Справа № 467/769/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2019 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка кримінальне провадження № 0000135 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17 квітня 2019 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Арбузинка Миколаївської області, українця, громадянина України, не працюючого, освіта повна середня, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:

Суд визнав доведеним, що 09 квітня 2019 року в обідній час, точний час досудовим розслідуванням встановити не вдалося, ОСОБА_4 проходячи по провулку Торговому в смт. Арбузинка Миколаївської області, помітив біля ОСОБА_5 , яка знаходилася в стані алкогольного сп`яніння, жіночу сумочку з її особистими речами, в зв`язку з чим у нього виник умисел на вчинення таємного викрадення майна ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 діючи умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій, їх караність, не маючи речових прав на майно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись тим, що ОСОБА_5 знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, шляхом вільного доступу таємно викрав її жіночу сумку вартістю 217 гривень, в якій знаходились: мобільний телефон марки "NOKIA" моделі "105", вартістю 106 гривень, жіночий гаманець вартістю 167 гривень та інші речі, які не мають матеріальної вартості, що належали ОСОБА_5 .

Після цього ОСОБА_4 місце злочину покинув розпорядившись викраденим майном ОСОБА_5 на власний розсуд, чим спричинив останній матеріальну шкоду в розмірі 490 гривень.

Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, визнав повністю, та показав суду, що дійсно в обідній час 09 квітня 2019 року він йшов по провулку Торговому в смт. Арбузинка Миколаївської області та помітив ОСОБА_5 , яка знаходилася в стані алкогольного сп`яніння, біля якої була жіноча сумочка з її особистими речами. Скориставшись тим, що остання знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, шляхом вільного доступу таємно викрав її жіночу сумку в якій знаходились: мобільний телефон марки "NOKIA" моделі "105", жіночий гаманець та інші речі, що належали ОСОБА_5 . Викраденим розпорядився на власний розсуд. У скоєному розкаюється, готовий нести покарання за вчинений злочин. З сумою матеріальної шкоди, завданої потерпілій погоджується.

Потерпіла ОСОБА_5 надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, покарання просила призначити на розсуд суду.
Суд провів судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, ураховуючи положення ст. 84 КПК України і оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні з точки зору належності, допустимості й достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Вказані показання обвинуваченого щодо часу і місця, де відбувалися події, способу вчинення кримінального правопорушення, суд визнає належними, оскільки вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, а також інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а саме: в частині перебігу подій, які мали місце, у тому числі наявності або ж відсутності у обвинуваченого умислу та щодо способу вчинення кримінального правопорушення (злочину), а також наслідків, що настали.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, обвинувачений погодився з недоцільністю дослідження усіх зібраних в ході досудового розслідування доказів, так як повністю згодний з обставинами, встановленими досудовим слідством та визнає їх.

Обвинувачений дав в судовому засіданні послідовні і логічні показання, які за своєю суттю та деталях збігаються з викладеними фактичними обставинами вчиненого кримінального правопорушення, а тому вони не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За такого, переконавшись, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин провадження та правову кваліфікацію своїх дій, за відсутності сумнівів в добровільності його позиції, роз`яснивши йому наслідки такого порядку розгляду справи та переконавшись, що він усвідомлює їх, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд з урахуванням думки учасників процесу, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для правильної кваліфікації дій обвинуваченого та призначення йому покарання у відповідності до положень Кримінального Кодексу України.

Зокрема, судом у порядку ст. 358 КПК України були досліджені такі докази, подані стороною обвинувачення:

- висновок судової товарознавчої експертизи від 24.05.2019 року № 19-572/573/574 згідно якої станом на 09.04.2019 року середньоринкова вартість з урахуванням ПДВ складає: жіночої сумки - 217 гривень; мобільного телефону марки "NOKIA" моделі "105"- 106 гривень; жіночого гаманця - 167 гривень.

Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи надані докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, доведених перед судом і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно зі ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Так, суд бере до уваги, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває,не перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , не перебуває на обліку Арбузинського МРВ філії ДУ "Центр пробації" в Миколаївській області, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий; має постійне місце проживання та реєстрації, добру характеристику з місця проживання, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), яке згідно ч. 3 ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, особливості й обставини вчинення правопорушення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, досудову доповідь відносно обвинуваченого, складену та долучену до матеріалів кримінального провадження інспектором Арбузинського МРВ філії ДУ "Центр пробації" в Миколаївській області про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк враховуючи середній ризик вчинення повторного вчинення кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, суд враховує відношення обвинуваченого до вчиненого, наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві, позицію сторони обвинувачення щодо призначення покарання та потерпілої, яка не має до обвинуваченого ніяких претензій матеріального та морального характеру, можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, та вважає достатнім і доцільним для виправлення та перевиховання призначити йому покарання у виді громадських робіт.

Як наслідок, визначене судом покарання у виді громадських робіт, на переконання суду, з огляду на відсутність передумов для застосування ст. 69, 75 КК України, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

А тому визначене судом покарання, його вид і розмір, за умови конкуренції інтересів суспільства та особи, яка піддається кримінальному переслідуванню, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

При цьому характер вчиненого кримінального правопорушення та відсутність будь-яких непомірних наслідків для інтересів суспільства, які б безумовно превалювали над принципом поваги до свободи особистості, не дають змогу прийти до висновку про необхідність призначення більш суворого покарання.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався.

В силу ст.. 118, 124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи на користь держави 2198 грн. 00 коп.
Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта, а саме за проведення судової товарознавчої експертизи на суму 2198 грн. 00 коп
Речові докази: жіноча сумка чорного кольору; мобільний телефон марки "NOKIA" моделі "105"; жіночий гаманець передані ОСОБА_5 під зберігальну розписку, залишити власнику ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти днів) з дня його проголошення.

Суддя Арбузинського

районного суду ОСОБА_1