Провадження № 1-кп/761/1839/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2019 року

Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Шевченківського районного суду м. Києва кримінальне провадження № 120 191 001 000 010 34, у якому
ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

у с т а н о в и в :
У провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Обвинувачений тримається під вартою, строк дії відповідної ухвали спливає 30.05.2019.
Враховуючи, що до вказаної дати судовий розгляд завершити неможливо, суд у порядку ст. 331 КПК України поставив на обговорення учасників судового розгляду питання доцільності продовження раніше застосованого до обвинувачення запобіжного заходу.
Прокурор вважала наявними підстави для продовження тримання обвинуваченого під вартою, оскільки ризики неправомірної процесуальної поведінки останнього не зменшилися.
Зокрема, на переконання прокурора, існує ймовірність вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, а також переховування останнього від суду.
Захисник заперечував проти подальшого тримання обвинуваченого під вартою, оскільки, на його думку, ризики неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого не доведені, належну поведінку обвинуваченого може забезпечити менш суворий запобіжний захід, оскільки він має постійне місце проживання.
Обвинувачений підтримав позицію захисника, крім того, запевнив суд, що не має наміру переховуватися від суду, оскільки має доглядати за хворою матір`ю.
Суд, заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши матеріали судового провадження, дійшов висновку про таке.
На стадії досудового розслідування відповідно до ст. 194 КПК під час вирішення питання застосування запобіжного заходу або продовження строку його дії має бути встановлена наявність трьох складових - чи є обґрунтованою підозра; чи наявні достатні підстави вважати, що існує хоча б один з передбачених ст. 177 КПК ризиків, на які вказує прокурор; чи може запобігти існуючим ризикам застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

Під час судового розгляду і вирішення питання продовження строку дії запобіжного заходу оцінка обґрунтованості підозри не може бути надана через те, що особі висунуте обвинувачення і суд за наслідками дослідження наданих доказів має встановити, чи доведена винуватість особи поза розумним сумнівом.

Отже, до завершення судового розгляду оцінка доведеності винуватості особи не є можливою.

Проте, згідно з положеннями ст. 178 КПК суд під час вирішення питань, пов`язаних з застосуванням запобіжного заходу, серед іншого має оцінити вагомість наявних доказів вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

У зв`язку з цим суд відмічає, що на цій стадії судового розгляду відсутні підстави для обґрунтованого висновку про очевидну непричетність обвинуваченого до вчинення інкримінованих йому діянь.

Відповідна оцінка у силу вимог ст. 94 КПК може бути надана після дослідження судом всіх обставин кримінального провадження, на підставі оцінки кожного доказу окремо та доказів у їх сукупності та взаємозв`язку.

На підставі положень ст.178 КПК суд під час вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу зобов`язаний врахувати ризики неправомірної процесуальної поведінки, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого у місці його постійного проживання, наявність у нього родини та утриманців, його репутацію тощо.
Отже, на цій стадії судового провадження підлягає встановленню існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого та можливість запобігання їм у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Покарання за вчинення інкримінованого обвинуваченому правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України визначено у виді позбавлення волі строком до шести років.
Суворість покарання, на переконання суду, є вагомим чинником для спонукання обвинуваченого вжити заходів до переховування від суду.
Водночас, доводи захисника про наявність у обвинуваченого постійного місця проживання не свідчить на користь зменшення ризиків у даному кримінальному провадженні, оскільки сама по собі вказана обставина без наявності інших обставин, які б також могли свідчити на користь зменшення заявлених ризиків, не може гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Сукупність наведених обставин приводить суд до висновку про необхідність продовження строку дії раніше застосованого запобіжного заходу.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 177, 183, 184, 331 КПК України, суд
у х в а л и в :
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу відмовити.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити строк дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 25 липня 2019 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1