Провадження № 1-кс/643/7059/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2019 слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , підозрюваного ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_5 від 14.10.2019 про відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0000593 від 06.09.2019 за ч. 3 ст. 368 КК України та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з скаргою в якій зазначив, що у кримінальному провадженні № 0000593 від 06.09.2019 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, вину в якому він не визнає.

До конфіденційного співробітництва у даному кримінальному провадженні залучений адвокат ОСОБА_6 , що є прямим порушенням як вимог кримінально-процесуального законодавства (ст. 275 КПК України), так і Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (ст.ст. 1, 23).

З метою встановлення чи спростування наявності в діях ОСОБА_6 ознак провокації злочину, в якому підозрюють ОСОБА_3 , останній 08.10.2019 звернувся до слідчого СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_5 , який здійснює досудове розслідування даного кримінального провадження, з клопотанням про проведення відповідної перевірки, в межах якої просив витребувати певну інформацію з правоохоронних органів, в тому числі ДБР та СБУ, проте слідчий постановою від 14.10.2019 відмовив у задоволенні зазначеного клопотання.

Відмову слідчого заявник вважає незаконною та необґрунтованою, так як п. 1 ч. 7 ст. 271 КПК України передбачає обов`язок прокурора під час контролю за вчиненням злочину викладати у відповідній постанові обставини, які свідчать про відсутність під час негласної слідчої (розшукової) дії провокування особи на вчинення злочину і слідчий має перевірити ці обставини. До того ж є відомості про співпрацю адвоката ОСОБА_6 з працівниками СБУ, що останній й не заперечує, хоча раніше був притягнутий до кримінальної відповідальності, утримувався в Харківському СІЗО.

В суді ОСОБА_3 та захисник підтримали доводи скарги, при цьому останній зазначив, що відмова стороні захисту в отриманні доказів шляхом витребування інформації, яку можна отримати лише за запитом органу досудового розслідування, унеможливлює збирання нею доказів та не сприяє виконанню завдань кримінального провадження.

Слідчий та прокурор надали суду заяви про розгляд скарги у свою відсутність, при цьому просили відмовити у її задоволенні. Крім того, слідчим надані матеріали кримінального провадження.

Розглянувши скаргу, суд дійшов висновку про наявність підстав для її часткового задоволення з погляду на наступне: зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що вона вмотивована відсутністю, на думку слідчого, підстав вважати, що запитувана захисником інформація має значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також тим, що сторона захисту не привела даних й фактів, які саме відомості у кримінальному провадженні необхідно перевірити чи уточнити шляхом витребування зазначеної інформації.

Зазначене мотивування не можна вважати таким, шо відповідає вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України. Твердження, що запитувана стороною захисту інформація не має значення для встановлення обставин кримінального правопорушення без його обґрунтування не можна вважати належним мотивуванням прийнятого слідчим рішення.

Клопотання захисника містить посилання на обставини, які можуть бути підтверджені чи спростовані в разі витребування відповідної інформації (йдеться про факт провокації злочину), проте слідчий залишив його поза увагою.

Крім того, слід взяти до уваги, що одним із завдань кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Невмотивована, на думку слідчого судді, відмова у задоволенні клопотання сторони захисту, скерованого на збирання доказів, отримати які в іншій, ніж шляхом звернення до слідчого, спосіб неможливо, не сприяє досягненню завдань кримінального провадження та суперечить таким засадам кримінального провадження як законність, рівність перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в поданні доказів.

З погляду на викладене оскаржувана постанова має бути скасована, разом з тим підстав для зобов`язання слідчого виконати перелічені в клопотанні дії слідчий суддя не знаходить, так як не наділений повноваженнями давати доручення чи вказівки або зобов`язати слідчого вчинити ту чи іншу процесуальну дію з метою збирання доказів як стороною обвинувачення, так і стороною захисту. При вирішенні даного питання слідчий є цілком самостійним, що узгоджується з вимогами ч. 5 ст. 40 КПК України, за виключенням застосування керівником органу досудового розслідування та прокурором, відповідно, положень п. 3 ч. 1 ст. 39 та ч. 4 ст. 40 КПК України щодо надання доручень та вказівок.

Отже, скарга підлягає частковому задоволенню

Керуючись ст.ст. 220, 303-304, 306, 307, 309, 376, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_5 від 14.10.2019 про відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0000593 від 06.09.2019 за ч. 3 ст. 368 КК України.

В іншій частині в задоволенні скарги відмовити.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1