ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/818/457/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1 Справа №641/9313/14-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.ч. 1,2,3 ст. 190 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

- головуючого судді ОСОБА_2 ,
- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
- при секретарі ОСОБА_5 ,
- за участю прокурора ОСОБА_6 ,
- захисника-адвоката ОСОБА_7 ,
- обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора та захисника на вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Андріївка Балаклійського району Харківської області українка, громадянка України, з вищою освітою, не одружена, яка має на утриманні сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації, раніше не судима,

визнана винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2, ч.3 ст.190 КК України, та їй призначено покарання:
за ч.1 ст.190 КК України у виді 100 годин громадських робіт;
за ч.2 ст.190 КК України у виді 2 років позбавлення волі;
за ч.3 ст.190 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі.
За епізодом шахрайства відносно потерпілої ОСОБА_9 за ч.2 ст.190 КК України ОСОБА_8 виправдано.
Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням на 3 роки, якщо засуджена на протязі встановленого судом строку з випробуванням не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; та за ч.2 ст.76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Як встановлено вироком, ОСОБА_8 в травні 2011 року більш точної дати не встановлено, в денний час, керуючись корисливими мотивами та маючи мету незаконного збагачення, а також добрі відносини з потерпілим ОСОБА_10 , увійшовши у довіру до останнього і зловживаючи нею, знаходячись в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , маючи злочинний умисел на заволодіння та неповернення грошових коштів, шляхом обману, під вигаданими мотивами, реалізуючи свій злочинний намір, отримала від ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 4000 доларів США, що згідно офіційного курсу валют НБУ станом на травень 2011 р. складає 31914 грн, які пообіцяла повернути через 1 місяць, при цьому останній, виходячи з помилкової впевненості в добросовісності дій ОСОБА_8 і довіряючи їй, передав вказані грошові кошти.
Після неодноразових вимог потерпілого ОСОБА_10 повернути йому грошові кошти, ОСОБА_8 запевняла останнього що поверне гроші та до цього часу не повернула, тим самим ОСОБА_8 обернула грошові кошти в сумі 31914 грн. на свою користь та розпорядилася ними на власний розсуд чим завдала потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на вказану суму.
Крім того, ОСОБА_8 маючи власну квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , яка має заборону на відчуження і згідно договору про надання споживчого кредиту №0 від 08.08.2007 знаходилась у заставі Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк», який 13.02.2012 на підставі договору факторингу №2 відступив ТОВ «Кей-Колект» право вимоги заборгованості, діючи повторно, 22.08.2011 в денний час, керуючись корисливими мотивами та маючи мету незаконного збагачення, а також умисел на заволодіння та неповернення грошових коштів під приводом продажу вказаної квартири, яка знаходиться у заставі, увійшовши у довіру до потерпілого ОСОБА_11 , який вирішив придбати вказану квартиру, навмисно не повідомивши потерпілому про те, що квартира має заборону на відчуження, знаходячись в кафе, що в приміщенні супермаркету «ТАРГЕТ» за адресою: АДРЕСА_4 , шляхом обману та зловживання довірою, реалізуючи свій злочинний умисел, отримала від ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 11 000 доларів США, що згідно офіційного курсу валют НБУ станом на 22.08.2011 складає 87.686 грн. 50 коп. як аванс за продаж квартири, при цьому останній виходячи з помилкової впевненості в добросовісності дій і довіряючи ОСОБА_8 , передав їй вказані грошові кошти в рахунок квартири, яку він збирався купити у ОСОБА_8 .
В подальшому потерпілий ОСОБА_11 , дізнавшись про те, що вказана квартира знаходиться під заставою та має заборону на відчуження, зрозумівши, що ОСОБА_8 обманним шляхом заволоділа його грошима, потребував від ОСОБА_8 повернення грошових коштів в сумі 87.686 грн. 50 коп., але остання відмовила йому тим самим ОСОБА_8 обернула грошові кошти в сумі 87.686 грн. 50 коп. на свою користь та розпорядилася ними на власний розсуд в результаті чого потерпілому ОСОБА_11 завдано матеріальної шкоди на загальну суму 87686 грн. 50 коп.
