Справа № 308/8579/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання заступника начальника відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя і здоров`я особи, слідчого управління ГУНП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000224 від 08.11.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частинами 3,5 ст. 27, пунктами 11,12 ч. 2 ст. 115 КК України, погодженого прокурором про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Нижня Апша Тячівського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , депутата Нижньоапшанської сільської ради 7-го скликання, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3, 5 ст. 27, п. 11,12 ч. 2 ст. 115 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

ВСТАНОВИВ:
Заступник начальника відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя і здоров`я особи, слідчого управління ГУНП в Закарпатській області підполковник поліції ОСОБА_4 , звернулася до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду, із клопотанням у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000224 від 08.11.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частинами 3,5 ст. 27, пунктами 11,12 ч. 2 ст. 115 КК України, погодженого прокурором про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3, 5 ст. 27, п. 11,12 ч. 2 ст. 115 КК України, - організація та пособництво в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому на замовлення, за попередньою змовою групою осіб за наступних обставин.
В клопотанні вказано, що ОСОБА_5 , беручи участь у злочинній діяльності, пов`язаної із незаконним перевезенням через кордон контрабандних товарів з території Закарпатської області, маючи на меті усунути конкурента у даній діяльності ОСОБА_7 , замовив вбивство останнього громадянину Азербайджанської республіки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимому за вчинення умисного вбивства людини та замаху на умисне вбивство двох осіб із застосуванням вогнепальної зброї, який після звільнення з місць позбавлення волі проживав в смт. Буштино, Тячівського району.
Так, плануючи та організовуючи даний злочин ОСОБА_5 долучив до його підготовки мешканця с. Ганичі Тячівського району Закарпатської області ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якому доручив у іншому районі Закарпатської області придбати автомобіль на іноземній реєстрації, тонувати автомобіль, щоб уникнути можливість впізнання виконавця злочину сторонніми особами на місці події. Для придбання автомобіля ОСОБА_5 передав ОСОБА_9 3000 доларів США. Крім цього, за вказівкою ОСОБА_5 . ОСОБА_9 придбав мобільний телефон із сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар», мобільний номер НОМЕР_1 для використання виключно з метою пошуку автомобіля.
В клопотанні зазначено, що плануючи та організовуючи вбивство ОСОБА_7 , ОСОБА_5 заздалегідь визначив спосіб виконання злочину, його деталі та розприділив ролі кожного співучасника у спільній злочинній діяльності. Так, відповідно до розробленого плану, ОСОБА_9 повинен був забезпечити безпосереднього виконавця злочину ОСОБА_8 транспортним засобом, а також вести стеження за потерпілим, а ОСОБА_8 повинен був вчинити вбивство потерпілого із вогнепальної зброї. З цією метою злочинна група за невстановлених слідством обставин придбала нарізний сомозарядний мисливський карабін моделі «ОП СКС» калібру 7,62 НОМЕР_2 та набої до нього. Крім цього, ОСОБА_5 заздалегідь, до вчинення злочину, відшукав місце знищення автомобіля та зброї, а саме в урочищі «Раковець» неподалік с. Ганичі Тячівського району.
Як вказано в клопотанні діючи за ретельно розробленим планом та виконуючи свою роль у спільній злочинній діяльності, спрямованій на умисне вбивство ОСОБА_7 , 20 квітня 2017 року ОСОБА_9 разом із знайомим ОСОБА_10 , якого ОСОБА_9 не повідомив про злочин, що готується і використав його в якості водія, в с. Плав`я Свалявського району Закарпатської області придбав автомобіль «Мерседес Е 280», р.н. Німеччини НОМЕР_3 . Готуючи автомобіль до злочину, того ж дня в м. Мукачеві ОСОБА_9 за вказівкою ОСОБА_5 тонував автомобіль, щоб уникнути можливість впізнання виконавця злочину сторонніми особами на місці події.
З 18 травня 2017 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вели стеження за ОСОБА_7 в м. Тячів та, врахувавши отримані про потерпілого дані, визначили місце його вбивства безпосередньо біля багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 проживав ОСОБА_7 .
В клопотанні вказано, що таким чином, вчинивши всі необхідні дії для реалізації злочинного умислу, а саме розприділивши ролі у спільній злочинній діяльності, підготувавши знаряддя вбивства, транспортний засіб, ОСОБА_9 22 травня 2017 року, близько 11:45 годин, на власному автомобілі «Фольксвген Гольф», н.з. Латвійської республіки НОМЕР_4 приїхав у м. Тячів, де знаходився до 12:45 години, ведучи спостереження за будинком, де проживає ОСОБА_7 , після чого уїхав в с. Ганичі Тячівського району, де біля торгівельного центру «Горобчик» очікував співучасників злочину.
