Справа №487/8388/19
Провадження №1-кс/487/8827/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2019 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 від 21.10.2019 року про закриття кримінального провадження №0000563,

В С Т А Н О В И В:

13.11.2019 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла скарга представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 від 21.10.2019 року про закриття кримінального провадження №0000563 внесеного до ЄРДР 23.06.2018 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

В своїй скарзі адвокат ОСОБА_3 просив суд скасувати вищезазначену постанову, мотивуючи тим, що слідчий ОСОБА_4 , закриваючи кримінальне провадження №0000563, недостатньо дослідив матеріали справи, не провів жодної слідчої дії та не прислухався до клопотань адвоката потерпілого. З урахуванням цього, заявник зазначає, що слідчий халатно виконував свої службові обов`язки. Крім того, в скарзі зазначено, що в своїй постанові ОСОБА_4 надав неправдиві та повністю перефразовані покази гр. ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , інформація викладена в постанові не відповідає дійсності.

Адвоката ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, просив суд відмовити в її задоволенні.

Вислухавши учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ТУ ДБР у місті Миколаєві проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000563 від 23.06.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

24.07.2019 року начальником Другого слідчого відділу Слідчого управління ТУ ДБР у м. Миколаєві проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні доручено слідчому цього ж відділу ОСОБА_4 . Того ж дня, слідчим ОСОБА_4 на підставі доручення начальника Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, розпочато проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

В ході досудового розслідування встановлено, що будучи допитаним в якості потерпілого ОСОБА_5 зазначив, що 11.04.2018 приблизно о 21 год. 55 хв., він вийшов зі свого місця проживання а саме; АДРЕСА_1 , через внутрішній двір, проходив між його будинком та шашличною «Мангал Експрес», яка знаходиться за адресою: Івана і Юрія Лип 33-А, рухався у напрямку перехрестя вулиць Івана і Юрія Лип та Генерала Вишневського. В подальшому по вул. Івана і Юрія Лип 60, його зупинив співробітник патрульної поліції, та попросив підійти до нього.

Під час розмови у ОСОБА_5 та працівника поліції виник конфлікт, в результаті чого, поліцейський із застосуванням сили за допомогою своїх колег посадили ОСОБА_5 до патрульного автомобіля. Крім того, за словами потерпілого, поліцейський кулаками наніс декілька ударів йому в голову.

Тому на наступний день ОСОБА_5 звернувся до прокуратури Одеської області з заявою про вчинення злочину, котре в подальшому було зареєстровано.

13.04.2018 ОСОБА_5 направився до СВ Малиновського ГУНП в Одеській області, де йому на підставі виклику «102» видали направлення на предмет установлення факту ушкодження здоров`я, яке він пройшов у цей же день в приміщені Одеського обласного бюро судових експертиз.

Також був допитаним як свідок старший сержант поліції ОСОБА_8 , який показав, що приблизно в квітні місяці 2018 в складі екіпажу разом з сержантом ОСОБА_7 та інспектором поліції ОСОБА_6 здійснювали патрулювання в районні кута вулиці Івана та Юрія Лип та Вишневського, де по прилеглій до будинків територій ними було помічено громадянина, який тримався за обличчя та поводив себе не адекватно. Помітивши їхній екіпаж патрульної поліції почав втікати, при цьому викинувши на землю якийсь предмет.

В подальшому було вирішено зупинити громадянина проте, у зв`язку з агресивною та не адекватною поведінкою ОСОБА_5 , співробітниками поліції було прийнято рішення про примусову посадку його до салону службового авто з метою подальшого доставляння до райвідділу для встановлення особи та оформлення необхідних матеріалів.

Однак, ОСОБА_8 зазначає, що при затриманні останнього вони діяли згідно своїх повноважень, а синців у нього ніяких не було. Крім того, зазначив, що покази ОСОБА_5 є наклепом на дії співробітників поліції та намагання шантажування останніх.

На питання чи наносив ОСОБА_8 удар в обличчя. ОСОБА_5 , патрульний відповів, що ні.

Аналогічні покази надали як свідки інспектори поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

З урахуванням викладеного, слідчим встановлена відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, в діях поліцейських взводу №2 роти тактико-оперативного реагування Управління патрульної поліції в Одеській області ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у зв`язку з чим ОСОБА_4 кримінальне провадження закрив за п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно з ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною 1 статті 303 КПК України можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до положення ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Аналогічні вимоги містить і ч. 1 ст. 94 КПК України щодо оцінки слідчим, прокурором кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки дозу достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні в першу чергу підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.

Сторона обвинувачення, відповідно до ст. 93 КПК України, здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Проте, вищевикладені вимоги чинного законодавства слідчим не виконані.

Так, з досліджених письмових доказів, а саме з протоколів допиту свідків вбачається, що, закриваючи кримінальне провадження, слідчий проігнорував та не дослідив ряд протиріч, які випливають з показань цих свідків, а саме:

В протоколі допиту свідка ОСОБА_9 від 31.08.2018 року зазначено, що 11.04.2018 року він гуляв з друзями на розі вулиць Івана і Юрія Лип та Генерала Вишневського в м. Одесі, де об 21.55 год. побачив як працівник поліції схопив за руку його друга ОСОБА_5 та почав бити його по голові. В подальшому, до ОСОБА_5 підійшло ще два поліцейських і вони втрьох, заламавши руки останньому посадили його до службового автомобіля, де один із поліцейських знову почав його бити по голові.

Аналогічні показання дали свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Однак, зазначені показання суперечать показанням поліцейських ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які зазначали, що ОСОБА_8 зупинив ОСОБА_5 , оскільки останній, побачивши патрульний автомобіль, почав бігти в протилежну сторону. В подальшому, під час його особистого огляду у ОСОБА_5 випав прозорий пакет із речовиною зеленого кольору, тому останнього було поміщено до патрульного автомобіля для з`ясування зазначених обставин.

Проте, слідчим не надано правову оцінку даним обставинам, зокрема розбіжностям між показаннями свідків, а також природою походження вмісту прозорого пакетика та його відношення до ОСОБА_5 .

Крім того, що слідчим не спростовано обставин щодо нанесення Рудьку тілесних, а саме не проведено судово-медичну експертизу тощо.

Таким чином, вищезазначене свідчить про те, що слідчим не повно та не всебічно досліджено всі обставини кримінального провадження, що є підставою для задоволення скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303-304, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Скаргу представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 від 21.10.2019 року про закриття кримінального провадження №0000563, - задовольнити.

Постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 від 21.10.2019 року про закриття кримінального провадження №0000563 від 23.06.2018 року, - скасувати.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1