Справа № 487/7666/18
Провадження № 1-кп/487/339/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2019 року м.Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарясудового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора прокуратури Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0003483 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Миколаєві, українця, громадянина України, що має сере освіту, одруженого, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.ст.15 ч.2, 186 ч.1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним:
06.09.2018 року приблизно о 23-10 годині ОСОБА_6 , перебував за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою АДРЕСА_2 , при цьому у нього виник злочинний намір направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, з корисливих мотивів з метою власного збагачення, ОСОБА_6 , з кишені куртки, яка висіла на стільці, таємно, шляхом вільного доступу, заволодів грошовими коштами у розмірі 300 грн., які належали потерпілому ОСОБА_4 .

В цей час дії ОСОБА_6 були помічені потерпілим ОСОБА_4 , який висловив йому зауваження.

Розуміючи що його дії стали явними для потерпілого, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізувати свій злочинний намір, діючи відкрито, продовжив утримувати викрадене майно при собі, та виконав усі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, однак злочин не було закінчено з причин, які не залежали від волі обвинуваченого, оскільки потерпілий ОСОБА_4 , в ході виниклої сварки, заволодів належними йому грошовими коштами, в наслідок чого ОСОБА_6 був позбавлений можливості розпорядитися викраденим на власний розсуд.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.2 ст.15 ч.1 ст.186 КК України та визнає його винуватим у закінченому замаху на відкрите викрадені чужого майна (грабежі).

Вказаних висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 встановлені обставини кримінального провадження не оспорювали, вважав за недоцільне дослідження доказів на їх підтвердження та беззастережно визнав свою винуватість, у скоєні вказаного кримінального правопорушення (злочину).

З урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї вини у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), судом в порядку ст..349 ч.3 КПК України, за недоцільністю не проводилось дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорювались. При цьому суд обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням характеризуючих ОСОБА_6 матеріалів.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Показання обвинуваченого ОСОБА_6 , який безпосередньо при допиті під час судового розгляду, пояснив, що 06.09.2018 року приблизно о 23-00 годині, прийшов до матері де та проживає спільно з ОСОБА_4 , за адресою АДРЕСА_2 . При цьому вирішив вчинити крадіжку та з кишені куртки, яка висіла на стільці, таємно, викрав грошові кошти у розмірі 300 грн.. Після чого його дії були помічені ОСОБА_4 , який зробив йому зауваження та вимагав повернути гроші. Коли він відмовився потерпілий викликав поліцію.

У скоєному щиро розкаявся.

Викладенні показання обвинуваченого ОСОБА_6 суд визнає належними, допустимими та достатніми доказами на підтвердження встановлених обставин кримінального провадження, оскільки вони отримані судом при його безпосередньому допиті у присутності захисника та є чіткими та послідовними щодо часу, місця та способу вчинення інкримінованого кримінального правопорушення (злочину), що свідчить про повне розуміння ОСОБА_6 пред`явленого та визнаного судом доведеним обвинувачення.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що проживає за адресою АДРЕСА_2 з матір`ю обвинуваченого. 06.09.2018 року приблизно о 23-00 годині до них прийшов ОСОБА_6 . Знаходячись у кімнаті він побачив, що обвинувачений забрав з кишені його куртки грошові кошти. Він просив їх повернути, однак ОСОБА_6 відмовився та він викликав поліцію.

Обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 за положеннями п.1 ч.1 ст.66 КК України є щире каяття у вчиненому злочині

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлено.

Вирішуючи питання, щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд виходить з загальних засад призначення покарання, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого та обставини, що пом`якшує покарання.

Так ОСОБА_6 , з урахуванням приписів ст..12 КК України, вчинено злочин середньої тяжкості.

Обвинувачений раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у Миколаївській обласній психіатричній лікарні не перебуває.

З 2016 року перебуває на обліку у Миколаївському обласному наркологічному диспансері з діагнозом РПП внаслідок вживання алкоголю зі шкідливими наслідками.

Відповідно до положень ст..65 КК України, виходячи з принципів законності, справедливості та вимог, щодо індивідуалізації та достатності покарання для виправлення засудженого та запобігання скоєнню ним нових злочинів, з врахуванням вищезазначених обставин, суд при обрані виду та міри покарання, вважає за необхідне та достатнє призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді громадських робіт у межах санкції ч.1 ст.186 КК України

У кримінальному провадженні цивільний позов не заявлено.

У кримінальному проваджені процесуальні витрати, визначені положенням ст..118 КПК України відсутні.

Питання щодо речових доказів слід вирішити з урахуванням положень ст..100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст.2,7,368,369,373,374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 120 (сто двадцяти) годин громадських робіт.

Речові докази у кримінальному провадженні паперовий конверт, в якому знаходяться змиви речовини бурого кольору, який перебуває у кімнаті зберігання речових доказів Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області (квитанція №215) знищити.

Речові докази у кримінальному провадженні грошові кошти у розмірі 300 грн., які перебувають на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_4 залишити у його розпорядженні.

На вирок може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченим.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1