Дата документу 04.12.2019 Справа № 554/8673/19

УХВАЛА
Іменем України

04 грудня 2019 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим, в порядку ст.303 КПК України,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави зі скаргою, в порядку ст. 303 КПК України, на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 від 25.10.2019 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000604 від 11.09.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.
Заявник просить слідчого суддю визнати незаконною та скасувати зазначену постанову слідчого, визнати ОСОБА_4 потерпілою в кримінальному провадженні №0000604 від 11.09.2019 року.
В обґрунтування своїх вимог заявник вказала, що в провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, перебуває кримінальне провадження №0000604 від 11.09.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України. 28.08.2019 року близько 14-00 год. група з близько 50 невстановлених бійців спецпідрозділів Національної поліції, озброєних, одягнутих у спецодяг та маски, на службових автомобілях автобусах прибули за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює свою господарську діяльність ОСОБА_4 , та почали затримувати її робітників; їх насильницькі дії супроводжувались моральним тиском та фізичним примусом.
Під час здійснення досудового розслідування, слідчим Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 25.10.2019 року було винесено постанову про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_4 .
Заявник вважає постанову неправомірною, оскільки бійці спецпідрозділів Національної поліції незаконно проникли до орендованої заявником земельної ділянки та виробничих споруд, що використовуються у господарській діяльності, порушили виробничий процес, затримали працівників (погрожуючи фізичним примусом в поєднанні з моральним тиском), чим завдали значних матеріальних збитків та зашкодили діловій репутації підприємства.
Представник заявника - адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав вимоги скарги, просив задовольнити. Вказав, що відповідно до ст.55 КПК України ОСОБА_4 є потерпілою, в заяві вона зазначила, що їй спричинено матеріальну та моральну шкоду злочином; ОСОБА_4 слідчий взагалі не допитував.
Слідчий та прокурор до суду повторно не з`явилися, не надали матеріали кримінального провадження. До суду надійшла заява слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_6 про розгляд скарги у його відсутність, в якій він просить відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_4 у зв`язку з безпідставністю.
Відповідно до ст.306 КПК України, неявка слідчого, прокурора не перешкоджає розгляду скарги. Таким чином, з урахуванням вказаних обставин, з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду скарги, визнано можливим розгляд скарги у відсутність слідчого, прокурора, на підставі поданих доказів.
Вислухавши доводи представника заявника, дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступного висновку.
Пунктом 5 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим.
Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
При цьому, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про злочин або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК України).
Згідно ч. 3 ст. 55 КПК України потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Правилами частини 5 статті 55 КПК України визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до кримінального провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Судом встановлено, що в провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, перебуває кримінальне провадження №0000604 від 11.09.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.
25.10.2019 року постановою слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 було відмовлено у визнанні потерпілою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000604 від 11.09.2019 року (а.с.7-8 - постанова).
Дослідивши постанову про відмову у визнанні потерпілим від 25.10.2019 року, суд встановив, що слідчим зроблено посилання на відсутність у матеріалах провадження даних, які б свідчили про те, що заявнику було завдано шкоди матеріального чи морального характеру, однак на підтвердження такого свого висновку слідчий не навів та не послався, які саме матеріали досудового розслідування дають підстави прийти до такого висновку, які слідчі дії були проведені, та у сукупності свідчать про те, що заявнику не було завдано шкоди. Слід зазначити, що ОСОБА_4 жодного разу не була допитана у даному кримінальному провадженні, а потому в постанові не зроблено детального аналізу обставин, за яких заявник вважає, що стосовно неї вчинено злочин.
Зміст вказаної постанови не містить правового обґрунтування відсутності підстав щодо задоволення клопотання про визнання заявника потерпілим.
Суд вважає, що висновок щодо відмови у визнанні заявника потерпілим було зроблено передчасно і цей висновок не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження і не відповідає вимогам ст.ст. 55, 110 КПК України. Таким чином, скарга в частині скасування оскаржуваної постанови є обґрунтованою.
В свою чергу, інші вимоги скарги є необґрунтованими, задоволенню не підлягають, оскільки, вирішення питання про визнання незаконними рішень не віднесено до компетенції слідчого судді в порядку КПК України, та у відповідності до ч.5 ст. 40 КПК України, слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності, і ч.2 ст.55 КПК України не передбачає зобов`язання слідчого визнавати ОСОБА_4 потерпілою в кримінальному провадженні №0000604 від 11.09.2019 року.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 55, 303-307, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим, в порядку ст.303 КПК України- задовольнити частково.
Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_5 від 25.10.2019 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000604 від 11.09.2019 року.
В іншій частині скарги в задоволенні вимог відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1