490/127/18 09.12.2019
н/п 1-кп/490/16/2018
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/127/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005380 від 13.12.2017 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Миколаєві, є громадянином України, має повну загальну середню освіту, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні двох малолітніх дітей 2009 та 2012 року народження, працював помічником майстра в ПП " ОСОБА_4 ", є інвалідом 3 групи, раніше судимий: 17.05.2012 року Заводським районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.189 КК України до 3 років 24 дні позбавлення волі, на підставі ст.72 КК України зараховано у строк відбутого покарання строк його перебування під вартою з 11.08.2004 року по 04.09.2007 року та звільнено з-під варти у зв`язку з відбуттям строку покарання на час постановлення вироку; 20.02.2019 року Жовтневим районним судом Миколаївської області за ч.1 ст.122, ч.2 ст.146, ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 29.05.2019 року вирок суду від 20.02.2019 року залишено без змін, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

13.12.2017 року приблизно о 17:30 годині ОСОБА_3 , перебуваючи в маршрутному таксі №2, що знаходилось біля зупинки громадського транспорту "проспект Центральний" по вулиця 3-я Слобідська в м.Миколаєві, побачив у потерпілої ОСОБА_7 рюкзак, який вона тримала у лівій руці, після чого у ОСОБА_3 виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_3 , діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, підійшов ззаду до потерпілої ОСОБА_7 , відкрив рюкзак, звідки таємно викрав гаманець з грошовими коштами в сумі 464 грн. та направився до виходу з маршрутного таксі.

В подальшому, ОСОБА_3 , утримуючи вказане майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник та мав можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_7 майнову шкоду у розмірі 464 грн., однак, неподалік від місця вчинення кримінального правопорушення був затриманий.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України винним себе визнав в повному обсязі та підтвердив факт вчинення ним крадіжки майна потерпілої ОСОБА_7 за вищевикладених обставин. У вчиненому щиро кається.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України. При цьому, судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Так, як обвинувачений ОСОБА_3 визнав фактичні обставини справи, що викладені у наведеному вище формулюванні обвинувачення, і жоден з учасників процесу ці обставини не оспорює, суд вважає їх встановленими та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує, що він вчинив злочин середньої тяжкості, його особу, а саме те, що він є раніше судимим, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей 2009 та 2012 року народження, є інвалідом 3 групи, за місцем роботи характеризувався позитивно, за місцем проживання характеризується негативно, як обставину, що пом`якшує покарання - повне визнання вини та щире каяття, обставин, що обтяжують покарання - не встановлено.

Вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 20.02.2019 року ОСОБА_3 засуджений за ч.1 ст.122, ч.2 ст.146, ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 29.05.2019 року вирок суду від 20.02.2019 року залишено без змін.

Відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті.

На підставі вищевикладеного, а також приймаючи до уваги обставини скоєння злочинів, форму вини, мотиви та способи їх вчинення, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 неможливе без ізоляції від суспільства, і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України та з урахуванням положень ч.4 ст.70 КК України, що буде відповідати його особі і тяжкості вчиненого злочину, і буде необхідним та достатнім для його виправлення та перевиховання.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 15.12.2017 року відносно ОСОБА_3 по даному кримінальному провадженню було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 08.02.2018 року змінений на домашній арешт, строк дії якого закінчився 08.04.2018 року.

Цивільний позов по справі не заявлено, судові витрати відсутні.

Питання про речові докази суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 /два/ роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складення покарань за даним вироком та за вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 20.02.2019 року, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 /три/ роки 2 /два/ місяці.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_3 , у вигляді домашнього арешту - вважати таким, що припинив свою дію у зв`язку із закінченням строку, на який його було обрано.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати у відповідності до вироку Жовтневого районного суду Миколаївської області від 20.02.2019 року з 29 вересня 2018 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення останнього в межах даного кримінального провадження з 13.12.2017 року до 08.02.2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази:

- грошові кошти в розмірі 464 грн., 6 дисконтних карток та 3 картки "ПриватБанку", які були виявлені та вилучені в ході проведення огляду місця події за адресою: м.Миколаїв, пр.Центральний, на зупинці громадського транспорту "3-я Слобідська", та передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 - вважати повернутими за належністю.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий ОСОБА_1