Ухвала
28 жовтня 2019 року
м. Київ
Провадження № 51- 5330 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 , на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 06 вересня 2019 року про відмову у відкритті провадження за його апеляційною скаргою,
встановив:
У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про перегляд вказаного судового рішення у касаційному порядку.
Однак, його касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України.
Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. Проте, цих положень кримінального процесуального закону ОСОБА_5 у касаційній скарзі не дотримано.
У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 формально посилається на істотні порушення судом апеляційної інстанції вимог кримінального процесуального закону, проте не наводить доводів на обґрунтування незаконності судового рішення з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України, з огляду на положення статей 31, 35, 75, 76, 82, 319, 320, 412 цього Кодексу у їх взаємозв`язку.
Зокрема, ОСОБА_4 не вказує, які конкретно доводи його апеляційної скарги, у порушення вимог ст. 419 КПК України, суд апеляційної інстанції, належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.
Крім того, відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі мають бути зазначені вимоги особи, яка подає касаційну скаргу до суду касаційної інстанції.
Так, повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги визначено положеннями ст. 436 КПК України. Відповідно до вказаної статті суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Однак вимоги касаційної скарги ОСОБА_4 до суду касаційної інстанції не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК України в частині повноважень суду касаційної інстанції за наслідками касаційного розгляду.
Враховуючи наведене, керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції вважає, що касаційну скаргу ОСОБА_4 слід залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.
При повторному зверненні до суду скаржником має бути підтверджено, що не пропущено цей строк.
На підставі викладеного та керуючись положення ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 , на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 06 вересня 2019 року про відмову у відкритті провадження за його апеляційною скаргою, залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.
У разі не усунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_6