Крім того, ОСОБА_8 маючи власну квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , яка має заборону на відчуження і згідно договору про надання споживчого кредиту №0 від 08.08.2007 знаходилась у заставі Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк», який 13.02.2012 на підставі договору факторингу № 2 відступив ТОВ «Кей-Колект» право вимоги заборгованості, діючи повторно, 24.01.2013 в денний час, керуючись корисливими мотивами та маючи мету незаконного збагачення, а також умисел на заволодіння та неповернення грошових коштів під приводом продажу квартири, яка знаходиться у заставі, увійшовши у довіру до потерпілого ОСОБА_12 , який вирішив придбати вказану квартиру, навмисно не повідомивши потерпілому про те, що квартира має заборону на відчуження, знаходячись біля кафе «Не горюй» за адресою: АДРЕСА_5 шляхом обману та зловживання довірою, реалізуючи свій злочинний умисел, отримала від ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 30.000 грн. як аванс за продаж квартири, при цьому останній виходячи з помилкової впевненості в добросовісності дій і довіряючи ОСОБА_8 , передав їй вказані грошові кошти в рахунок квартири, яку він вирішив купити у ОСОБА_8 .
Крім того, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 того ж дня у вечірній час знаходячись в приміщенні кафе «Аеліта» за адресою АДРЕСА_6 шляхом обману та зловживання довірою, отримала від ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 16.000 грн. та 5.500 доларів США, що згідно офіційного курсу валют НБУ станом на 24.01.2013 складає 43.961 грн на загальну суму 59.961 грн. як аванс за квартиру, при цьому останній виходячи з помилкової впевненості в добросовісності дій і довіряючи ОСОБА_8 , передав їй вказані грошові кошти в рахунок квартири, яку він збирався купити у ОСОБА_8 .
Крім того, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 23.02.2013 в денний час знаходячись на території лікарні № 17 за адресою м. Харків пр. Московський, шляхом обману та зловживання довірою, отримала від ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 550 євро, що згідно офіційного курсу валют НБУ станом на 23.02.2013 складає 5796 грн. як аванс за квартиру, при цьому останній виходячи з помилкової впевненості в добросовісності дій і довіряючи ОСОБА_8 , передав їй вказані грошові кошти в рахунок квартири, яку він збирався купити у ОСОБА_8 .
Крім того, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 04.06.2013 в денний час знаходячись біля кафе «Містерія» за адресою: м. Харків пр. М.Жукова, 39, шляхом обману та зловживання довірою, отримала від ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 2000 доларів США, що згідно офіційного курсу валют НБУ станом на 04.06.2013 складає 15986 грн. як аванс за квартиру, при цьому останній виходячи з помилкової впевненості в добросовісності дій і довіряючи ОСОБА_8 , передав їй вказані грошові кошти в рахунок квартири, яку він збирався купити у ОСОБА_8 .
В подальшому потерпілий ОСОБА_12 дізнавшись про те, що вказана квартира знаходиться під заставою, та має заборону на відчуження, та зрозумівши, що ОСОБА_8 обманним шляхом заволоділа його грошима, потребував від ОСОБА_8 повернення грошових коштів в загальній сумі 111743 грн., але остання відмовила йому тим самим ОСОБА_8 обернула грошові кошти в сумі 111743 грн. на свою користь та розпорядилася ними на власний розсуд в результаті чого завдала потерпілому ОСОБА_12 матеріальної шкоди на вказану суму.
Крім того, ОСОБА_8 маючи власну квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , яка має заборону на відчуження і згідно договору про надання споживчого кредиту №0 від 08.08.2007 знаходилась у заставі Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк», який 13.02.2012 року на підставі договору факторингу № 2 відступив ТОВ «Кей-Колект» право вимоги заборгованості, діючи повторно, 01.07.2011 року в денний час, керуючись корисливими мотивами та маючи мету незаконного збагачення, а також умисел на заволодіння та неповернення грошових коштів під приводом продажу вказаної квартири, яка знаходиться у заставі, увійшовши у довіру до потерпілого ОСОБА_13 який вирішив придбати вказану квартиру, навмисно не повідомивши потерпілому про те, що квартира має заборону на відчуження, а також про те, що за неї не виплачується щомісячний кредит, в результаті чого виникла заборгованість, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 шляхом обману та зловживання довірою, реалізуючи свій злочинний умисел, отримала від ОСОБА_13 грошові кошти в сумі 18.000 доларів США що згідно офіційного курсу валют НБУ станом на 01.07.2011 складає 143460 грн. як аванс в рахунок купівлі квартири, при цьому останній виходячи з помилкової впевненості в добросовісності дій і довіряючи ОСОБА_8 , передав їй вказані грошові кошти в рахунок вартості квартири, яку він збирався купити у ОСОБА_8 .
В подальшому потерпілий ОСОБА_13 дізнавшись про те, що вказана квартира знаходиться під заставою, має заборону на відчуження та велику заборгованість, зрозумівши, що ОСОБА_8 обманним шляхом заволоділа його грошима, потребував від ОСОБА_8 повернення грошових коштів в сумі 143460 грн., але остання відмовила йому, тим самим ОСОБА_8 обернула грошові кошти в сумі 143460 грн. на свою користь та розпорядилася ними на власний розсуд в результаті чого потерпілому ОСОБА_13 завдано матеріальної шкоди у великому розмірі, тобто в сумі 143460 грн.
