Вирок
Іменем України

05.12.2019 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:
головуючої-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

та обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-14.03.2018 року Франківським районним судом м.Львова за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України до сплати штрафу в розмірі 850 грн.,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-

в с т а н о в и в :

обвинувачений ОСОБА_5 16.09.2019 року близько 10:00 год., перебуваючи за адресою: м. Львів, вул.. В. Великого, 74, неподалік ринку «Провесінь», повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав маску зварювальника «Хамелеон СМ-253Р», із ступенем затемнення 9-13, яка знаходилась в коробці та стояла позаду лавки на якій сидів ОСОБА_4 , чим завдав останньому матеріальної шкоди на суму 320 гривень.

Обвинувальний акт надійшов до суду із угодою про примирення, укладену 26.09.2019 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за умовами якої сторони погодились на повне визнання своєї винуватості ОСОБА_5 та призначення покарання останньому за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі із можливістю звільнення його від відбування покарання із встановленням іспитового строку на підставі ст.75 КК України та покладенням обов`язків, передбаченими ст.76 КК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтримавши угоду, повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та пояснив, що він повністю розуміє права, надані законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, а тому просить затвердити угоду.
Потерпілий ОСОБА_4 та прокурор в судовому засіданні також просили затвердити угоду про примирення від 26.09.2019 р.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений розуміє права, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, розуміють характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, вид покарання та інші заходи, що будуть застосовані до них у разі затвердження угоди судом, обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченими взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України як крадіжку таємне викрадення чужого майна, вчинену повторно.

У відповідності з вимогами ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій - третій ст. 70 КК України. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком.

Так, 29.11.2019 року Франківським районним судом м.Львова відносно ОСОБА_5 ухвалено вирок за ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України, яким затверджено угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим, призначено покарання у вигляді 1 року позбавленні волі та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання строком на 1 рік. Станом на сьогоднішній день, вирок Франківського районного суду м.Львова від 29.11.2019 відносно ОСОБА_6 не набрав законної сили.

Конституцією України встановлені права, свободи та обов`язки людини і громадянина. Зокрема, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду .

Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ст. 17 ч. 1 КПК України полягає у тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Відповідно до ч. 5 зазначеної статті поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Згідно з вимогами ст. 88 ч. 1 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.

Таким чином, до того моменту, коли обвинувальний вирок суду набере законної сили, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, а тому відповідні державні органи повинні поводитися з нею як невинуватою особою. Це, зокрема, означає, що суди не мають права призначати покарання за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 ч. 4 КК України при наявності попереднього вироку, який не набрав законної сили. Такі висновки відповідають практиці Європейського суду з прав людини у рішенні в справі «Аллене де Рібемон проти Франції».

З цього приводу Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2018 року (справа №639/9081/15-к) висловив правову позицію про те, що суди не мають право призначати покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.4 ст.70 КК України при наявності попереднього вироку, який не набрав законної сили. Такого висновку Суд дійшов, виходячи з положень ст.62 Конституції України, ч.1 та 5 ст.17 КПК, ч.1 ст.88 КК, за змістом яких до того моменту, коли обвинувальний вирок набере законної сили, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, а тому відповідні державні органи повинні поводитися з нею як невинуватою особою.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_5 в даному судовому засіданні без врахування вироку Франківського районного суду м.Львова від 29.11.2019 року, який не набрав законної сили.

При цьому суд зазначає, що наявність відносно ОСОБА_5 іншого вироку, що не набрав законної сили, не є перешкодою для винесення вироку по справі, що розглядається, враховуючи п.11 ч.1 ст. 537 КПК України, якою передбачена можливість суду під час виконання вироків, які після набрання законної сили звернуті до виконання вирішувати питання про застосування покарання за наявністю кількох вироків.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення та постановлення обвинувального вироку з призначенням міри покарання, визначеної сторонами в угоді.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
У відповідності з викладеним та керуючись ст.ст. 183, 472, 474, 475 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Затвердити угоду про примирення від 26.09.2019 року, укладену між потерпілим ОСОБА_4 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_5 , з іншого боку.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом двох років не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Роз`яснити ОСОБА_5 наслідки невиконання угоди про примирення, передбачені ч. ч. 1 і 5 ст. 476 КПК України.
Речовий доказ, а саме маску зварювальника «Хамелеон СМ-253Р», із ступенем затемнення 9-13 вважати повернутою за належністю потерпілому ОСОБА_4 .
Запобіжний захід до ОСОБА_5 не застосовувався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1