провадження № 1-кс/631/446/19
справа № 631/981/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2019 року селище міського типу Нова Водолага

Слідчий суддя Нововодолазького районного суду Харківської області ОСОБА_1
за участю
з боку сторони обвинувачення
прокурора ОСОБА_2
з боку сторони захисту
скаржника підозрюваного ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
а також:
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення суду матеріали кримінального провадження за скаргою підозрюваного ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора, яка полягає у не закритті кримінального провадження на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України,-

в с т а н о в и в:

Підозрюваний ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Нововодолазького районного суду Харківської області зі скаргою на бездіяльність прокурора, здійснюючого процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000324 від 03.07.2018 року, що полягає у його не закритті на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України (а. с. 1 - 2).

На обґрунтування скарги заявник зазначив, що в провадженні СВ Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП України в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 0000324 від 03.07.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України, в межах якого 29.08.2019 року йому висунуто підозру. Цього ж дня було складено обвинувальний акт та укладено угоду про примирення, які надіслані до суду. Таким чином досудове розслідування з часу висунутої підозри тривало один день. 11.12.2018 року Валківським районним судом Харківської області у задоволенні угоди про примирення відмовлено й зазначено, що кримінальне провадження слід продовжити у загальному порядку. Незважаючи на те, що така ухвала суду не підлягає апеляційному оскарженню, прокурор подав апеляційну скаргу, у відкритті апеляційного провадження за якою відповідним процесуальним рішенням апеляційної інстанції від 23.04.2019 року відмовлено. Матеріали з суду надійшли до прокурора тільки 08.08.2019 року, після цього ним внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань й продовжено досудове розслідування. Однак станом на 06.11.2019 року двохмісячний термін досудового розслідування сплинув, а тому є всі підстави застосувати приписи кримінального процесуального кодифікованого закону щодо закриття провадження, однак процесуальний керівник без діє, а тому він просив зобов`язати його (процесуального керівника Нововодолазького відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області) закрити кримінальне провадження № 0000324 від 03.07.2018 року відносно себе, тобто ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України, на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України.

Скаржник підозрюваний ОСОБА_3 , у судовому засіданні свою скаргу підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні змісту скарги, та просив її задовольнити.

Захисник скаржника ОСОБА_4 , який діяв на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (серії ХВ № 002207), виданого 21.03.2018 року на підставі рішення Ради адвокатів Харківської області № 16 від 21.03.2018 року, та відповідного договору про надання правової допомоги № 49-18, укладеного 15.12.2018 року між ним та ОСОБА_3 , у судове засідання прибув та зазначив, що на його думку скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а тому просив її задовольнити, зобов`язавши прокурора закрити кримінальне провадження № 0000324 від 03.07.2018 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України, на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України (а. с. 17 19, 20).

Процесуальний керівник у кримінальному провадженні № 0000324 від 03.07.2018 року - прокурор Нововодолазького відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_2 , який діяв на підставі постанови про призначення групи прокурорів, прийнятої 03.07.2018 року Першим заступником керівника Первомайської місцевої прокуратури радником юстиції ОСОБА_6 , у судовому засіданні проти скарги заперечував, посилаючись на те, що відповідний строк, визначений кримінальним процесуальним законодавством України, ним не пропущений, оскільки матеріали з судової інстанції повернулись поза розумні строки, а на час направлення справи первісно в суд із угодою усі необхідні слідчі дії було виконано повністю й досудове розслідування завершено, а тому просив у задоволені скарги ОСОБА_3 відмовити повністю (а. с. 21).

Отже, всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час розгляду скарги, перевіривши їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, дослідженими в судовому засіданні, у їхні сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, слідчий суддя приходить до висновку про те, що у задоволенні скарги підозрюваного ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора, яка полягає у не закритті кримінального провадження на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, слід відмовити, виходячи з наступного.

Так, пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Оскільки на цей час Валківський окружний суд свою діяльність не розпочав, справа перебувала на розгляді слідчого судді належного суду.

