Провадження № 1-кп/520/749/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2019 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ЄРДР №0004581 від 30.11.2018 року, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, з середньо-техничною освітою, одруженого, учасника бойових дій, пенсіонера, проживаючого та зареєстрований: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Так, 29.11.2018, приблизно о 08 годині 55 хвилин, ОСОБА_5 керуючи засобом підвищеної небезпеки, а саме технічно справним автомобілем марки «FordTransit» р/н НОМЕР_1 , при достатній видимості, в умовах сухої проїзної частини, по горизонтальній прямій ділянці асфальтобетонного покриття проїзної частини, здійснював рух по вул. Ільфа і Петрова в напрямку вул. Левітана в місті Одеса, зі швидкістю до 40 км/год.

Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.2 «Зебра» Правил дорожнього руху України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), організованого на проїзній частині вул. Ільфа і Петрова в Київському районі міста Одеса та який з`єднує тротуарну зону вул. Ільфа і Петрова, ОСОБА_5 був неуважним, за дорожньою обстановкою постійно не слідкував, відповідно не відреагував на її зміну.

В цей час, по вказаному пішохідному переходу, в темпі швидкого кроку рухався пішохід ОСОБА_6 , яка перетинала проїзну частину вулиці Ільфа і Петрова з ліво на право відносно руху, керованого ОСОБА_5 автомобіля.

При об`єктивній можливості бачити дорожню обстановку, ОСОБА_5 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи не зменшив швидкість, а в разі потреби не зупинився, не надав пішоходу ОСОБА_6 перевагу в русі, маючи технічну можливість уникнути події, допустив порушення вимог пунктів 1.4, 1.5, підпункт «б» п. 2.3, п. 18.1 «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), якими передбачено:

п. 1.4 кожен учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

п. 1.5 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.3 для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

«б») бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 18.1 водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Внаслідок своїх дій, ОСОБА_5 , 29.11.2018, приблизно о 08 годині 55 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «FordTransit» р/н НОМЕР_1 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка здійснювала рух по нерегульованому пішохідному переходу в темпі спокійного кроку, з ліва на право, за ходом руху керованого ОСОБА_5 автомобілю. В результаті дорожньо-транспортної події пішоходу ОСОБА_6 спричиненні середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді: закриті переломи лонної та сідничної кісток справа зі зміщенням, розрив лонного зчленування.

Порушення вимог п.п. 18.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_5 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані органом досудового слідства за ст.286 ч.1 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 просив суд звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілою ОСОБА_6 на підставі ст. 46 КК України та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , посилаючись на те, що він вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, примирився з потерпілою, відшкодував завдані ним збитки у повному обсязі, визнає свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні повністю, кається у скоєному.

Потерпіла ОСОБА_6 надала до суду письмову заяву про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 так як вони примирилися і вона не має претензій до обвинуваченого ОСОБА_7 який відшкодував їй завдані збитки у повному обсязі, і вона не має до нього ніяких вимог матеріального та морального характеру.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання свого захисника та просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілою ОСОБА_6 на підставі ст. 46 КК України та закрити кримінальне провадження відносно нього, посилаючись на те, що він примирився з потерпілою, відшкодував завдані ним збитки у повному обсязі, визнає свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні повністю, кається у скоєному.

Прокурор не заперечував проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, у зв`язку з його примиренням з потерпілою та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , оскільки він вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, після його вчинення щиро розкаявся у вчиненому, з потерпілою примирився, відшкодував спричиненні потерпілій збитки в повному обсязі.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали обвинувального акту, суд вважає, що клопотання потерпілої ОСОБА_6 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілою, є законним та відповідає вимогам діючого законодавства, а тому підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За наслідками вивчення матеріалів справи та пояснень сторін, судом встановлено, що 29.11.2018, приблизно о 08 годині 55 хвилин мав місця факт дорожньо - транспортної пригоди за участю обвинуваченого ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_5 визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, фактичні обставини кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_5 не оспорював, щиро розкаявся у вчиненому, просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності, відповідно до ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілою та відшкодуванням у повному обсязі завданої шкоди.

Положеннями ст. 46 КК України передбачено, що особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Умовою звільнення особи (обвинуваченого) від кримінальної відповідальності, у зв`язку з примиренням із потерпілим, є вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості.

У відповідності до ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України, віднесено до категорії невеликої тяжкості.

При цьому, звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття провадження, у зв`язку з примиренням із потерпілим, можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди (п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).

Обвинуваченому ОСОБА_5 судом було роз`яснено, що звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі, на підставі ст. 46 КК України, є нереабілітуючою підставою, між тим, обвинувачений ОСОБА_5 підтримав заявлене клопотання.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, розкаявся у вчиненому, заподіяну шкоду відшкодував потерпілій ОСОБА_6 у повному обсязі та з потерпілою примирився, у потерпілої ОСОБА_6 відсутні претензії матеріального та морального характеру до обвинуваченого, вони примирилися, тому згідно ст.46 КК України обвинуваченого ОСОБА_5 можливо звільнити від кримінальної відповідальності, у зв`язку з примиренням з потерпілою, а кримінальне провадження за його обвинуваченням підлягає закриттю.

Враховуючи, що процесуальні витрати стягуються з обвинуваченого у разі ухвалення обвинувального вироку (ст. 124 КПК України), а тому витрати на залучення експерта в загальній сумі 6 174 грн. віднести на рахунок держави.
Крім того, прокурором Одеської місцевої прокуратури № 1 пред`явлено цивільний позов про відшкодування збитків понесених на стаціонарне лікування ОСОБА_6 в розмірі 10 020,87 гривень.
Відповідно до п. 7 Постанови пленуму ВСУ від 31.03.1989 №3 «Про практик застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.
При цьому, у разі закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, цивільний позов не розглядається, а має бути залишений без розгляду.
Разом з цим, суд вважає за необхідне зазначити, що позовні вимоги прокурором в інтересах держави можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття провадження на підставах, зазначених у п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду. З урахуванням того, що провадження щодо ОСОБА_5 закрито з нереабілітуючих підстав, прокурор має право вирішити питання про відшкодування збитків понесених на стаціонарне лікування ОСОБА_6 в порядку цивільного судочинства.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 284 ч. 2, 369, 372 КПК України, ст. 46 КК України, суд

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 286 ч. 1 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілою на підставі викладеного у мотивувальній частині ухвали.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004581 від 30.11.2018 року, відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України - закрити.

Процесуальні витрати за проведення авто - технічна експертиза за обставинами ДТП, та експертизи технічного стану автомобіля в загальній сумі 6 174 грн. - віднести на рахунок держави.
Цивільний позов прокурора про відшкодування збитків понесених на стаціонарне лікування ОСОБА_6 в розмірі 10 020,87 гривень, залишити без розгляду на підставах викладених в мотивувальній частині ухвали.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 за даним кримінальним провадженням не обирався.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи діб з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1