Справа № 591/6803/19
Провадження № 1-кп/591/752/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2019 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми матеріали кримінального провадження № 000297 від 23.10.2019 року за обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Гриціївка, Срібнянського району, Чернігівської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, не одруженої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Під час досудового розслідування було встановлено, що 09.01.2019 близько 16 год. 30 хв. ОСОБА_5 прийшла до дитячого садочку «Калинка» № 3 за адресою: м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 124, щоб забрати свого сина ОСОБА_6 , який відвідує вказаний дитячий садочок. Знаходячись в роздягальні вказаного дитячого садку, ОСОБА_5 побачила на одній із полиць роздягальні мобільний телефон «HUAWEI», Y5II, чорного кольору, що належить виховательці вказаного дитячого садочку ОСОБА_4 .. У цей час у ОСОБА_5 виник умисел на незаконне збагачення, шляхом вчинення крадіжки мобільного телефону «HUAWEI», Y5II. ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 .
ОСОБА_5 , розуміючи, що за її діями ніхто не спостерігає, взяла з полиці мобільний телефон «HUAWEI», Y5II, що належить виховательці вказаного дитячого садочку ОСОБА_4 та поклала його до своєї сумки.
Після чого, з вказаним мобільним телефоном покинула місце скоєння злочину та викраденим майном розпорядилася на власний розсуд.

Отже, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що своїми умисними протиправними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна, що належить ОСОБА_4 , а саме мобільного телефону «HUAWEI», Y5II, вартістю згідно висновку експерта №19/119/11-1/2392е, від 29.10.2019 становить 1600 грн., ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

06.11.2019 між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення між потерпілими та обвинуваченим.

Згідно даної угоди обвинувачена повністю визнає свою винуватість у зазначеному діянні, беззастережно її визнає, під час судового розгляду.
Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ч.1 ст. 185 КК України у вигляді штрафу в сумі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.
Прокурор вважає, що зміст угоди про примирення відповідає положенням діючого законодавства та підлягає затвердженню, а заявлене клопотання щодо постановлення вироку на підставі угоди задоволенню.
Суд, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши подані матеріали, вважає, що клопотання підлягає задоволенню, а угода затвердженню з таких підстав.
У судовому засіданні встановлено, що обвинувачена ОСОБА_5 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
Суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 скоїла крадіжку, а тому її дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст. 185 КК України.
При цьому, обвинувачена розуміє права, визначені ст. 474 ч. 4 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч. 2 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом, які у судовому засіданні її додатково роз`яснені, визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, підтвердила обставини, викладені у пред`явленому обвинуваченні та надає згоду на призначення покарання, узгодженого сторонами угоди про примирення.
Суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди про примирення. Узгоджені сторонами (обвинуваченим, потерпілим) вид та міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченої, та заявлені в межах санкції статті cт. 185 КК України, тобто, умови даної угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченою відповідають вимогам діючого кримінально- процесуального, матеріального законодавства та особі обвинуваченої.
Суд вважає за можливе затвердити угоду про примирення між обвинуваченою та потерпілою.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченої згідно ст. 124 КПК України.
Керуючись ст.ст. 314, 368, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 06 листопада 2019 року про примирення між обвинуваченою ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 .
Визнати ОСОБА_5 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу в сумі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.
Речові докази: мобільний телефон «HUAWEI», Y5II, що належить та зберігається у потерпілої ОСОБА_4 залишити останній на праві власності.
Стягнути з ОСОБА_5 (іпн невідомий) судові витрати у розмірі 785 грн. 05 коп. на користь держави.
Вирок суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;
3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_7 -Когер