22 травня 2017 року, ОСОБА_8 та невстановлена особа на автомобілі «Мерседес Е 280», змінивши попередній реєстраційний номер на реєстраційний номер НОМЕР_5 , біля 14:30 години, приїхали в м. Тячів, де, рухаючись щоденними маршрутами руху ОСОБА_7 , а саме від будинку № 10 по вул. Незалежності у напрямку центра м. Тячів, де розташована кав`ярня «Дольче Віта», біля 14:33 години, побачили ОСОБА_7 , який на терасі вказаної кав`ярні пив каву разом із знайомим ОСОБА_11 . В подальшому, біля 14:56, продовжуючи стеження за потерпілим, розуміючи, що той повертається до свого будинку, ОСОБА_8 та невстановлена особа зупинилися у внутрішньому дворику будинку АДРЕСА_3 , біля під`їзду, де розташована квартира ОСОБА_7 та зайняли зручну для пострілу позицію. В цей момент ОСОБА_8 , знаходячись на пасажирському сидінні вказаного автомобіля, діючи умисно, з метою вбивства, з відстані біля 24 метрів здійснив прицільний постріл із нарізного карабіну калібру 7,62 мм у ОСОБА_7 , який рухався у його напрямку, наближаючись до власного автомобіля автомобіля «Ауді А 8», д.н.з. Чеської Республіки НОМЕР_6 , влучивши у ліву ділянку грудної клітки ОСОБА_7 .
Після вчинення насильницьких дій ОСОБА_8 та невстановлена особа на великій швидкості уїхали з місця події та заздалегідь визначеним маршрутом: м. Тячів с. Бедевля с. Вільхівці с. Нересниця с. Ганичі прибули в урочище «Раковець», де спалили автомобіль «Мерседес Е 280», з реєстраційним номером НОМЕР_5 , а також застосовану як знаряддя вбивства нарізний карабін із маркуванням НОМЕР_7 та набої до нього.
Внаслідок гострої крововтрати, що розвинуалася на фоні наскрізного вогнепального поранення тулуба з ушколдженням грудного відділу аорти ІНФОРМАЦІЯ_4 , о 15 годині 45 хвилин, ОСОБА_7 помер у Тячівській районній лікарні.
22.05.2017 розпочато досудове за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань слідчим відділенням Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області за № 0000559.
Постановою прокурора Закарпатської області від 26.06.2017 подальше здійснення досудового розслідуванням даного кримінального провадження доручено слідчим слідчого управління ГУНП в Закарпатській області.
18.12.2017 ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених пунктами 11,12,13 ч. 1 ст. 115 КК України.
18.12.2017 ОСОБА_9 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, пунктами 11,12 ч. 2 ст. 115 КК України.
29.11.2017 прокурором Закарпатської області складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частинами 3,5 ст. 27, пунктами 11,12 ч. 2 ст. 115 КК України. У зв`язку із неявкою ОСОБА_5 до слідчого 29.11.2017 оголошений розшук підозрюваного.
Оголошена ОСОБА_5 підозра у вчиненні даного кримінального правопорушення обґрунтовується здобутими в ході досудового слідства доказами.
В клопотанні вказано, що метою застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання подальшим спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на інших підозрюваних, потерпілу та свідків злочину, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Сторона обвинувачення зазначає в клопотанні, що вказані ризики доводяться вагомістю доказів про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, тяжкістю покарання, яке йому загрожує, оскільки санкція статті Кримінального кодексу, що йому інкримінується, передбачає позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне ув`язнення і, таким чином, існують ризики того, що ОСОБА_5 , розуміючи усю тяжкість покарання, що йому загрожує у випадку визнання його судом винним, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
В клопотанні вказано, що слід враховувати реакцію суспільства та соціальні наслідки правопорушення, в замовленні, організації та пособництву якого підозрюється ОСОБА_5 адже, враховуючи місце і спосіб вчинення злочину - постріл із вогнепальної зброї біля ігрового майданчику мешканців шести багатоповерхових житлових будинків в центрі міста, вдень, у присутності дружини убитого, яка стала вдовою та змушена самостійно виховувати двох малолітніх доньок, даний злочин був висвітлений у багатьох засобах масової інформації та викликав особливий суспільний резонанс, а тому тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 є виправданим та слугує інтересам громади у демократичному суспільстві.