Кримінальний процесуальний кодекс України № 4651-VІ від 13.04.2012 року (із змінами та доповненнями) у пункті 18 частини 1 статті 3 визначає, що до повноважень слідчого судді як судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

В силу приписів статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року в Римі та ратифікованої Україною 17.07.1997 року відповідним Законом № 475/97-ВР, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Як визначає Конституція України, прийнята 28.06.1996 року, в своїй статті 19, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Ураховуючи наведене, слідчий суддя водночас бере до уваги і приписи норми, що міститься у статті 55 Конституції України, якою кожному гарантується судовий захист його прав та свобод і можливість оскаржити до суду рішення, дії та бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, громадських об`єднань та посадових осіб.

Разом з тим приписи статей 21 і 24 Кримінального процесуального кодексу України гарантують кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим кодексом, а також на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 9-зп від 25.12.1997 року (у справі за конституційним зверненням громадян ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та інших щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води) частину 1 статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Отже, право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і інших осіб, що беруть участь у ньому.

Тому керуючись принципом забезпечення доступу до правосуддя законодавцем було запроваджено інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який є однією із головних засад кримінального провадження.

Таким чином, предметом судового контролю, яке здійснює слідчий суддя, є, зокрема, рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.

Порядок оскарження бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування, а також умови розгляду скарг і реалізація повноважень слідчого судді за результатами таких розглядів, передбачені параграфом 1 глави 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Зокрема, частиною 1 статті 304 зазначеного нормативно-правового акту встановлено десятиденний строк, упродовж якого особа має право звернутися зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, що передбачені частиною 1 статті 303 цього Кодексу.

Зазначена останньою норма кримінального процесуального права визначає предмет та суб`єкт оскарження й наводить вичерпний перелік випадків оскарження рішень, дій чи бездіяльності сторони обвинувачення на досудовому розслідуванні.

З огляду на таке, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 303 Кримінального процесуального кодексу України заявник на досудовому провадженні може оскаржити бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає:
?у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення;
?у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті цього Кодексу;
?а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

При цьому, бездіяльність, яка зазначена останньою (тобто полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений кримінальним процесуальним кодифікованим законом України строк, передбачає три обов`язкові ознаки:
1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію;
2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений Кримінальним процесуальним кодексом України строк;
3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Таким чином, наведені останніми норми процесуального права вимагають наявності зв`язку між зверненням заявника до слідчого судді й розгляду його скарги у судовому засіданні відповідно до порядку, визначеному Кримінальним процесуальним законодавством України, а також надають дозвіл звернутися до слідчого судді зі скаргою не на будь-яку бездіяльність посадових осіб, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством України.

Аналогічної думки й Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної у його Узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», що є обов`язковою для суддів нижчих інстанцій до тих пір, поки не буде спростована практикою Верховного суду.

Системно аналізуючи норми кримінального процесуального кодифікованого законодавства України, зокрема, пункт 9 частини 2 статті 36 та пункт 8 частини 2 статті 40, можна дійти висновку про те, що наведеним вище ознакам процесуального кримінального права відповідає й бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання прокурором вимог, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 283 і пунктом 10 частини 1 та абзацом 3 частини 4 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з якими кримінальне провадження закривається прокурором в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, та у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя також враховує приписи частини 1 статті 304 Кримінального процесуального кодексу України про те, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

При цьому, як зауважує Вищій суд у вказаному Узагальненні, у разі вчинення бездіяльності, яка з огляду на норми процесуального закону є тривалою, так як строк її виконання не обмежений у часі і моментом завершення її є винятково саме виконання, тому вона має лише початковий момент і не має кінцевого.

Зі змісту скарги убачається, що заявник скаржиться на бездіяльність прокурора щодо не закриття кримінального провадження після спливу строку досудового розслідування з часу повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України.

Пункт 1 частини 2 статті 283 Кримінального процесуального кодексу України зобов`язує прокурора зробити це у найкоротший строк.

Таким чином, ця норма процесуального права не обмежує його в часі, лише зазначаючи, що строк виконання такого обов`язку має бути найкоротшим.

