ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 469/279/19
Провадження 1-кп/483/131/2019
ВИРОК
Іменем України
30 травня 2019 року м. Очаків
Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000493 від 31 липня 2018 року за обвинуваченням
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Горлівка Донецької області, є громадянином України, з середньою спеціальною освітою, не одружений, судимий 14 травня 2002 року апеляційним судом Донецької області за ст.93 п. «б» КК України (1960р.), ч. 1 ст. 206 КК України (2001р.), ст. 42 КК України (1960р.) до покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років, працює на посаді водія-експедитора у ФОП ОСОБА_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 30 липня 2018 року приблизно о 22 год. 30 хв., знаходячись біля кафе «Волна», розташованого в зоні відпочинку с. Рибаківка, Березанського району, Миколаївської області, вчинив опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним своїх службових обов`язків при наступних обставинах.
Так, 30 липня 2018 року близько 22 год. 30 хв., інспектор сектору реагування патрульної поліції №1 Березанського ВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області, старший лейтенант поліції ОСОБА_7 , перебуваючи в зоні відпочинку с. Рибаківка, Березанського району, Миколаївської області, згідно розстановки нарядів по несенню служби добовим нарядом слідчо-оперативної групи та сектору реагування патрульної поліції на поліцейській станції, затвердженого начальником Березанського ВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області майором поліції ОСОБА_8 , та виконував службові обов`язки, пов`язані з несенням служби у слідчо-оперативній групі.
Відповідно до посадової інструкції інспектора сектору реагування патрульної поліції №1 Березанського ВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області, визначені такі службові права та обов`язки ОСОБА_7 : здійснення своєї діяльності відповідно до Конституції України, Закону України «Про Національну поліцію», інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України; у разі отримання інформації про вчинення кримінальних, адміністративних правопорушень або інших подій - невідкладна організація оперативного реагування ГРІШ на всі звернення та повідомлення про вчинені кримінальні, адміністративні правопорушення або події, надання населенню всебічної допомоги, здійснення профілактичної діяльності, спрямованої на запобігання вчиненню правопорушень; забезпечення своєчасного (у максимально можливий короткий термін) прибуття СРПП на місце події та проведення в повному обсязі невідкладних першочергових дій щодо документування вчиненого правопорушення; у межах своєї компетенції з метою охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам, публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення - застосовувати поліцейські превентивні заходи, визначені ст. 31-41 Закону України «Про Національну поліцію»; під час виконання повноважень, у випадках і в порядку, передбачених ст. 43-46 Закону України «Про Національну поліцію» - застосування заходів примусу; за фактами вчинення правопорушень забезпечення у межах компетенції збору матеріалів для прийняття протягом зміни рішення про їх закінчення у порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян», КУпАП (не кримінальні) або передачі до слідчого підрозділу (з ознаками кримінального правопорушення); взаємодіяти з іншими структурними підрозділами відділення поліції, брати участь у забезпеченні публічної безпеки та порядку, а також з громадськими формуваннями з охорони громадського порядку.
Таким чином, ОСОБА_7 мав право, залежно від власного місцезнаходження і часу, висувати вимоги і приймати рішення, обов`язкові до виконання всіма громадянами, та згідно примітки 1 до ст. 364 КК України є службовою особою, які постійно здійснюють функції представників влади.
Так, під час несення служби в зазначений вище час, ОСОБА_7 , перебуваючи у форменому одязі біля кафе «Волна», розташованого в зоні відпочинку с. Рибаківка, Березанського району, Миколаївської області, підійшов до ОСОБА_5 і надавши законну вимогу, попросив його пройти до поліцейської станції для опитування останнього, за фактом його неправомірних дій на території бази відпочинку «Кримський дворик», на що ОСОБА_5 почав висловлюватись на адресу працівника правоохоронного органу нецензурною лайкою. На законні вимоги працівника поліції припинити свої протиправні дії, ОСОБА_5 не реагував, продовжуючи висловлюватись на адресу ОСОБА_7 нецензурною лайкою, погрожуючи останньому нацькувати на нього собаку породи «німецька вівчарка», яка перебувала поруч з ним без намордника.
Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на вчинення опору працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що працівник поліції ОСОБА_7 перебуває при виконанні службових обов`язків у форменому одязі, на якому знаходиться нагрудний знак поліцейського, вчиняв активні дії опору, а саме намагався нанести ОСОБА_7 тілесні ушкодження кулаком правої руки в область обличчя та погрожував нацькувати на нього собаку породи «німецька вівчарка».
З метою припинення правопорушення з боку ОСОБА_5 , ОСОБА_7 був вимушений у порядку ст. 43 Закону України «Про національну поліції» застосувати відносно ОСОБА_5 заходи фізичного впливу та спеціальний засіб - кайданки, після чого протиправні дії ОСОБА_5 припинились.
Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 342 КК України, як опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

28 листопада 2018 року, до підготовчого судового засідання, між ОСОБА_5 та прокурором Березанського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 Миколаївської області ОСОБА_9 , за участю захисника ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості, відповідно до якої обвинувачений повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 342 КК України, усіх істотних для даного кримінального провадження обставин, а також щодо міри покарання, яку повинен понести ОСОБА_5 , а саме: призначення покарання за ч. 2 ст. 342 КК України у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що він повністю визнає свою вину в здійсненні ним опору працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, погоджується з підписаною угодою, розуміє наслідки укладення угоди, яка була добровільною, без будь-якого примусу, та просить затвердити укладену угоду.
Прокурор та захисник також просили затвердити угоду.
Потерпілий ОСОБА_7 надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, підтверджує раніше надану згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості з підозрюваним ОСОБА_5 та згоден з призначенням останньому покарання за ч. 2 ст. 342 КК України у виді штрафу у розмірі 1700 грн.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений розуміє права, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, вид покарання та інші заходи, що будуть застосовані у разі затвердження угоди судом, обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам чи інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий чи потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Судом встановлено, що умови даної угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для визнання винуватості наявні та правова кваліфікація злочину визначена правильно за ч. 2 ст. 342 КК України, потерпілий надав згоду прокурору на укладення угоди.
При призначенні обвинуваченому покарання судом встановлено наявність таких обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, як щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та постановлення обвинувального вироку з призначенням ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 342 КК України, визначеної сторонами в угоді, у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 , не застосовувався.

Процесуальні витрати відсутні.
Долю речового доказу слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 468, 474, 475 КПК України, суд -

З А С У Д И В:

Угоду про визнання винуватості від 28 листопада 2018 року, укладену між прокурором Березанського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 Миколаївської області ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000493 від 31 липня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України затвердити.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в дохід держави у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одна тисяча сімсот) грн.
Речовий доказ у кримінальному провадженні формені брюки працівника поліції, передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Березанського ВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області, передати за належністю потерпілому ОСОБА_10 .
На вирок може бути подано апеляцію до Миколаївського апеляційного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.

Головуючий: