У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 вересня 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі заявника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області від 24.01.2019 року ОСОБА_4 про відмову у задоволені клопотання у кримінальному провадженні № 0000557,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернулася із скаргою до слідчого судді на постанову слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000557 про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілою у кримінальному провадженні.
Скаргу мотивує тим, що 23.02.2019 року вона отримала постанову слідчого ОСОБА_4 про відмову у визнанні її потерпілою у кримінальному провадженні № 0000557 від 12.04.2016 р. за ч.1 ст. 191 КК України, що було відкрите за її ж повідомленням про злочин. Заявник вважає, що дана постанова не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, є не обґрунтована, оскільки підставою про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою є відсутність заподіяння їй будь-якої шкоди. Крім того ОСОБА_3 зазначає, що слідчим не виконано ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 18.07.2016 року про скасування постанови про відмову у визнанні її потерпілою, протягом тривалого часу слідчим не допитано її в якості потерпілої та не надано памятку потерпілої.
В звязку з вищенаведеним просить суд скасувати постанову слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні № 0000557.
В судовому засіданні вимоги скарги підтримала, просила їх задовольнити.
Суб`єкт оскарження слідчий, в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляду скарги повідомлений належним чином, жодних пояснень на адресу суду не скерував, обґрунтованість постанови про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання її потерпілою не підтримав. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали скарги та долучені до неї документи, вважаю, що така підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частина перша ст. 22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Судом встановлено, що 12.04.2016 року за заявою ОСОБА_3 до ЄРДР за № 0000557 було внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України.
В рамках зазначеного кримінального провадження ОСОБА_3 18.01.2019 року, подала до прокурора Ужгородської місцевої прокуратури заяву про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Згідно ч.2 ст.55 КПК України, права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.
Як слідує із вказаної статті, права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або зави про залучення її до провадження як потерпілого. Перевірка, розгляд та вирішення такої заяви законом не передбачаються, тому статусу потерпілого особа набуває автоматично. Цей момент може збігатися з початком кримінального провадження або мати місце після його початку.
Частина 5 ст. 55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Частиною 1 ст. 191 КК України передбачена відповідальність за привласнення чи розтрата чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні .
І зокрема ці обставини підлягають встановленню під час досудового розслідування і судового розгляду.
24 січня 2019 року старшим слідчим СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області капітаном поліції ОСОБА_4 винесено постанову , згідно якої у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 18.01.2019 року про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні частково відмовлено.
Рішення слідчого, викладене у формі постанови, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Обґрунтованим є рішення, прийняте на підставі обєктивно зясованих обставин, які підтверджені доказами.
Тобто, обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для кримінального провадження, висновки про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.
Вмотивованість рішення передусім свідчить про переконання в достовірності зібраних та досліджених доказів, на яких ґрунтуються висновки стосовно всіх питань, які необхідно вирішити під час прийняття рішення.
Підстави, з яких слідчим відмовлено у визнанні потерпілою ОСОБА_3 суперечать положенням КПК України, оскільки як вбачається з оскаржуваної постанови, слідчим належним чином не було перевірено факту спричинення заявнику шкоди, про які вона зазначає у заяві , слідчим не було взято до уваги посилання заявника на завдання шкоди.
При цьому не вказано, які саме дії проведено по встановленню виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, відсутні посилання на матеріали досудового розслідування, які б давали підстави прийти до висновку про існування очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про залучення до кримінального провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди зазначеної в частині першій статті 55 КПК України. Слідчим не надано оцінки обставинам наведеним ОСОБА_3 у заяві про залучення як потерпілої, щодо спричинення їй майнової шкоди, а відтак приходжу до переконання, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, передчасною та підлягає скасуванню.
Водночас слід зазначити, що в рамках даного кримінального провадження слідчим СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області 15.06.2016 року було винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою, яка ухвалою слідчого судді ОСОБА_5 від 18.07.2016 року скасована.
Враховуючи наведені обставини, вимоги ст.ст.55, 110 КПК України слідчим не дотрима-но, у зв`язку з чим зазначена постанова підлягає скасуванню.
Слід зазначити, що слідчий суддя не має правових підстав зобов`язувати слідчого визнавати ОСОБА_3 потерпілою, тому що це є компетенцією слідчого.

Відповідно до ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб,що не мають на те законних підстав, забороняється.
Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про : скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що постанова слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області від 24 січня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000557 про визнання її потерпілою - підлягає скасуванню.
Керуючись вимогами статей 55, 303, 306, 307, 309 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області від 24.01.2019 року ОСОБА_4 про відмову у задоволені клопотання у кримінальному провадженні № 0000557 задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області від 24.01.2019 року ОСОБА_4 про відмову ОСОБА_3 у задоволені клопотання у кримінальному провадженні № 0000557 про визнання її потерпілою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено і проголошено 27 вересня 2019 року о 08 год. 50 хв.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1