Крім того, 30.08.2012року ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, знаходячись в офісі приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_14 , за адресою: АДРЕСА_7 , шляхом обману та зловживання довірою заволоділа чужим майном у великих розмірах, а саме однокімнатною квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_8 , яка належить на праві приватної власності, особі похилого віку, громадянину ОСОБА_15 , 1939 р.н., при наступних обставинах:
У лютому-березні 2012 року, точну дату органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 , розробила план заволодіння нерухомим майном громадян шляхом обману та зловживання довірою.
Так, у лютому-березні 2012 року, точну дату органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 почала пошук неблагополучних, малозабезпечених, одиноких, літніх громадян, які зловживають спиртними напоями, юридично неграмотних, та які мають у своїй власності нерухомість, з метою подальшого її заволодіння шляхом обману та зловживання довірою. Для цього, ОСОБА_8 повинна була увійти у довіру до зазначених осіб, та шляхом обману під різними приводами отримати від них довіреність на своє ім`я з правом розпорядження всім їхнім майном та з правом виконання інших дій правового характеру. Після отримання такої довіреності, ОСОБА_8 діючи від імені власника, у відповідності до цивільного законодавства України, повинна була укласти цивільний договір купівлі-продажу нерухомості. При цьому власник квартири про укладання договорів купівлі-продажу їх квартир нічого не повинен був знати.
ОСОБА_8 , приблизно в квітні-травні 2012 року, точну дату органом досудового розслідування не встановлено, діючи умисно, вчиняючи дії, направлені на пошук неблагополучних, малозабезпечених, одиноких, літніх громадян, які зловживають спиртними напоями, юридично неграмотних, та які мають у своїй власності нерухомість, дізналася про те, що за адресою: АДРЕСА_8 , мешкає одинокий пенсіонер, літня особа, а саме ОСОБА_15 , 1939 р.н., якому на праві приватної власності належить вищевказана квартира.
Далі, ОСОБА_8 шляхом обману та зловживання довірою почала купувати ОСОБА_15 продукти харчування та передавати їх йому, а також незначні грошові суми. Як наслідок, ОСОБА_8 увійшла в довіру до ОСОБА_15 , та отримала від останнього довіреність на право розпорядження належної йому квартири, розташованої за вищевказаною адресою. Таким чином, в період часу з квітня-травня 2012 року до 29.08.2012 року ОСОБА_8 неодноразово приходила до місця мешкання ОСОБА_15 , передаючи йому продукти харчування, незначні суми грошових коштів, спілкуючись з ним, тим самим увійшла у довіру ОСОБА_15 .
В процесі скоєння вказаних дій ОСОБА_8 усвідомила, що ОСОБА_15 за його індивідуально-психологічними та віковими особливостями, не може в повній мірі правильно сприймати та розуміти характер і значення дій, що вчинюються, користуючись вказаними особливостями ОСОБА_15 , ОСОБА_8 , запропонувала останньому підписати довіреність під приводом оформлення йому субсидій, необхідних для погашення його боргів по комунальним послугам не повідомляючи останньому, що разом з цим, в довіреності буде зазначено право відчуження належної йому квартири, тим самим ввела ОСОБА_15 в оману відносно дійсних своїх намірів, а саме заволодіння вищевказаною однокімнатною квартирою, шляхом обману.
Надалі, 29.08.2012 ОСОБА_8 ,користуючись психічним станом потерпілого ОСОБА_15 , його індивідуально-психологічними та віковими особливостями, які відповідно до висновку судово-психологічної експертизи №2498 від 13.03.2014, суттєво обмежували здатність ОСОБА_15 правильно сприймати та розуміти характер і значення дій (подій), що відбувались з ним при підписанні довіреності з правом відчуження належної йому квартири від 29.08.2012, діючи умисно, організувала прибуття ОСОБА_15 до приватною нотаріуса Харківського міського нотаріального округа ОСОБА_16 , офіс якої розташовано за адресою: АДРЕСА_7 , з метою оформлення вищевказаної довіреності на право відчуження належної ОСОБА_15 квартири.
29.08.2012, нотаріус ОСОБА_16 склала довіреність, згідно якої ОСОБА_15 уповноважує ОСОБА_8 представляти його інтереси у відповідних установах та органах, з правом управління та розпорядження (продаж, обмін, дарування) належною йому квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_8 , а також з правом представлення його інтересів щодо оформлення на його ім`я субсидій та інших пільг, та виконувати всі інші дії визначені цією довіреністю, та будучи необізнаною щодо психічного стану потерпілого ОСОБА_15 , та його індивідуально-психологічних та вікових особливостей, передала зазначену довіреність потерпілому ОСОБА_15 , здатність якого правильно сприймати та розуміти характер і значення дій (подій), що відбувались з ним при підписанні зазначеної довіреності, була суттєво обмежена, та знаходячись в стані омани, вважаючи, що він підписує документ, необхідний для оформлення субсидій, підписав дану довіреність, яка була посвідчена вказаним нотаріусом в той же день.
