Провадження № 1-кс/760/3383/19
Справа № 760/5566/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2019 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , детектива ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001254, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва звернувся адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001254.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 29.10.2018 задоволено клопотання детектива Національного бюро Четвертого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_7 та накладено арешт на майно ОСОБА_4 , яке належить йому на праві власності, а саме:

- квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), загальною площею 52, 2 кв.м.;

- 1/2 частки земельної ділянки площею 0,1095 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 25, кадастровий номер :51:012:0065), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- квартиру за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 28235709), загальною площею 65, 6 кв.м.;

- автомобіль марки Volkswagen Tiguan, 2017 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 (номер двигуна НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 .

Також накладено арешт, у вигляді заборони відчуження, на майно ОСОБА_4 , яке належить йому на праві спільної сумісної власності, набуте ним у шлюбі з ОСОБА_8 , а саме:

1) автомобіль Opel Astra, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 , номер двигуна НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_6 ,

2) квартиру загальною площею 47, 45 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкти нерухомого майна 1);

3) квартиру загальною площею 49 кв.м. за адресою: АДРЕСА_5 (реєстраційний номер майна 27146755);

4) квартиру загальною площею 64,44 кв.м. за адресою: АДРЕСА_6 (реєстраційний номер майна 4484178).

Скаржник вважає, що вказаний арешт накладено не обґрунтовано, оскільки дана ухвала не містить посилань на докази, що підтверджують розмір завданої шкоди та докази, які доводять наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

Захисник вказує на те, що оскаржуваною за відсутності належних підстав та необхідності було накладено арешт на спільне сумісне майно подружжя, грубо порушивши права дружини ОСОБА_4 ОСОБА_8 , у спосіб, що є непропорційним завданням кримінального провадження і по суті унеможливлює розпорядження останньою свою власність.

Зазначає, що ОСОБА_8 не є стороною даного кримінального провадження, а в ухвалі відсутні докази, які б свідчили, що майно, яке належить їй на праві спільної сумісної власності є доказами вчинення злочину у може підлягати конфіскації як виду покарання.

В скарзі захисник посилається на те, що зі змісту оскаржуваної ухвали слідчого судді неможливо встановити на підставі розумної оцінки якої сукупності доказів слідчий суддя прийшов до висновку про наявність чи відсутність обгрунтованих підстав для задоволення клопотання про арешт, що є очевидним доказом її необґрунтованості та не відповідності вимогам чинного КПК України.

З огляду на викладене ОСОБА_6 просив скасувати арешт, накладений на майно ОСОБА_4 .

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 ,підтримав клопотання та просив скасувати арешт, накладений на майно ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 29.10.2018 по справі №760/27757/18.

Детектив в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, та зазначив, що арешт на зазначене майно накладений з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, в яких підозрюється ОСОБА_4 .

Детектив також пояснив, що обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 неодноразово підтверджувалася ухвалами слідчий судді, а тому твердження адвоката є недоведенеми.
Заслухавши пояснення захисника та детектива, дослідивши матеріали клопотання, та документи додані до нього, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.1, 2 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

З матеріалів справи вбачається, що Національним антикорупційним бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001254 від 16.05.2016, в рамках якого ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 29.10.2018 задоволено клопотання детектива Національного бюро Четвертого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_7 та накладено арешт на майно ОСОБА_4 , яке належить йому на праві власності, а саме:

- квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), загальною площею 52, 2 кв.м.;

- 1/2 частки земельної ділянки площею 0,1095 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 25, кадастровий номер :51:012:0065), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- квартиру за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 28235709), загальною площею 65, 6 кв.м.;

- автомобіль марки Volkswagen Tiguan, 2017 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 (номер двигуна НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 .

Також накладено арешт, у вигляді заборони відчуження, на майно ОСОБА_4 , яке належить йому на праві спільної сумісної власності, набуте ним у шлюбі з ОСОБА_8 , а саме:

1) автомобіль Opel Astra, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 , номер двигуна НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_6 ,

2) квартиру загальною площею 47, 45 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкти нерухомого майна 1);

3) квартиру загальною площею 49 кв.м. за адресою: АДРЕСА_5 (реєстраційний номер майна 27146755);

4) квартиру загальною площею 64,44 кв.м. за адресою: АДРЕСА_6 (реєстраційний номер майна 4484178).

Встановлено, що в ухвалі від 29.10.2018 слідчий суддя зробив висновок, що вказане майно підлягає арешту з метою забезпечення в майбутньому можливого судового рішення в частині конфіскації, оскільки детективом було доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який ідеться в клопотанні детектива та може бути виконане завдання, для виконання якого детектив звернувся з клопотанням про арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Детективом в судовому засіданні були наданні пояснення та докази, які свідчать про те, що арешт на вказане майно було накладено з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, в яких підозрюється ОСОБА_4 .

Разом з цим, слідчий суддя вважає, що доводи сторони захисту про те, що в подальшому в застосуванні арешту відпала потреба, оскільки підозра, пред`явлена ОСОБА_4 є необґрунтованою, є не доведеними, оскільки пред`явлена підозра не була жодним чином оскаржена та спростована.

Слід зазначити, що особою, що подає клопотання про скасування арешту майна, має бути доведено не лише необґрунтованість підозри, а й необґрунтованість інших чинників, які стали основою судового рішення про накладення арешту, зокрема, правової підстави для арешту майна, розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідків арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 29.10.2018 було встановлено, що майно: автомобіль Opel Astra, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 , номер двигуна НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_6 ; квартиру загальною площею 47, 45 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкти нерухомого майна 1); квартиру загальною площею 49 кв.м. за адресою: АДРЕСА_5 (реєстраційний номер майна 27146755); квартиру загальною площею 64,44 кв.м. за адресою: АДРЕСА_6 (реєстраційний номер майна 4484178), належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_8 .

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Норми СК України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими:

1) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності;

2) майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, є особистою приватною власністю кожного з них.

З метою збереження балансу інтересів подружжя, дотримуючись принципів добросовісності, розумності і справедливості СК України містить винятки із загального правила.

Зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 07.12.2016 р. за № 6-1568цс16 належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками:

1) час набуття майна;

2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Так, при вирішенні питання про скасування арешту майна слідчий суддя також вважає доведеним розумність та співрозмірність обмеження права власності ОСОБА_8 , наслідків арешту майна завданням кримінального провадження. Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном в даному випадку є виправданим, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, здійснюється на підставі закону, з метою задоволення суспільного інтересу, з дотриманням принципів пропорційності та справедливої рівноваги.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що обставини, викладені адвокатом в клопотанні, є недостатніми, а надані докази не підтверджують посилання на те, що в арешті вказаного майна відпала потреба.

При цьому, заявником не надано жодних доказів, які можуть спростувати висновки слідчого судді в ухвалі від 29.10.2018 щодо накладення арешту на майно ОСОБА_4 , яке належить йому на праві спільної сумісної власності, набуте ним у шлюбі з ОСОБА_8 .

Згідно ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, оскільки клопотання про скасування арешту є необґрунтованим, а доводи сторони захисту про необхідність зняття арешту не доведеними, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 170-174, 309 слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 , який діє в інетерсах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001254 - відмовити.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1