Номер провадження 1-кп/754/758/19
Справа№754/6154/19
Вирок
Іменем України

12 серпня 2019 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0009477, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Смільчинці Лисянського району Черкаської області, громадянки України, з середньою освітою, незаміжньої, працюючої продавцем у ФОП « ОСОБА_4 », зареєстрованої в АДРЕСА_1 , проживаючої в АДРЕСА_2 , не судимої,
про обвинувачення за ч. 1 ст. 126 КК України,

за участі сторони обвинувачення прокурора - ОСОБА_5 ,

сторони захисту обвинуваченої ОСОБА_3 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :

Органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що вона 22.10.2018 р. приблизно о 20 год., знаходячись на паркувальному майданчику для автомобілів, що розташований біля ТЦ «Даринок» по вул. Магнітогорській, 1 в м.Києві, на грунті раптово виниклих неприязних стосунків вступила у сварку з ОСОБА_7 , в ході якої у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, ОСОБА_3 підійшла до ОСОБА_7 , схопила правою рукою останню за ліву руку та відштовхнула від себе, після чого, ОСОБА_3 , продовжуючи свої злочинні дії, схопила правою рукою ОСОБА_7 за шию ззаду та стиснула її, завдавши останній фізичний біль.

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано зач.1 ст. 126 КК України, як побої, тобто вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.
Обвинувачена ОСОБА_3 винною себе не визнала, і показала, що працює продавцем в магазині в ТЦ "Даринок", який орендує ОСОБА_4 . В сусідньому магазині працює потерпіла ОСОБА_7 , з якою у ОСОБА_4 був конфлікт, потерпіла "виживала" їх з торгового місця як конкурентів. Також у ОСОБА_7 постійно виникали конфлікти з нею та з іншими працівниками торгового центру. 22.10.2018 р. приблизно о 14 год. вона з ОСОБА_4 обідала у своєму магазині, а ОСОБА_7 звинуватила їх в тому, що вони нібито розпивали алкогольні напої, при цьому, потерпіла спеціально голосно, щоб вони чули, неодноразово казала продавцю ОСОБА_8 , що треба покликати охорону, оскільки вони вживають спиртне. У зв"язку з цим вона ( ОСОБА_3 ) приблизно о 16 год. покликала оронця торгового центру щоб він зафіксував, що вони в тверезому стані. О 20 год. вона і потерпіла ОСОБА_7 зачинили свої магазини і разом вийшли з торгового центру. Вона вирішила спокійно поговорити з ОСОБА_7 і з"ясувати чому потерпіла з усіма пересварилася, ні з ким не спілкується, постійно провокує сварки. Коли вона задала потерпілій ці запитання, ОСОБА_7 почала кричати, кликати на допомогу. Вона витягла мобільний телефон щоб все це зняти на відео. Жодного удару ОСОБА_9 вона не нанесла, на землю її не валила, на емоціях схопила потерпілу за руку і просила не кричати, але ОСОБА_7 її відштовхнула. Після цього вона схопила потерпілу за капюшон, можливо і за шию, але не здавлювала шию і фізичного болю ОСОБА_7 не завдавала. Оскільки потерпіла голосно кричала, до них підійшли люди, після чого конфлікт було вичерпано.