У подальшому, ОСОБА_8 , з метою заволодіння квартирою ОСОБА_15 , використовуючи дану довіреність, звернулась до КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», для видачі дублікату свідоцтва про право власності на вищевказану квартиру та для отримання витягу з реєстру прав власності на вищевказане нерухоме майно, необхідне для укладання договору купівлі-продажу.
Далі, ОСОБА_8 , запропонувала своєму знайомому ОСОБА_17 купити вказану квартиру, який у свою чергу звернувся до свого знайомого ОСОБА_18 , якому запропонував виступити покупцем при укладанні договору купівлі - продажу зазначеної квартири, тобто діяти в його інтересах, на що останній погодився. При цьому, ОСОБА_17 пояснив ОСОБА_18 , що він не може особисто виступити покупцем в договорі купівлі-продажу квартири в зв`язку з сімейними обставинами.
Надалі, отримавши в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» документи, необхідні для укладання договору купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_8 , ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, спрямований на заволодіння шляхом обману та зловживання довірою квартирою ОСОБА_15 , з метою укладення договору купівлі-продажу квартири, 30.08.2012 прибула до офісу приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_14 , розташованого за адресою: АДРЕСА_7 , куди також прибули покупець ОСОБА_17 та громадянин ОСОБА_18 , який діяв в інтересах ОСОБА_17 під час оформлення купівлі-продажу квартири.
В той же день, ОСОБА_8 та ОСОБА_18 , знаходячись в офісі нотаріуса ОСОБА_14 , повідомили останній про бажання укласти договір купівлі-продажу квартири, що належить ОСОБА_15 , розташованої за адресою: АДРЕСА_8 . При цьому, ОСОБА_8 , надала нотаріусу необхідні правовстановлюючі документи на зазначену квартиру, отримані нею в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», та вищевказану довіреність з правом відчуження належної ОСОБА_15 квартири, згідно якої ОСОБА_15 уповноважує ОСОБА_8 розпоряджатися належною йому квартирою, та виконувати всі інші дії визначені цією довіреністю, тим самим ОСОБА_8 ввела нотаріуса ОСОБА_19 в оману щодо правомірності та законності розпорядження вказаною нерухомістю, не повідомивши останню про протиправність своїх дій. Після цього, нотаріус ОСОБА_20 , знаходячись в стані омани, склала договір купівлі-продажу однокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_8 , відповідно до якого ОСОБА_8 , діючи від імені ОСОБА_15 , на підставі довіреності продала ОСОБА_18 вказану квартиру за 202 500 гривень, що є еквівалентом суми 25 000 доларів США, який був підписаний обома сторонами угоди. При цьому ОСОБА_8 заздалегідь не мала наміру виконувати обов`язки перед ОСОБА_15 щодо сплати йому грошових коштів за продаж даної квартири, які вона отримала від ОСОБА_17 у момент укладання та підписання вказаного договору купівлі-продажу у сумі еквівалентній 25 тис. доларів США.
Вказаний договір купівлі-продажу був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_21 та зареєстрований в Державному реєстрі правочинів 30.08.2012 о 17 годині 12 хвилин, та 31.08.2012 право власності на вказану квартиру було зареєстровано в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації».
Також, районний суд дійшов висновку про недоведеність кваліфікації дій ОСОБА_8 за епізодом щодо шахрайських дій по заволодінню квартирою ОСОБА_15 за ознакою попередньої змови з невстановленими особами, оскільки єдиним доказом який наводить орган досудового слідства вини ОСОБА_8 в скоєнні шахрайства за попередньою змовою з невстановленими особами є те, що під час судового розгляду вказаного кримінального провадження 29.05.2015 року з прокуратури Харківської області до прокуратури району надійшов лист від 27.05.2015 року за № 15/1 32714 за підписом заступника прокурора Харківської області старшого радника юстиції ОСОБА_22 з приводу того, що слідчим управлінням прокуратури області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000016 від 15.01.2015 року за ч.3 ст. 190 КК України, ч.3 ст. 146 КК України, ч.2 ст. 28 КК України, ч.3 ст. 357 КК України за фактом заволодіння 30.08.2012 року невстановленими особами за попередньою змовою з ОСОБА_8 , шляхом обману та зловживання довірою однокімнатною квартирою АДРЕСА_9 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_15 , чим завдали останньому матеріальної шкоди на суму 220884 гривень.

