печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 вересня 2019 року слідчий судя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01 червня 2017 рокупо справі №757/30762/17-кв рамках кримінального провадження № 0003536 від 18.11.2016 року,-

ВСТАНОВИВ:
До Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 , в порядку ст. 174 КПК України, про скасування арешту майна, а саме: автомобіля TOYOTA RAV4, 2012 року випуску, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ; автомобіля ЗАЗ VIDA, 2013 року випуску, бежевого кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 .

Арешт було накладено на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01 червня 2017 рокупо справі №757/30762/17-кв рамках кримінального провадження № 0003536 від 18.11.2016 року.
Клопотання обґрунтовано тим, що арешт на майно, а саме: на транспортні засоби, було накладено незаконно та необгрунтовано.

Для скасування арешту заявник вказав наступні підстави: клопотання прокурора про арешт майна ОСОБА_4 було обґрунтовано тим, що Головною військовою прокуратурою Генеральної прокуратури України здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003536 від 18.11.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 256, , ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 205 та іншими статтями КК України, вчинення яких інкримінують сину ОСОБА_4 - колишньому начальнику ГУ Міндоходів в Автономній Республіці Крим ОСОБА_5 на теперішній час матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_5 виділені в окреме провадження №0000675. При цьому, стороною обвинувачення жодним чином не обґрунтовано, яке відношення належне ОСОБА_4 арештоване майно має до дій його сина - гр. ОСОБА_5 , та відсутні взагалі будь-які докази та навіть інформація про придбання майна за його грошові кошти (включаючи суму таких коштів, валюта, джерела походження, спосіб та учасники передачі тощо).Стороною обвинувачення не обґрунтовано, яке відношення майно ОСОБА_4 має до предмета дослідження в рамках кримінального провадження №0003536 від 18.11.2016. Також досудовим слідством не доведено факт користування підозрюваним ОСОБА_5 арештованим майном. ОСОБА_4 в жодному кримінальному провадженняне булло повідомлено про підозру. Майно, скасування арешту якого ставиться питання в клопотанні адвоката, було придбане за рахунок самого ОСОБА_4 , оскільки його доходи дозволяли його придбати. Майно ОСОБА_4 не може бути конфісковане, оскільки він не є засудженим.
У зв`язку з вищенаведеним заявник просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01 червня 2017 рокупо справі №757/30762/17-кв рамках кримінального провадження № 0003536 від 18.11.2016 року, а саме:автомобіля TOYOTA RAV4, 2012 року випуску, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ; автомобіля ЗАЗ VIDA, 2013 року випуску, бежевого кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 .

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК Українифіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Прокурор у судове засідання не з`явився.

06.09.2019 р. адвокат ОСОБА_3 як представник власника майна ОСОБА_4 , подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, при цьому клопотання підтримала, посилаючись на викладені в ньому доводи та на долучені до матеріалів клопотання документи.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

За вказаних обставин, слідчим суддею з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду скарги, визнано можливим її розгляд у відсутність особи, якою подано скаргу та слідчого у кримінальному провадженні. При цьому слідчим суддею враховано положення ст.ст. 26, 174 КПК України.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані до клопотання письмові докази, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 256, , ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 205 та іншими статтями КК України, на момент накладення арешту здійснювалось Головною військовою прокуратурою Генеральної прокуратури України.

В рамках вказаного провадження, слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва 01.06.2017 року постановлено ухвалу у справі №757/30762/17-к, якою накладено арешт в рамках кримінального провадження №0003536 від 18.11.2016 рокуна майно, яке на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , а саме: на автомобіль TOYOTA RAV4, 2012 року випуску, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 та автомобіль ЗАЗ VIDA, 2013 року випуску, бежевого кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , шляхом заборони ОСОБА_6 та іншим особам у володінні (користуванні) яких перебуває вказане рухоме майно розпоряджатися та користуватися ним, з передачею на відповідальне зберігання першому слідчому відділу слідчого управління Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України та ДП МВС «Інформ-Ресурси» (код 32248749).

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

У відповідності до усталеної практики Європейського суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заяваN 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, SeriesAN 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав контрактної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73 SeriesAN 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n.50, SeriesAN 98).

Слідчим суддею під час розгляду данного клопотання встановлено, що протягом досудового розслідування не доведено, що рухоме майно, яке на праві власності належить ОСОБА_4 є предметом, засобом, знаряддям вчинення злочину, чи отримане незаконним шляхом.

Відсутні відомості про повідомлення про підозру ОСОБА_4 .

Оцінюючи вказані вище обставини в їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність у кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту конкретної особи, у зв`язку з чим вважає необхідним скасувати арешт, накладенийна автомобіль TOYOTA RAV4, 2012 року випуску, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 та автомобіль ЗАЗ VIDA, 2013 року випуску, бежевого кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 532, 535 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01 червня 2017 рокупо справі №757/30762/17-кв рамках кримінального провадження № 0003536 від 18.11.2016 рокуна рухоме майно, яке на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , а саме: на автомобіль TOYOTA RAV4, 2012 року випуску, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 та автомобіль ЗАЗ VIDA, 2013 року випуску, бежевого кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1