Потерпіла ОСОБА_7 показала в суді, що працює в магазині в ТЦ "Даринок". Конфліктів з обвинуваченою у неї не було. Вона бачила, що ОСОБА_3 22.10.2018 р. вживала в своєму магазині, який знаходиться навпроти її магазину, спиртне. Приблизно о 20 год. ОСОБА_3 безпричинно напала на неї на автостоянці, схопила її за капюшон та повалила, після чого, тримаючи однією рукою її за капюшон, другою рукою нанесла їй від 2 до 10 ударів по потиличній ділянці голови, також схопила її за руку і сильно здавила, від чого у неї був синець. Крім того, ОСОБА_3 схопила її пальцями ззаду за шию і здавлювала, від чого їй було боляче. Вона почала кричати, кликати на допомогу, після чого підбіг незнайомий чоловік і відтягнув від неї обвинувачену.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що 22.10.2018 р. приблизно о 20 год. він з дружиною і дитиной вийшов з торгового центру "Народний" по вул.Магнітогорській, 1-А в м.Києві, почув крик жінки, яка кричала: "не чіпай мене, не бий", і побачив на автостоянці як раніше незнайома йому обвинувачена б"є раніше незнайому йому потерпілу. При цьому, обвинувачена тримала однією рукою потерпілу за руку, а другою рукою наносила їй удари в живіт, під ребра, всього нанесла 4-6 ударів. Йому здається, що обвинувачена тримала потерпілу однією рукою ззаду за шию, а другою наносила удари, чи здавлювала вона шию він не знає. Також йому здалося, що обвинувачена перебувала в стані алкогольного сп"яніння, на його зауваження вона не реагувала, він з силою відтиснув її пальці з руки потерпілої. Потім підійшов охоронець і він уїхав.
Свідок ОСОБА_11 показала, що в один з днів в жовтні 2018 р. вона, працюючи продавцем в магазині ТЦ "Даринок", вийшла на вулицю покурити і на автостотянці почула сварку між жінками, а потім побачила як наглядно знайома обвинувачена притиснула до машини наглядно знайому їй потерпілу, якій не давала сісти до машини. Вона побігла знайшла охоронця торгового центру, якому повідомила про цей інциндент. Вона не бачила щоб обвинувачена наносила потерпілій удари та хапала її за шию.
Свідок ОСОБА_4 показала, що орендує приміщення магазину в ТЦ "Даринок", де працює продавцем ОСОБА_3 . Цей магазин знаходиться поряд з магазином потерпілої ОСОБА_7 , з якою у неї та у обвинуваченої склалаися неприязні стосунки. Потерпіла конфліктна особа і постійно з усіма в торговому центрі свариться. Про конфлікт 22.10.2019 р. між ОСОБА_7 і ОСОБА_3 їй стало відомо зі слів останньої.
Свідок ОСОБА_12 показала, що 22.10.2018 р. в денний час в торговому центрі "Даринок", де вона працює продавцем, була сварка між ОСОБА_3 і ОСОБА_7 та її продавцем, у зв"язку з чим ОСОБА_3 викликала охоронця. Приблизно о 20 год. вона з іншими продавцями курила біля входу до торгового центру. В цей час на вулицю вийшли ОСОБА_3 і ОСОБА_7 , вони розмовляли між собою на підвищених тонах, йшли в бік машин. ОСОБА_7 штовхнула ОСОБА_3 обома руками в плечі, обвинувачена відмахувалась, ударів потерпілій не наносила. Потім вони зайшли за машину і до них підійшли чоловік і жінка. Обвинувачену вони не чули, а ОСОБА_7 кричала, кликала на допомогу.
В судовому засіданні також були досліджені:
- протокол-заява від 22.10.2018 р., відповідно до якого ОСОБА_7 заявила, що 22.10.2018 р. о 20 год. на вул.Магнітогорській, 1 в м.Києві наглядно знайома нанесла тілесні ушкодження;
- висновок судово-медичної експертизи, відповідно до якого діагнози, які були встановлені ОСОБА_7 під час звернення по медичну допомогу 22.02.2018 р. о 23.30 год., - "забій м"яких тканин лівої половини грудної клітки, м"яких тканин лівого надпліччя та лівого плеча, м"яких тканин лівого передпліччя, забій 1 п"ясно-фалангового суглобу лівої кисті об"єктивними клінічними даними не підтверджені (відсутність морфологічного опису стану м"яких тканин вказаних анатомічсних ділянок та опису функціональних порушень позбавляє можливості піддати судово-медичній оцінці зміни, які клінічні лікарі описували як "забої"), а тому від судово-медичної оцінки встановлених діагнозів належить утриматися відповідно п.п. 4.6 та 4.13.1 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 р.;
- протокол перегляду відеозапису та оглянуто сам відеозапис, що міститься на долученому до кримінального провадження диску, на яких зафіксовано, як ОСОБА_3 і ОСОБА_13 рухаються по території автостоянки, при цьому, ОСОБА_3 себе поводить досить емоційно, щось каже ОСОБА_7 , розмахує руками, після чого хапає ОСОБА_7 лівою рукою за руку, а правою рукою ззаду за шию, утримує чотири секунди, потім хапає за капюшон одягу.
Оцінивши наведені докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні.
Так, згідно вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.
Відповідно до правової кваліфікації дій ОСОБА_3 , викладеній в обвинувальному акті, її дії кваліфіковано за ч.1 ст. 126 КК України, як побої, тобто вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.
Частиною 1 ст. 126 КК України передбачено кримінальну відповідальність за 1) умисне завдання удару, 2) побоїв або 3) вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.
Побої - це багаторазове (два і більше) завдання ударів по тілу потерпілого, яке не спричинило тілесних ушкоджень. Інші насильницькі дії - це інші, крім удару та побоїв, насильницькі дії, які можуть полягати, зокрема, у: щипанні, викручуванні кінцівок, защемленні тієї чи іншої частини тіла за допомогою будь-яких пристроїв, здушування шиї, виривання волосся тощо.
