Справа № 473/3677/19
Номер провадження 1-в/473/258/2019

УХВАЛА
Іменем України

"05" вересня 2019 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи «Вознесенська ВК №72» , яка розташована за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ, вулиця Київська, 300 заяву засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого та мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 30 грудня 2015 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч.2 ст.307 КК України до 05 років позбавлення волі, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України з випробуванням. з іспитовим строком на 03 роки, засудженого 11 жовтня 2017 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до 06 років позбавлення волі із зарахуванням в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 07 грудня 2016 року по 20 червня 2017 року з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі /справа № 486/186/17, провадження № 1-кп/486/35/17/, ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 червня 2019 року зараховано строк попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року по 19 березня 2018 року з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі справа № 473/2390/19, провадження № 1-в/473/157/2019/, який відбуває строк основного покарання в Державній установі «Вознесенська ВК №72»

про умовно дострокове звільнення від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України

Учасники процесу
прокурор ОСОБА_4 ,

представник ДУ «Вознесенська ВК-72» - ОСОБА_5 ,

засуджений ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :
Вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11 жовтня 2017 року ОСОБА_6 був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, на підставі ч.1 ст.71 КК України до 06 років позбавлення волі.

Початок строку: 07 грудня 2016 року. Кінець строку: 26 серпня 2021 року.

Дослідивши особову справу засудженого ОСОБА_6 , суд прийшов до висновку, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню.

Засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі знаходиться з 07 грудня 2016 року. Під час тримання у СІЗО міста Миколаєва вимог режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.

З 04 квітня 2018 року відбуває покарання у Вознесенській ВК №72 у Миколаївській області. За період відбування покарання характеризується наступним чином, має 2 стягнення, які є зняті та погашені в установленому законом порядку, та 3 заохочення.

04 червня 2019 року засуджений розглядався на комісії відповідно до ст.82 КК України, щодо можливості заміни невідбутого строку покарання більш м`яким (обмеження волі). Рішенням комісії було відмовлено у зв`язку з тим, що засуджений не твердо став на шлях виправлення. Після розгляду комісією у порядку статті 82 КК України засуджений мав 1 заохочення, стягнень не мав.

У відношенні до представників адміністрації ввічливий, тактовний, завжди дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом установи, виконує передбачені законом вимоги. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні та доброзичливі стосунки. Загалом поводить себе спокійно, чемний, доброзичливий. Має адекватну самооцінку. Під час проведення індивідуальних бесід - відвертий, розсудливий. На зауваження реагує спокійно, завжди приймає виважені рішення, робить позитивні висновки з проведених з ним бесід, схильний до самокерованої поведінки. Входить до числа засуджених, які мають позитивну спрямованість. Завжди вчасно та якісно виконує поставлені йому завдання передбачені законом. Спілкується з засудженими позитивної спрямованості. Своїм прикладом позитивно впливає на виправлення інших засуджених
Згідно наказу №44/ОД-18 від 27 квітня 2018 року був працевлаштований днювальним відділення СПС, але у зв`язку з відсутністю виробничої необхідності його було звільнено згідно наказу № 67/ОД-18 від 06 липня 2018 р.

На даний час у майстерні установи не працевлаштований, але за власної ініціативи залучається до суспільно - корисної праці у гуртожитку відділення СПС №1 також приймав активну участь у ремонтних роботах в дільниці посиленого контролю, за що і заохочувався. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням.

Згідно медичної довідки засуджений має діагноз: хронічний вірусний гепатит «С» мінімального ступеня активності. Має обмеження, противопоказана велика фізична праця.

Згідно ст. 123 КВК України приймає активну участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених до позбавлення волі «Духовне відродження».

Позову за виконавчими листами та аліментів за особовою справою не має. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, завжди має охайний зовнішній вигляд.

За характером спокійний та врівноважений. Здатний долати життєві труднощі та протистояти чужому негативному впливу. По відношенню до себе самокритичний, вимогливий та дисциплінований. За вольовими якостями цілеспрямований, самостійний та витриманий.

Підтримує зв`язок з рідними шляхом листування, отримує від них посилки та передач.

Заслухавши думки учасників процесу, доводи сторін, пояснення прокурора та засудженого, вивчивши матеріали судового провадження та матеріалами особової справи, обговоривши доводи сторін, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно дострокове звільнення від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно дострокове звільнення від відбування покарання. Відповідно до положень пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Згідно до вимог статті 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Системний аналіз Кримінального та Кримінально виконавчого законодавства України, свідчить про те, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині. Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання. Отже, виправлення засудженого передбачає такі зміни у його поведінці та особистості, які дають підстави вважати, що він у разі застосування цієї пільги спроможний свідомо дотримуватись соціальних норм життя та не має установок на повернення до злочинної діяльності. Оцінка ступеню виправлення повинна ґрунтуватися не лише на юридичних критеріях, але й враховувати весь комплекс педагогічних га психологічних аспектів оцінки особистості, які мають підстави вважати, що у засудженого сформувалась соціально визначена самоврегульована поведінка. Сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, визначеними статтями 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни. Сумлінне ставлення до праці це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків відповідно до статей 59, 60, 118 КВК України, покращення кількісних та якісних показників роботи, підвищення робітничої кваліфікації, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, суворе дотримання правил техніки безпеки тощо. Сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, участь у вирішенні питань організації праці, відшкодування збитків, заподіяних злочином. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання. Як слідує з даних довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_6 в період відбування покарання піддавався стягненням за заборонені речі та самовільне залишення строю. Тобто, дані про особу засудженого ОСОБА_6 за весь період відбування ним покарання не свідчать про його сумлінну поведінку і, відповідно, доведення його виправлення. Стягнення, які були застосовані до засудженого ОСОБА_6 погашені та зняті в установленому законом порядку, однак, висновок про сумлінну поведінку і ставленням до праці суд повинен робити після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого за весь період відбування покарання. Заохочення у зв`язку з цим, самі по собі не доводять виправлення засудженого в сенсі положень частини 2 статті 81 КК України, так як для такого висновку повинні бути наявні докази, які засвідчують, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці в період усього періоду відбування покарання довів своє виправлення. Оскільки дані про особу засудженого ОСОБА_6 не доводять того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, то його клопотання про умовно дострокове звільнення не підлягає задоволенню. На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 11 жовтня 2017 року вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до 06 років позбавлення волі, /справа № 486/186/17, провадження № 1-кп/486/35/17/, який відбуває строк основного покарання в Державній установі «Вознесенська ВК №72», про умовно дострокове звільнення від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України , відмовити.

Про прийняте рішення повідомити засудженого ОСОБА_6 .

Апеляційну скаргу на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області учасники процесу у встановленому законом порядку можуть подати до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 7 /семи/ днів з моменту її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 в той же строк, з дня отримання копії даної ухвали.

Суддя Вознесенського

міськрайонного суду ОСОБА_1