Як вказано в клопотанні, перебуваючи на свободі, ОСОБА_5 може незаконно впливати на співучасника злочину ОСОБА_9 , залякувати його з метою зміни показань.
Сторона обвинувачення в клопотанні вказує на те, що ОСОБА_5 неодноразово викликався до слідчого, в тому числі 23 та 25 жовтня 2017 року, в ході досудового розслідування даного кримінального провадження за місцем проживання підозрюваного проводився обшук, однак на виклики жодного разу не з`явився, про причини неявки не повідомив, на даний час місцезнаходження підозрюваного невідоме і є підстави вважати, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду, у зв`язку з чим постановою від 30.10.2017 оголошений його розшук.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненому із застосуванням насильства або погрозою його застосування, а також щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Враховуючи наведені в клопотанні данні про особу підозрюваного, а також фактичні обставини заздалегідь спланованого, ретельно підготовленого умисного вбивства із використанням вогнепальної зброї, у замовленні, організації та пособництві якому ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється, сторона обвинувачення вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить дотримання підозрюваним його процесуальних обов`язків та створить неспіврозмірні труднощі у своєчасному, неупередженому, всебічному досудовому розслідуванні особливо тяжкого злочину.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст. 40, 131, 132, 176-178, 183,194 КПК України, сторона обвинувачення просить: застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Нижня Апша Тячівського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , депутата Нижньоапшанської сільської ради 7-го скликання, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3, 5 ст. 27, п. 11,12 ч. 2 ст. 115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити.
Захисник підозрюваного ОСОБА_6 у судовому засіданні просив відмовити в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на необґрунтованість підозри, просив врахувати особу підозрюваного, оскільки останній не має наміру ухилятися від органу досудового розслідування та суду, є одруженим та має на утриманні дитину, яка має важкий стан здоровя, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні не має наміру.
Підозрюваний у судовому засіданні підтримав думку свого захисника, просив відмовити в задоволенні клопотання. Просив врахувати, що йому не було відомо про повідомлення його про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а коли дізнався самостійно звернувся до правоохоронних органів. Разом з тим, вказує, що весь цей час а саме з осені 2017 року перебував на заробітках в Херсонській області.
Заслухавши думку прокурора та слідчого з приводу внесеного клопотання, пояснення підозрюваного, його захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
В судовому засіданні встановлено, що ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000224 від 08.11.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частинами 3,5 ст. 27, пунктами 11,12 ч. 2 ст. 115 КК України.
В даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3, 5 ст. 27, п. 11,12 ч. 2 ст. 115 КК України, - організація та пособництво в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому на замовлення, за попередньою змовою групою осіб за наступних обставин.
Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Слідчим суддею враховуються вимоги пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), а також пункту 1 частини 1 статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з яким слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.
Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3, 5 ст. 27, п. 11,12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Відповідно до наявних у матеріалах клопотання доказів ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3, 5 ст. 27, п. 11,12 ч. 2 ст. 115 КК України, - організація та пособництво в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому на замовлення, за попередньою змовою групою осіб за наступних обставин. Обгрунтованість підозри ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині підтверджується здобутими в ході досудового слідства доказами, а саме: даними протоколу огляду місця події прибудинкової території поруч із будинком № 10 по вул. Незалежності в м. Тячів, в ході якого виявлена куля до патрону калібру 7,62 мм.; даними протоколу огляду трупа ОСОБА_7 з ознаками насильницької смерті внаслідок наскрізного вогнепального поранення; Даними протоколу огляду згорілого автомобіля « Мерседес » із д.н.