Викладене в обвинувальному акті, складеному відносно ОСОБА_3 , обвинувачення, не конкретне, не відповідає диспоції ч.1 ст. 126 КК України, з його змісту не вбачається, які дії обвинуваченої ОСОБА_3 орган досудового розслідування відносить до побоїв, які дії відносить до інших насильницьких дій. Виходячи з кваліфікації дій обвинуваченої в обвинувальному акті (завдала побої, тобто вчинила інші насильницькі дії, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень), в розумінні осіб, що складали і затверджували обвинувальний акт, це одне й те ж саме.
Під час судового розгляду прокурор не скористався правом змінити обвинувачення відповідно до вимог ст. 338 КПК України.
Під фізичним болем розуміється такий психічний стан особи, який характеризується стражданнями, спричиненими фізичним впливом на його тіло. Разом із тим, незважаючи на істотне значення психічної складової для встановлення ознаки фізичного болю, яка значною мірою залежить від сприйняття певних дій особою, щодо якої вони вчиняються, для встановлення ознак, передблачених ст. 126 КК України, недостатньо лише оцінювати таке сприйняття потерпілим. Фізичний біль, як ознака, із якою закон пов"язує підставу кримінальної відповідальності, має суб"єктивно-об"єктивний характер. Попри надання переваги першій (суб"єктивній складовій, як відчуття болю потерпілим), ця ознака має оцінюватись у сукупності із іншими ознаками та доказами, які можуть дати змогу оцінити ознаку фізщичного болю з об"єктивної (незалежної) точки зору.
Аналіз наведених вище доказів у даному кримінальному провадженні, досліджених під час судового розгляду, свідчить про те, що обвинувачена ОСОБА_3 схопила правою рукою потерпілу ОСОБА_7 за ліву руку та відштовхнула, після чого схопила потерпілу ОСОБА_7 правою рукою ззаду за шию та утримувала чотири секунди.
Об"єктивних даних про те, що потерпіла ОСОБА_7 від таких дій обвинуваченої ОСОБА_3 відчувала фізичний біль, судом не встановлено. Саме твердження потерпілої про відчуття нею фізичного болю внаслідок того, що обвинувачена схопила її ззаду за шию і нібито здавлювала, не можє беззаперечно свідчити про те, що вона дійсно від цих дій відчувала фізичний біль, враховуючи:
1) відсутність будь-яких медичних даних про те, що потерпіла скаржилась лікарям 22.10.2018 р. на біль в області шиї ззаду;
2) показання потерпілої ОСОБА_9 в суді щодо інших обставин події, з яких вбачається, що обвинувачена ОСОБА_3 схопила її за капюшон та повалила, після чого, тримаючи однією рукою її за капюшон, другою рукою нанесла їй від 2 до 10 ударів по потиличній ділянці голови, які об"єктивно іншими доказами не підтверджуються, а навпаки, спростовуються переглянутим в судовому засіданні відеозаписом з місця події, що свідчить про те, що потерпіла могла помилятися і з приводу відчуття болю в області шиї від дій обвинуваченої;
3) фізичні дані обвинуваченої, яка менша на зріст потерпілої, дрібнішої статури;
4) стать обвинуваченої (як і потерпіла є жінкою);
5) обвинувачена тримала потерпілу за шию не значний час - чотири секунди, при цьому, на відео не зафіксовано, що її дії здійснювались зі значною силою.
Наведені вище показання допитаних за клопотанням сторони обвинувачення свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а також досліджені під час судового розгляду надані прокурором письмові докази, не підтверджують вину ОСОБА_3 в інкримінованому злочині.
Додержуючись закріпленої в ст.6 Європейської Конвенції з прав людини та в ст.62 Конституції України, в ст. 17 КПК України принципу презумпції невинуватості, суд всі сумніви щодо доведеності вини обвинуваченої тлумачить на її користь.

Також суд керується ч.3 ст.373 КПК України, за якою обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Сторона обвинувачення не надала суду переконливих доказів вчинення обвинуваченою ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України. В ході судового розгляду не було встановлено належних і допустимих доказів на доведення вини ОСОБА_3 у вчиненні даного кримінального правопорушення.

За встановлених фактичних обставин, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України, оскільки в її діях відсутні ознаки вчинення побоїв або інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, у зв"язку з чим вважає за необхідне її виправдати.

Цивільний позов представника потерпілої ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_3 моральної шкоди та витрат на професійну правничу допомогу, суд на підставі ч.3 ст. 129 КПК України вважає за необхідне залишити без розгляду, що не позбавляє потерпілу можливості вирішити це питання в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України, та виправдати за недоведеністю вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення.

Цивільний позов представника потерпілої ОСОБА_7 про стягнення зі ОСОБА_3 моральної шкоди та витрат на професійну правничу допомогу залишити без розгляду.

Речовий доказ - диск з відеозаписом з місця події - зберігати в матерілах- кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку після постановлення ухвали апеляційним судом.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.
Головуючий -