Мотивуючи вказане рішення, суд вказав, що жодного доказу, який би свідчив про наявність такої попередньої змови з невстановленими особами, стороною обвинуваченняґ не наведено. Крім того, описуючи в обвинувальному акті дії ОСОБА_8 за попередньою змовою з невстановленими особами, сторона обвинувачення не наводить взагалі дій, які вчиняли ці невстановлені особи згідно плану по заволодінню квартирою ОСОБА_23 , описуючи при цьому виключно дії ОСОБА_8 .

Крім того, сама ОСОБА_8 в судовому засіданні теж не підтвердила наявність попередньої змови, а заначила лише те, що вчиняла дії під загрозою та примусом з боку ОСОБА_17 , при цьому не маючи з ним та іншими особами жодних домовленостей по заволодінню квартирою ОСОБА_23 .

Також, органом досудового розслідування ОСОБА_8 звинувачується в тому, що маючи власну квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , яка має заборону на відчуження і згідно договору про надання споживчого кредиту №0 від 08.08.2007 знаходилась у заставі Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк», який 13.02.2012 на підставі договору факторингу № 2 відступив ТОВ «Кей-Колект» право вимоги заборгованості, діючи повторно, 24.01.2013 в денний час, керуючись корисливими мотивами та маючи мету незаконного збагачення, а також умисел на заволодіння та неповернення грошових коштів під приводом продажу вказаної квартири, яка знаходиться у заставі, увійшовши у довіру до потерпілої ОСОБА_9 , яка вирішила придбати вказану квартиру, навмисно не повідомивши потерпілій про те, що квартира має заборону на відчуження, знаходячись біля кафе «Містерія» за адресою: АДРЕСА_10 шляхом обману та зловживання довірою, реалізуючи свій злочинний умисел, отримала від ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 42.000 грн. як аванс за продаж квартири, при цьому остання виходячи з помилкової впевненості в добросовісності дій і довіряючи ОСОБА_8 , передала їй вказані грошові кошти в рахунок квартири, яку вона збиралась купити у ОСОБА_8 .

Крім того, продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 23.02.2013 в денний час знаходячись біля кафе «Містерія» за адресою: АДРЕСА_10 шляхом обману та зловживання довірою, реалізуючи свій злочинний умисел, отримала від ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 3,500 грн. як аванс за вище вказану квартиру, при цьому остання виходячи з помилкової впевненості в добросовісності дій і довіряючи ОСОБА_8 , передала їй вказані грошові кошти в рахунок квартири, яку вона збиралась купити у ОСОБА_8 .

Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_8 звинувачується в тому, що маючи власну квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , яка має заборону на відчуження і згідно договору про надання споживчого кредиту №0 від 08.08.2007 знаходилась у заставі Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк», який 13.02.2012 на підставі договору факторингу № 2 відступив ТОВ «Кей-Колект» право вимоги заборгованості, діючи повторно, 24.01.2013 в денний час, керуючись корисливими мотивами та маючи мету незаконного збагачення, а також умисел на заволодіння та неповернення грошових коштів під приводом продажу вказаної квартири, яка знаходиться у заставі, увійшовши у довіру до потерпілої ОСОБА_9 , яка вирішила придбати вказану квартиру, навмисно не повідомивши потерпілій про те, що квартира має заборону на відчуження, знаходячись біля кафе «Містерія» за адресою: АДРЕСА_10 шляхом обману та зловживання довірою, реалізуючи свій злочинний умисел, отримала від ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 42.000 грн. як аванс за продаж квартири, при цьому остання виходячи з помилкової впевненості в добросовісності дій і довіряючи ОСОБА_8 , передала їй вказані грошові кошти в рахунок квартири, яку вона збиралась купити у ОСОБА_8 .

Крім того, продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 23.02.2013 в денний час знаходячись біля кафе «Містерія» за адресою: АДРЕСА_10 шляхом обману та зловживання довірою, реалізуючи свій злочинний умисел, отримала від ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 3,500 грн. як аванс за вище вказану квартиру, при цьому остання виходячи з помилкової впевненості в добросовісності дій і довіряючи ОСОБА_8 , передала їй вказані грошові кошти в рахунок квартири, яку вона збиралась купити у ОСОБА_8 .

В подальшому потерпіла ОСОБА_9 дізнавшись про те, що вказана квартира знаходиться під заставою, та має заборону на відчуження, зрозумівши, що ОСОБА_8 обманним шляхом заволоділа її грошима, потребувала від ОСОБА_8 повернення грошових коштів в загальній сумі 45.500 грн., але остання відмовила їй тим самим ОСОБА_8 обернула грошові кошти в сумі 45.500 грн. на свою користь та розпорядилася ними на власний розсуд в результаті чого потерплій ОСОБА_9 завдано матеріальної шкоди на загальну суму 45.500 грн.

Такі дії ОСОБА_8 орган досудового слідства кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України,- шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, скоєне повторно.

Районний суд дійшов висновку, що за цим епізодом ОСОБА_8 необхідно виправдати, оскільки жодного доказу вини останньої за даним епізодом стороною обвинувачення не надано та судом не встановлено.

Потерпіла ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, у зв,язку з чим суд був позбавлений можливості безпосередньо допитати потерпілу для встановлення чи відсутності подій на які остання посилається.

Крім заяви потерпілої, яку суд не мав можливості особисто допитати,сторона обвинувачення не навела жодного безспірного доказу вини ОСОБА_8 за даним епізодом.

Наявна в матеріалах справи розписка про надання ОСОБА_9 ОСОБА_8 грошей сама по собі не може свідчить про вину ОСОБА_8 в шахрайських діях відносно ОСОБА_9 .

При цьому суд вказав, що згідно з вимогами КПК України, не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду.

В апеляційних скаргах:

-прокурор просить скасувати вирок у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме необґрунтованим застосуванням ст.75 КК України, що потягло невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м якості, а також у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винною за ч.1 ст.190 КК України та призначити покарання у вигляді 100 годин громадських робіт, за ч.2 ст.190 КК України та призначити покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, за ч.3ст.190 КК України та призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання призначити у вигляді 4 років позбавлення волі. Вважає, що суд призначив ОСОБА_8 покарання, яке не відповідає тяжкості злочину та особі винної, а саме суд неповною мірою врахував, що вона скоїла тяжкий корисливий злочин, що свідчить про суспільну небезпечність як самого злочину, так і її особи. ОСОБА_8 на стадії досудового розслідування зі слідством щодо встановлення обставин вчинення нею кримінальних правопорушень не співпрацювала, що дає підстави стверджувати, що остання таким чином бажала уникнути притягнення її до кримінальної відповідальності. ОСОБА_8 по жодному з епізодів злочинних діянь вчинених нею, матеріальні збитки, завдані потерпілим не відшкодувала, жодних дій спрямованих хоч на часткове відшкодування шкоди не вживала, зі слів останньої вона не працює, шляхи отримання коштів на своє існування та утримання дитини чітко пояснити не змогла, що дає підстави вважати, що остання не має наміру фактично відшкодовувати спричинені нею матеріальні збитки. Крім цього, прокурор вважає, що судом безпідставно визнано недоведеною кваліфікацію дій ОСОБА_8 за епізодом щодо шахрайських дій по заволодінню квартири ОСОБА_15 за ознакою попередньої змови з невстановленими особами. Судом не взято до уваги ті обставини, що під час судового розгляду вказаного кримінального провадження 29.05.2015 з прокуратури Харківської області до прокуратури району надійшов лист від 27.05.2015 року за №15/1-32714 за підписом заступника прокурора Харківської області старшого радника юстиції ОСОБА_24 з приводу того, що слідчим управлінням прокуратури області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000016 від 15.01.2015 року за ч.3 ст.190 КК України, ч.3 ст.146 КК України, ч.2 ст.28 КК України, ч.3 ст.357 КК України за фактом заволодіння 30.08.2012 невстановленими особами за попередньою змовою з ОСОБА_8 , шляхом обману та зловживання довірою однокімнатною квартирою АДРЕСА_9 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_15 , чим завдали останньому матеріальної шкоди на суму 220884 гривень. Сама ОСОБА_8 в судовому засіданні вказала, що шахрайські дії стосовно квартири потерпілого ОСОБА_15 вчиняла під загрозою та примусом з боку ОСОБА_17 , а також згадувала про причетність до цього інших осіб, однак конкретні їх дані не повідомляла, що дає підстави вважати, що таким чином ОСОБА_8 мала з іншими особами домовленість по заволодінню квартирою ОСОБА_15 . Не погодився з рішенням суду щодо необхідності виправдання ОСОБА_8 за епізодом шахрайський дій стосовно потерпілої ОСОБА_9 . Суд не врахував ту обставину, що неявка ОСОБА_9 в судове засідання була вимушеною обставиною, так як остання на той час виїхала на постійне місце проживання за межі території України, у зв`язку з чим не мала жодної можливості з`являтися в судові засідання. Також судом залишено поза увагою те, що в матеріалах справи наявна розписка про надання ОСОБА_9 - ОСОБА_8 грошей, що свідчить про наявність шахрайських дій стосовно ОСОБА_9 . Звертає увагу, що аналогічна схема шахрайські дії щодо власної квартири ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_11 нею були вчинені стосовно ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , по яким суд виніс обвинувальний вирок. Таким чином, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновок - визнання ОСОБА_8 винною у вчиненні шахрайських дій стосовно потерпілого ОСОБА_15 у групі з невстановленими особами, а також визнання ОСОБА_8 винною у вчиненні епізоду шахрайських дій стовно потерпілої ОСОБА_9 та задоволення її цивільного позову;

-захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати вирок та ухвалити новий вирок. Обґрунтовуючи свої вимоги, захисник зазначає що, висновки суду не відповідають фактичним обставинами кримінального провадження, судовий розгляд проведено неповно. У вироку не зазначено чому саме суд відкинув докази, які підтверджують свідчення підзахисної та свідка щодо її знаходження під впливом погрози та примусу під час скоєння правопорушення, які підтверджують її відмову від подальшого виконання вказівок ОСОБА_17 . Судом необґрунтовано було відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту щодо судового запиту до прокуратури Харківської області з метою з`ясування результатів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000175 від 16.03.2015р. за ч. 2 ст. 366 КК України за фактом підробки невстановленими особами постанови про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_17 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , скасування запобіжних заходів відносно цих осіб та виділення матеріалів в окреме провадження відносно ОСОБА_8 за ч.3 ст.190 КК України. Вважає, що розгляд справи у суді першої інстанції відбувався із суттєвими порушеннями норм кримінально-процесуального права. Звертає увагу, що у судовому засіданні ОСОБА_8 не підтвердила факт отримання нею коштів від ОСОБА_27 , заявила, що розписку писала, але на прохання родича самого потерпілого ОСОБА_28 , який був підозрюваним за фактом викрадення людини, а саме потерпілого за іншим епізодом ОСОБА_23 та фактично виступила поручителем за його борговими зобов`язаннями. Також вказала, що частину грошей на виконання даної розписки виплатила. В самій розписці немає жодного слова про аванс або якусь нерухомість. До матеріалів кримінального провадження надана лише копія вказаної розписки. Кінцевим терміном виконання зобов`язань за цією розпискою є 01 вересня 2011р., тоді як заява від ОСОБА_13 надійшла до Комінтернівського РВ 22 вересня 2014р., тобто за межами строку позовної давності. Вважає, дані правовідносини цивільно-правовими. Також вказала, що договір про надання споживчого кредиту від 08.08.2007 р. та договору іпотеки від 08.08.2007 р є недопустимими доказами. За епізодом щодо потерпілого ОСОБА_23 вважає, що суд не надав належної оцінки доказам, що були надані стороною захисту та підтверджують знаходження ОСОБА_8 під впливом погрози та примусу ОСОБА_17 .

