КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю
захисника ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 квітня 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_6 від 17 січня 2019 року про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ст. 257, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 206 КК України, у кримінальному провадженні №0003970 від 09.04.2018 року.

Згідно ухвали, слідчий суддя дійшов висновку, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 було здійснено в порядку, передбаченому КПК України, а зміст такого повідомлення відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді суду першої інстанції захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 квітня 2019 року та постановити нову ухвалу, якою скаргу на дії слідчого про повідомлення підозри ОСОБА_6 у кримінальному проваджені №0003970 у порядку п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України задовольнити. Скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження №0003970 від 09.04.2018 року.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що судом не в повній мірі врахована та обставина, що два вересневі епізоди 27.09.2018 року та 28.09.2018 року, інкриміновані ОСОБА_6 в останньому повідомленні про підозру, об`єктивно не підтверджуються, тому в цій частині підозра є необґрунтована.

Посилається на те, що в частині кваліфікації дій ОСОБА_6 за ст. 257 КК України не вбачається в яких нападах, вчинюваних бандою, брав безпосередньо участь ОСОБА_6 .

Зазначає, що з пред`явленої підозри за ст. 194 КК України вбачається, що активні дії по знищенню чи пошкодженню майна вчиняв ОСОБА_8 , а не ОСОБА_6 . Тоді як надання вказівок самостійного складу злочину за ст. 194 КК України не утворюють. Отже, дані епізоди, інкриміновані ОСОБА_6 , є сумнівними, а тому в цій частині підозра також є необґрунтована.

Стверджує, що з повідомлення про підозру стосовно епізоду за ч. 1 ст. 263 КК України вбачається, що граната "Ф-1" цілу добу незаконно зберігалася саме в ОСОБА_8 , а не у ОСОБА_6 , відтак і в цій частині підозра є необґрунтованою.

Вважає, що чи не єдиним доказом на підтвердження провини ОСОБА_6 є показання ОСОБА_8 , який єдиний з підозрюваних визнав свою вину, що наводить на думку про його намагання зменшити свою відповідальність за вчинені дії.

Звертає увагу на те, що у зв`язку з можливим наданням ОСОБА_8 неправдивих відомостей та завідомо неправдивих повідомлень про злочини, ОСОБА_6 звернувся із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України. За даним повідомленням внесено відомості до ЄРДР за №0000044 та розпочато досудове розслідування.

В судове засідання прокурор не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений завчасно та належним чином, що дає суду апеляційної інстанції підстави розглядати справу у його відсутність.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили про її задовольнити, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР під №0003970 від 09.04.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ст. 257, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 206, ч. 2 ст. 307, ч. 4 ст. 296 КК України.

27.11.2018 року ОСОБА_6 було затримано в порядку ст.208 КПК України.
Того ж дня, 27.11.2018 року ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України.

17.01.2019 року ОСОБА_6 вручене повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ст. 257, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 206 КК України.

29.03.2019 року захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою, в порядку ст. 303 КПК України, про скасування повідомлення про підозру.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 квітня 2019 року у задоволенні скарги захисника на повідомлення слідчого, прокурора про підозру ОСОБА_6 від 17.01.2019 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ст. 257, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 206 КК України, відмовлено.

Під час розгляду справи апеляційним судом, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість висновків слідчого судді в частині того, що ОСОБА_6 поза розумним сумнівом причетний до інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ст. 257, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 206 КК України, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, суд приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі "Соловей і Зозуля проти України" зазначено, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.
Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах "Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88", "Erdagozv. Turkey п. 51", "Cebotari v. Moldova п. 48" "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".
Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Відповідно до вимог ч. 1 п. п. 4, 5 ст. 277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором. Повідомлення має містити, зокрема, такі відомості: зміст підозри, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в повідомленні про підозру ОСОБА_6 від 17.01.2019 року, вказано зміст підозри та правова кваліфікація кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється останній із зазначенням статей (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що ОСОБА_6 не міг вчинити або бути причетним до вказаних протиправних дій, колегія суддів визнає передчасними, оскільки вони стосуються доведеності вини особи, що не є предметом розгляду на даному етапі провадження.

На підставі викладеного, висновок слідчого судді про те, що ОСОБА_6 поза розумним сумнівом причетний до інкримінованихкримінальних правопорушень, на переконання колегії суддів є обґрунтованим та таким, що ґрунтується на вимогах Закону.
Інші доводи апеляційної скарги, з урахуванням наведеного, не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 квітня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_6 від 17 січня 2019 року про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ст. 257, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 206 КК України, у кримінальному провадженні №0003970 від 09.04.2018 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/2975/2019
Категорія: ст. 303 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_9
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1