У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 серпня 2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у Миколаївській області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
обвинувачений ОСОБА_5 ,
захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 серпня 2019 року продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 діб до 06.10.2019 р. включно.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить ухвалу суду в частині продовження йому строку тримання під вартою скасувати, постановити нову, якою застосувати відносно нього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, в тому числі особисте зобов`язання або домашній арешт.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду в частині продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати, постановити нову, якою застосувати відносно нього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, в тому числі особисте зобов`язання або домашній арешт

Узагальнені доводи апелянтів.

Обвинувачений ОСОБА_5 вважає ухвалу незаконною, безпідставною, немотивованою.
Зазначає, що перебуває під вартою більше 2 років 3 місяців за обвинуваченням, яке визнане судом апеляційної інстанції не сформульованим, оскільки відсутні об`єктивна та суб`єктивна сторони злочину. Сторона обвинувачення не оскаржує зазначене рішення та не надає до суду змінений обвинувальний акт.
Вважає, що запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання буде достатньо для безперешкодного розгляду справи у суді (судовий розгляд ще не розпочався, обвинувальний акт перебуває у прокурора) і забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Захисник ОСОБА_6 вважає ухвалу незаконною, безпідставною, немотивованою.
Зазначає, що фактично ОСОБА_5 перебуває під вартою більше 2 років 3 місяців за обвинуваченням, яке визнане судом апеляційної інстанції не сформульованим, оскільки відсутня об`єктивна та суб`єктивна сторони злочину. Сторона обвинувачення вказану ухвалу не оскаржує, не надає змінений обвинувальний акт до суду.
Слідчим суддею не враховано того, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання в м. Миколаєві, міцні соціальні зв`язки, сім`ю, батьків та сестру, з якими весь час підтримує зв`язки, проживав у батьків, до затримання неофіційно працював, наміру переховуватись не має, органами досудового розслідування не надано будь-яких фактів та відомостей про те, що ОСОБА_5 раніше переховувався від досудового розслідування чи суду, вчинив інші злочини, за які йому вручено підозру.
Суд взяв до уваги попередні судимості обвинуваченого, проте не врахував вимог ст. 178 КПК України, які обов`язково повинні враховуватись при розгляді питання щодо запобіжного заходу.
Вважає, що запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання буде достатньо для безперешкодного розгляду справи в суді (крім того, судовий розгляд ще не розпочався, обвинувальний акт перебуває у прокурора) та забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 10.06.2019 р. відносно обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 08.08.2019 р.
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке мотивоване існуванням передбачених законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, запобігти яким інакше, ніж шляхом тримання під вартою не видається за можливе.
Захисник ОСОБА_6 наполягала на зміні обраного відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на менш суворий, зокрема на особисте зобов`язання або домашній арешт, оскільки ОСОБА_5 не має статусу ані підозрюваного, ані обвинуваченого, адже підозра у вчиненні злочину йому ніколи не вручалась, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу причетності її підзахисного до вчинення злочину, ризиків неправомірної поведінки її підзахисного не існує, йому немає від чого переховуватись, ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, не має можливості впливати на потерпілого, свідків у справі або у будь-який інший спосіб впливати на збирання та дослідження доказів у суді.
Врахувавши, що ОСОБА_5 схильний до вчинення насильницьких дій до сторонніх осіб за відсутності до того підстав, які можуть бути розумно поясненими, суд дійшов висновку, що існує ризик продовження вчинення злочинів, а тому відносно обвинуваченого слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та захисника на підтримку апеляційних скарг, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Судом першої інстанції під час під час підготовчого судового засідання на підставі обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .
Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене у ст. 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, постановлені на стадії судового розгляду до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.
Разом з тим, на даний час нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не визначено.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ керуватись загальними засадами кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Для забезпечення своєчасної та оперативної перевірки законності та обґрунтованості тримання ОСОБА_5 під вартою, апеляційний суд вважає за необхідне провести апеляційний розгляд даного провадження у скороченому порядку, передбаченому для оскарження ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час досудового розслідування.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, раніше неодноразово судимий, не має місця роботи та офіційних джерел доходів, обізнаний про місце проживання та роботи потерпілого і свідків. Судове провадження на даний час триває.
Наведені обставини дають можливість припускати, що обвинувачений може вчинити інші кримінальні правопорушення, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому вірним є висновок суду першої інстанції про те, що ризик, визначений при застосуванні відносно ОСОБА_5 даного запобіжного заходу, не зменшився.
Враховуючи наведене, доводи апелянта про необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є безпідставним.
З урахуванням тяжкості злочинів, з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу, про що просить апелянт, не зможе запобігти вказаному ризику.

Доводи захисника ОСОБА_6 щодо даних про особу обвинуваченого не є визначальними обставинами, які давали б можливість обрати ОСОБА_5 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 .

Керуючись ст. ст. 7, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 серпня 2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

____________________ ____________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3