З урахуванням наведеного, зважаючи на те, що бездіяльність прокурора щодо будь-якого не закриття провадження у справі є тривалою як така, що має лише початковий момент і не має кінцевого, й зникає винятково моментом виконання покладеного на процесуального керівника обов`язку, слідчий суддя вважає, що скаргу подано скаржником у строк.

Аналізуючи норму процесуального закону щодо порядку розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування, тобто частини 1 і 2 статті 307 Кримінального процесуального кодексу України, вбачається, що за результатами розгляду скарги постановляється ухвала, яка може бути про:
?скасування рішення слідчого чи прокурора;
?скасування повідомлення про підозру;
?зобов`язання припинити дію;
?зобов`язання вчинити певну дію;
?відмову у задоволенні скарги.

Розв`язуючи це, слідчий суддя бере до уваги, що приписи частини 1 і 2 статті 283 кримінального процесуального кодифікованого закону України констатують загальні положення закінчення досудового розслідування та зазначають, що особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження. При цьому прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій:
1) закрити кримінальне провадження;
2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності;
3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Отже, виходячи з засад кримінального процесу, досудове розслідування закінчується або закриттям кримінального провадження, або зверненням до суду із клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності чи застосування примусових заходів медичного й виховного характеру, або зверненням до суду із обвинувальним актом.

При цьому частина 1 та пункт 9 частини 2 статті 36 Кримінального процесуального кодексу України мовлять про те, що прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, і він, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений, зокрема, приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених у ньому.

Підстави для такого закриття обумовлені статтею 284 вказаного процесуального кодифікованого закону України, а саме: частиною 1 зазначеної норми права, яка у своєму пункті 10 зазначає на необхідність закриття кримінального провадження в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, та у абзацах 1 і 3 її частини 4, в яких визначено, що про закриття кримінального провадження прокурор приймає постанову щодо підозрюваного з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Таким чином, при розв`язанні зазначеного питання прокурором визначальним є наявність факту висунутої особі підозри та ступінь тяжкості вказаного у ній кримінального правопорушення.

Класифікація злочинів залежно від ступеня їх тяжкості наведена у статті 12 Кримінального кодексу України.

Так, залежно від класифікації, визначеної у статті 12 наведеного кодексу, по ступеню тяжкості злочини поділяються на:

а) злочини невеликої тяжкості - злочини, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;
б) злочини середньої тяжкості - злочини, за які передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років;
в) тяжкі злочини це злочини, за які передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років;
г) та особливо тяжкі злочини це злочини, за які передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад двадцять п`ять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позбавлення волі на строк понад десять років або довічне позбавлення волі.

Ступінь тяжкості злочину, за вчинення якого передбачене одночасно основне покарання у виді штрафу та позбавлення волі, визначається виходячи зі строку покарання у виді позбавлення волі, передбаченого за відповідний злочин (частина 6 статті 12 Кримінального кодексу України).

Кримінальний процесуальний кодекс України у статтях 278 та 279 передбачає, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань. У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор.

З матеріалів кримінального провадження № 0000324, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.07.2018 року о 19 годині 57 хвилин 14 секунд, вбачається, що 27.07.2018 року слідчий СВ Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області молодший лейтенант поліції ОСОБА_9 за погодженням із прокурором Нововодолазького відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області молодшим радником юстиції ОСОБА_2 письмово повідомив про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України. В подальшому 29.08.2018 року раніше повідомлену підозру було змінено, однак правова кваліфікація кримінального правопорушення у ній не змінилась (а. с. 42, 43 45, 47 - 49).

Санкція частини 1 статті 185 Кримінального кодексу України у абзаці 2 вказаної норми права передбачає покарання за його вчинення у виді штрафу від 50 до 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від 80 до 240 годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до трьох років.

Таким чином, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого висунута підозра скаржнику, за ступенем тяжкості відноситься до злочину невеликої тяжкості, а тому з огляду на таке, ураховуючи, що вказаний злочин не є ані тяжким, ані особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи, якщо особі повідомлено про підозру й після цього закінчився строк досудового розслідування, кримінальне провадження повинно бути закрито.

Питання строку досудового розслідування регламентоване статтею 219 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, абзацом 1 та пунктом 2 абзацу 3 частини 1 цієї статті констатовано, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження. Одночасно із цим, досудове розслідування повинно бути закінчено, зокрема, протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

При цьому, частина 2 та її абзац 2, а також абзац 1 частини 3 обумовленої норми права передбачають можливість продовження строку досудового розслідування, однак загальний його строк не може перевищувати шести місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості. Строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею.

Одночасно слід врахувати, що як визначають норми процесуального права, викладені у частині 1 статті 116 та статті 113 Кримінального процесуального кодексу України, процесуальні дії мають виконуватися у встановлені ним строки. Процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Також, частинами 1, 4, 5 і 7 статті 115 цього ж нормативно-правового акту роз`яснено, що строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. При обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, який не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця. При обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу. При обчисленні процесуального строку в нього включаються вихідні і святкові дні, а при обчисленні строку годинами - і неробочий час. Якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи.

На підставі наведеного, здійснюючи ретельний аналіз вказаних норм процесуального й матеріального права, а також усіх наданих сторонами кримінального провадження і досліджених безпосередньо слідчим суддею у судовому засіданні доказів, убачається, що

?відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 0000324, зареєстрованого 03.07.2018 року о 19 годині 59 хвилин 49 секунд, сформованого слідчим ОСОБА_9 , на підставі повідомлень підприємств, установ, організацій та посадових осіб, які надійшли в цей день зареєстроване кримінальне провадження із правовою кваліфікацією, передбаченою частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України (а. с. 42);

?27.07.2018 року слідчим СВ Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 за погодженням із прокурором Нововодолазького відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області молодшим радником юстиції ОСОБА_2 письмово повідомлено ОСОБА_3 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України (а. с. 43 - 45);

?29.08.2018 року раніше повідомлену підозру зазначеними вище суб`єктами змінено, про що письмово повідомлено скаржника. Правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_3 , залишилась без змін (а. с. 47 - 49);

?також цього ж дня, тобто 29.08.2018 року, слідчий ОСОБА_9 та прокурор ОСОБА_2 повідомили підозрюваному про завершення досудового розслідування, надали доступ до зібраних під час нього матеріалів, склали та затвердили кожен зі свого боку повноважень обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000324 та разом із доданими до нього документами та укладеною між потерпілим та підозрюваним угодою про примирення надіслали їх у суд (а. с. 50 54, 55 58, 59 62, 63 - 65).

Таким чином, шляхом математичних підрахувань з часу повідомлення скаржнику про підозру до часу ознайомлення його ж із матеріалами досудового розслідування сплинув 1 місяць і 2 дня.

При цьому слідчий суддя зауважує, що угоду про примирення між представником потерпілого за довіреністю ПАТ «УКРТЕЛЕКОМ» - ОСОБА_10 та підозрюваним ОСОБА_3 було укладено 29.08.2018 року після повідомлення про завершення досудового розслідування, й направлено до суду разом із обвинувальним актом, що з огляду на зміст статті 219 Кримінального процесуального кодексу України свідчить про завершення кримінального провадження, в тому числі виходячи й зі змісту пункту 5 частини 1 статті 3 вказаного нормативно-правового документа, яка визначає досудове розслідування як стадію кримінального провадження, що починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

З копії ухвали Валківського районного суду Харківської області, постановленої 09.04.2019 року в межах справи з єдиним унікальним № 631/981/18 (провадження № 1-кп/615/89/19), вбачається, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000324, додані до нього документи та укладена угода про примирення надішли до суду 17.09.2018 року й у підготовчому судовому засіданні 11.12.2018 року відповідною ухвалою суду в її затвердженні відмовлено. В подальшому під час судового засідання із розгляду вказаної справи до початку розгляду кримінального провадження по суті за клопотанням сторони захисту, яке суд задовольнив, він постановив: «досудове розслідування у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України, слід продовжити у загальному порядку у відповідності до частини 7 статті 474 Кримінального процесуального кодексу України» (а. с. 33).

Крім цього, ухвалою судді судової палати з кримінальних справ Харківського апеляційного суду ОСОБА_11 , постановленою 23.04.2019 року, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Валківського районного суду Харківської області від 09.04.2019 року (справа з єдиним унікальним № 631/981/18 (провадження № 11п/818/1937/19) відмовлено (а. с. 34 - 35).

Таким чином, наведені судові рішення є такими, що набрали законної сили та є обов`язковими для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

При цьому, слідчий суддя повністю дотримується етичних стандартів, визначених у Кодексі суддівської етики, затвердженому 22.02.2013 року ХІ черговим з`їздом суддів України, зокрема, приписів статей 10 і 12 щодо того, що суддя повинен виконувати обов`язки судді безсторонньо і неупереджено та утримуватися від поведінки, будь-яких дій або висловлювань, що можуть призвести до виникнення сумнівів у рівності професійних суддів, народних засідателів та присяжних при здійсненні правосуддя. Суддя не може робити публічних заяв, коментувати в засобах масової інформації справи, які перебувають у провадженні суду, та піддавати сумніву судові рішення, що набрали законної сили.

Отже, повноважний суд першої інстанції вирішив, що досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні слід продовжити у загальному порядку, а тому на підставі пункту 1 частини 3 статті 314 Кримінального процесуального кодексу України повинен був, дійшовши за наслідками проведеного підготовчого судового засідання висновків про необхідність відмови у затвердженні угоди, повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування.

З листа Голови Валківського районного суду Харківської області ОСОБА_12 , зареєстрованого за вихідним № 631/981/18/7421/2019 від 25.07.2019 року, убачається, що прокурору надсилались копії ухвал першої та другої інстанції у кримінальному провадженні № 631/981/18, отримані ним 30.05.2019 року, про що свідчить відповідне поштове повідомлення. Також в листі зазначено, що на розгляді в суді була тільки угода про примирення, тоді як матеріали кримінального провадження № 0000324 до них не надходили (а. с. 39).

Зміст підпункту 16.17 пункту 16 та підпункту 17.8 пункту 17 Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України № 173 від 17.12.2013 року та погодженої листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 11-2038/0/4-13 від 17.12.2013 року (із змінам та доповненнями) мовлять про те, що у разі постановлення судом ухвали про відмову в затвердженні угоди та повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування, копія ухвали невідкладно направляється (вручається) учасникам кримінального провадження. Матеріали кримінального провадження надсилаються прокурору після закінчення встановленого законом строку для подання апеляційної скарги на таку ухвалу. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу про відмову в затвердженні угоди та повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування апеляційна скарга з матеріалами кримінального провадження надсилається в апеляційний суд, про що також інформуються учасники кримінального провадження. У разі постановлення суддею-доповідачем ухвали про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті провадження та за відсутності апеляційних скарг інших осіб копія ухвали невідкладно надсилається рекомендованим листом з повідомленням особі, яка подала апеляційну скаргу, разом із апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

З урахуванням наведеного, Валківський районний суду Харківської області у будь-якому випадку повинен був повернути прокуророві обвинувальний акт, який у відповідності до змісту частини 1 статті 474 Кримінального процесуального кодексу України був надісланий до них разом із відповідною угодою про примирення.

Однак, беручи до уваги лист Валківського районного суду Харківської області, зареєстрований за вихідним № 631/981/18/7421/2019 від 25.07.2019 року, його повернуто не було, хоча копії судових рішень, які набрали законної сили, надсилались та отримані прокурором 30.05.2019 року.

Відповідно до змісту описової частини ухвали слідчого судді Нововодолазького районного суду Харківської області ОСОБА_13 , постановленої в межах справи з єдиним унікальним № 631/981/18 (провадження № 1-кс/631/356/19), слідчим суддею в межах розгляду скарги захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Нововодолазького відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та продовженні досудового розслідування встановлено, що матеріали кримінального провадження № 0000324 надійшли до прокурора лише 08.08.2019 року (а. с. 36 - 38).

Крім того, з листа начальника Нововодолазького відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області юриста 1 класу ОСОБА_14 , зареєстрованого за вихідним № 03-26-2002-18 від 15.08.2019 року вбачається, що ним надіслані матеріали цього провадження в 1 томі із обвинувальним актом та додатками до нього на 13 аркушах Начальнику СВ Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП України в Харківській області підполковнику поліції ОСОБА_15 (вхідний № 3033 від 15.08.2019 року) (а. с. 66).

Таким чином, фактично матеріали кримінального провадження для продовження досудового розслідування надішли до відповідного правомочного правоохоронюваного органу 08 та 15 серпня 2019 року відповідно, однак за весь цей період аж до часу розгляду скарги в суді жодної слідчої дії проведено не було, а 04.09.2019 року сторона обвинувачення дійшла до висновку про завершення досудового розслідування та почала процедуру повідомлення про це сторону захисту, яка усілякими шляхами намагалась уникнути від отримання такої інформації та доступу до зібраних під час нього матеріалів (а. с. 69, 71, 89).

Отже, фактично з часу повідомлення скаржнику про підозру до часу ознайомлення його ж із матеріалами досудового розслідування у 2018 році сплинули 1 місяць 2 дня, а у 2019 році 26 днів, що загалом є у межах строків, визначених пунктом 2 абзацу 3 частини 1 статті 219 Кримінального процесуального кодексу України.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя також обговорював можливість врахування строків з часу постановлення відповідної ухвали Валківського районного суду Харківської області, однак переконався, що підстав для продовження досудового розслідування у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України, об`єктивно не було, оскільки воно фактично завершене ще 29.08.2018 року.

Про таке мовить й підпункт «б» пункту 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» № 13 від 11.12.2015 року, який роз`яснив, що за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти одне із таких рішень, зокрема, відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених частиною 7 статті 474 Кримінального процесуального кодексу України, та:
-повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження у порядку, передбаченому розділом ІІІ Кримінального процесуального кодексу України;
-або продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення;
-або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення.

Таким чином, аналізуючи всі обставини, встановлені і перевірені під час судового розгляду скарги, а також ураховуючи наведені вище норми процесуального й матеріального права, слідчий суддя доходить до однозначного висновку про необхідність постановлення ухвали про відмову у задоволенні скарги підозрюваного ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора, яка полягає у не закритті кримінального провадження на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованої Україною 17.07.1997 року Законом № 475/97-ВР; статтями 19, 55 і 64 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року; статтею 12 та частиною 1 статі 185 Кримінального кодексу України № 2341-ІІІ від 05.04.2001 (із змінами та доповненнями); статтями 10 і 12 Кодексу суддівської етики, затвердженого 22.02.2013 року ХІ черговим з`їздом суддів України; Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» № 13 від 11.12.2015 року; Узагальненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування»; пунктом 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року; рішенням Конституційного Суду України № 9-зп від 25.12.1997 року (у справі за конституційним зверненням громадян ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та інших щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води); пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року; пунктами 16 та 17 Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України № 173 від 17.12.2013 року та погодженої листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 11-2038/0/4-13 від 17.12.2013 року (із змінам та доповненнями); статтями 3, 21, 24, 26, 36, 40, 45, 50, частиною 2 статті 110, статтями 113, 115, 116, 134 138, 219, 278, 279, 283, 284, 303 307, частиною 3 статті 309, статтями 314, 318, 319, 321, 322, 328 - 330, 342 - 347, 350, 358, 363 - 364, 366, 369 - 372, 376, частиною 3 статті 392, статтями 474, 532 та 533 Кримінального процесуального кодексу України № 4651-VІ від 13.04.2012 року (із змінами та доповненнями), -

у х в а л и в:

У задоволенні скарги підозрюваного ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора, яка полягає у не закритті кримінального провадження на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, - відмовити.

Копію цього судового рішення не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні при його проголошенні.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала, що набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Повний текст ухвали було постановлено з урахуванням приписів частини 7 статті 115 Кримінального процесуального кодексу України, виготовлено шляхом комп`ютерного набору, підписано слідчим суддею та оголошено у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення суду 12.11.2019 року о 17 годині 30 хвилин.

Слідчий суддя: ОСОБА_1