв`язку з чим підлягає поверненню прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 291, п. 3 ч. 3 ст. 314, ст. ст. 371, 372, 376 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання потерпілого ОСОБА_4 задовольнити.

Обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000014 від 03.10.2017 року з відповідними додатками стосовно ОСОБА_5 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України повернути начальнику Красноградського відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_7 як такий, що не відповідає вимогам КПК України. Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) діб з моменту її оголошення до Харківського апеляційного суду через Красноградський районний суд Харківської області та набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Суддя ОСОБА_1