з. НОМЕР_8 , знайденого в урочищі «Раковець», неподалік с. Ганичі, Тячівського району, в салоні якого виявлена нарізна вогнепальна зброя самозарядний карабін Сімонова із маркуванням НОМЕР_7 , 1954 року випуску, калібру 7,62 мм із гільзою аналогічного калібру в патроннику, а також пять гільз аналогічного калібру від патронів, які вибухнули внаслідок пожежі автомобіля; Даними протоколу додаткового огляду автомобіля « Мерседес » із д.н.з. НОМЕР_8 , в ході якого під водійським сидінням виявлений WIN-код автомобіля НОМЕР_9 ; показаннями потерпілої ОСОБА_12 , яка була очевидцем вбивства свого чоловіка та свідчить про те, що постріл у ОСОБА_7 був здійснений з автомобіля «Мерседес Е класу» чорного кольору; даними протоколу проведеного за участю потерпілої ОСОБА_12 слідчого експерименту, відповідно до якого постріл у ОСОБА_7 був здійснений з відстані біля 24 метрів, після пострілу підозрювані особи на вказаному автомобіля втекли з прибудинкової території, минуючи будівлю «КомінвестБанку»; протоколом огляду вилучених відеозаписів з камер відеоспостереження, встановлених на будівлях та інших об`єктах за маршрутами руху потерпілого та підозрюваних осіб, відповідно до якого група здійснювала стеження за потерпілим з 18 травня 2017 року, вивчали його звичний режим дня та маршрути руху. На вилучених відеозаписах зафіксовано стеження ОСОБА_9 22.05.2017 за обстановкою біля будинку ОСОБА_7 та в місцях звичного маршруту останнього, при цьому підозрюваний пересувається по м. Тячів на належному йому автомобілі «Фольксваген Гольф», д.н.з. НОМЕР_4 . З 18.05.2017 ОСОБА_13 користувався автомобілем « Мерседес Е 280», н.з. НОМЕР_3 . Камери фіксують прибуття в м. Тячів 22.05.2017 інших співучасників злочину ОСОБА_13 та ОСОБА_10 на автомобілі « Мерседес Е 280», номерний знак якого FB НОМЕР_10 безпосередньо в день убивства змінений на інший - НОМЕР_8 , під яким перебуває на обліку інший, пошкоджений у 2007 році внаслідок пожежі автомобіль ВАЗ 21104, що належав мешканцю м. Львів ОСОБА_14 . ОСОБА_13 та ОСОБА_10 продовжують стеження за ОСОБА_7 від кав`ярні «Дольче Віта» до будинку № 10 по вул. Незалежності, обирають зручну для пострілу позицію та на великій швидкості залишають місце злочину, рухаючись напрямком м. Тячів с. Бедевля с. Вільхівці с. Нересниця с. Ганичі до урочища «Раковець»; Показаннями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , а також протоколами пред`явлення для впізнання свідкам ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за фотознімками,відповідно до яких автомобіль « Мерседес Е 280», н.з. НОМЕР_3 номер кузова (WIN код) НОМЕР_9 був придбаний ОСОБА_15 , мешканцем м. Мукачева, влітку 2016 року на номерних знаках Німеччини FB НОМЕР_10 у дядька громадянина Німеччини. Автомобіль завезла на територію України гр. ОСОБА_20 . Через тиждень ОСОБА_15 продав автомобіль ОСОБА_16 , мешканцю с. Голубине Свалявського району, а той 13.03.2017 продав автомобіль ОСОБА_19 , мешканцю с. Голубине. ОСОБА_19 з метою подальшого продажу авто звернувся з проханням допомогти йому в цьому до ОСОБА_17 , який інформацію про продав автомобіля розмістив на власній сторінці в соц.мережі«Вконтакт». 22.04.2017 автомобіль був куплений ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які приїхали в с. Голубине на автомобілі «Фольксваген Гольф», д.н.з. НОМЕР_4 . Того ж дня свідок ОСОБА_18 в м. Мукачеві на замовлення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виконав тонування даного автомобіля. Крім цього встановлено, що 22.04.2017, за кілька годин до купівлі автомобіля «Мерседес Е 280» ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в с. Брід Іршавського району оглянули належний свідку Варваринцю автомобіль та відмовилися від його придбання, у зв`язку із несправністю скло підйомника задньої пасажирської двері; Протоколом огляду вилучених роздруківок підозрюваних засобами мобільного зв`язку, викоритання ними для контактів з приводу підготовки злочину одноразових мобільних номерів; Показаннями підозрюваного ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_21 про обставини придбання автомобіля « Мерседес Е 280», н.з. НОМЕР_3 за вказівкою ОСОБА_5 , подальше переховування автомобіля, а також протоколами проведениих за участю ОСОБА_9 та ОСОБА_10 слідчих експериментів; Показаннями свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 про когричстування ОСОБА_8 .Огли автомобілем « Мерседес Е 220», н.з. НОМЕР_3 та відустність підозоюваного та вказаного автомобіля вдома на момент вчинення вбивства ОСОБА_7 ; Показаннями свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 про зберігання автомобіля « Мерседес Е 280», н.з. НОМЕР_3 в травні 2017 року на подвірї будинку АДРЕСА_4 ; Показаннями свідка ОСОБА_29 про зберігання автомобіля « Мерседес Е 280», н.з. НОМЕР_3 в с. Терново по вул. Заяця, що відповідає показанням та результатами слідчих експериментів за участю підозрюваного ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_30 ; Висновками проведених у кримінальному провадженні судових експертиз.
Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, наряду з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарі проти Молдови» від 13.11.2007р., п. 48), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Посилання захисника на відсутність обґрунтованої підозри слідчий суддя не може взяти до уваги, оскільки відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.
Вказане вище, на думку слідчого судді, дає підстави вважати, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3, 5 ст. 27, п. 11,12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Як встановлено в судовому засіданні, громадянин ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3, 5 ст. 27, п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, має постійне місце проживання, зареєстрований за адресою: Тячівського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, що підтверджується свідоцтвами про шлюб та свідоцтвами про народження дитини, тобто має міцні соціальні зв`язки, раніше до кримінальної відповідальності не притягавався, має позитивні характеристики по місцю служби.
Оцінюючи доводи слідчого та прокурора про необхідність обрання ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою через ризики можливого незаконного впливу на свідків, іншого співучасника ОСОБА_9 , потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні, слідчий суддя констатує, що їх можливе настання слідчим та прокурором жодним доказом не доведено. Крім того, слідчий суддя враховує, що в межах судового розгляду кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Твердження сторони обвинувачення про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить дотримання підозрюваним його процесуальних обов`язків та створить неспіврозмірні труднощі у своєчасному, неупередженому, всебічному досудовому розслідуванні особливо тяжкого злочину також є необгрунтованими. Прокурором не доведено те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Тому такі висновки слідчого та прокурора є лише припущеннями, не підтвердженими жодними доказами.
Відповідно п. 3 абз.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства від 25.04.2003 року № 4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки. В п. 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.
Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень. Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003 в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Під час розгляду клопотань про застосування запобіжного заходу слідчий суддя бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, зокрема такі приписи: «При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів» (п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України), «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якшого запобіжного заходу» (п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 р. у справі «Хайредінов проти України»). Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя приходить до висновку, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення за відсутності достатньо обґрунтованих фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання найбільш суворої міри запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.
Відповідно до вимог п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі; у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.
З врахуванням сукупності викладених висновків, а також даних про особу підозрюваного, за відсутності обґрунтованої впевненості в тому, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити його належної поведінки, слідчий суддя вважає, що в силу характеру діяння, в якому підозрюється громадянин України ОСОБА_5 , наслідків, які настали внаслідок злочину та потреби у встановлені істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, а тому в задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту слід відмовити.
Оскільки прокурор та слідчий не довели обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, а саме: недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя дійшов висновку про застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Крім того, слідчий суддя враховує, що в жовтні 2017 року за місцем проживання підозрюваного проводились санкціоновані обшуки, а пояснення стосовно перебування ОСОБА_5 на заробітках в межах іншої області не підтверджується жодними доказами.
Приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3, 5 ст. 27, п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжкого злочину і за які йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне ув`язнення, тобто є обґрунтовані підстави вважати, що останній, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, чи іншим способом перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, тому слідчий суддя вважає за потрібне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, без застосуванням електронних засобів контролю, заборонивши останньому залишати місце свого проживання цілодобово, оскільки достатнім буде саме такий запобіжний захід, який зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, визначених ст.177 КПК України та за допомогою нього може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення. Крім того, слідчий суддя вважає, що такий запобіжний захід є обґрунтованим, оскільки ОСОБА_5 має можливість здійснювати постійний догляд за малолітнім сином ІНФОРМАЦІЯ_5 , який має важке хронічне захворювання нервової системи.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Згідно ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст.194 КПК України покласти на нього обов`язки.
Керуючись п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25 квітня 2003 року Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства, ст. ст. 177, 178, 181, 183, 186, 194, 195, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання заступника начальника відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя і здоров`я особи, слідчого управління ГУНП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000224 від 08.11.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частинами 3,5 ст. 27, пунктами 11,12 ч. 2 ст. 115 КК України, погодженого прокурором про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Нижня Апша Тячівського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , депутата Нижньоапшанської сільської ради 7-го скликання, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3, 5 ст. 27, п. 11,12 ч. 2 ст. 115 КК України, міру запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, із застосуванням електронних засобів контролю, заборонивши останньому залишати місце свого фактичного проживання за адресою АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; заборонити йому покидати місце проживання житло за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора, або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця роботи та/або проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю. В разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід.
Встановити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком до двох місяців, а саме до 16 вересня 2019 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1