Заслухавши доповідь головуючого судді, з`ясувавши думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу державного обвинувача; обвинувачену та захисника, які підтримали апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 та заперечували проти апеляції прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, в тому числі, відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист.
Статтею 91 КПК України встановлено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2016 року ОСОБА_8 визнана винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2, ч.3 ст.190 КК України, та їй призначено вищевказане покарання.
За епізодом шахрайства відносно потерпілої ОСОБА_9 за ч.2 ст.190 КК України ОСОБА_8 виправдано.
При цьому, згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Статтею 374 ч. 3 п. 2 КПК України встановлено, що в мотивувальній частині вироку зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Наведені вище норми кримінального процесуального закону районним судом при розгляді кримінального провадження та ухваленні рішення по справі належним чином не виконано.
При викладенні формулювання обвинувачення у вироку, яке суд визнав доведеним, допущені істотні порушення зазначених вимог закону.
Об`єктивна сторона вчинених злочинів, що викладена у вироку суду першої інстанції містить суперечності, які виключають можливість встановлення вини обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень поза розумним сумнівом.
Так, в мотивувальній частині оскаржуваного вироку (том 4, арк. 93) вказані, як встановлені судом обставини, наступні дані: «30.08.2012року ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, знаходячись в офісі приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_14 , за адресою: АДРЕСА_7 , шляхом обману та зловживання довірою заволоділа чужим майном у великих розмірах, а саме однокімнатною квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_8 , яка належить на праві приватної власності, особі похилого віку, громадянину ОСОБА_15 , 1939 р.н.».
Далі, районний суд в тексті вироку зазначає, що «… ОСОБА_8 , запропонувала своєму знайомому ОСОБА_17 купити вказану квартиру, який у свою чергу звернувся до свого знайомого ОСОБА_18 , якому запропонував виступити покупцем при укладанні договору купівлі - продажу зазначеної квартири, тобто діяти в його інтересах, на що останній погодився. … ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, спрямований на заволодіння шляхом обману та зловживання довірою квартирою ОСОБА_15 , з метою укладення договору купівлі-продажу квартири, 30.08.2012 прибула до офісу приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_14 , розташованого за адресою: АДРЕСА_7 , куди також прибули покупець ОСОБА_17 та громадянин ОСОБА_18 , який діяв в інтересах ОСОБА_17 під час оформлення купівлі-продажу квартири. …Після цього, нотаріус ОСОБА_20 , знаходячись в стані омани, склала договір купівлі-продажу однокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_8 , відповідно до якого ОСОБА_8 , діючи від імені ОСОБА_15 , на підставі довіреності продала ОСОБА_18 вказану квартиру за 202 500 гривень, що є еквівалентом суми 25 000 доларів США, який був підписаний обома сторонами угоди. При цьому ОСОБА_8 заздалегідь не мала наміру виконувати обов`язки перед ОСОБА_15 щодо сплати йому грошових коштів за продаж даної квартири, які вона отримала від ОСОБА_17 у момент укладання та підписання вказаного договору купівлі-продажу у сумі еквівалентній 25 тис. доларів США».

З даного тексту обвинувачення, яке визнано судом доведеним, вбачається, що ОСОБА_8 заволоділа грошовими коштами у сумі, еквівалентній 25 тис. доларів США, які вона отримала від продажу квартири потерпілого ОСОБА_15 .

Таким чином, висновок суду про те, що обвинувачена шляхом обману та зловживання довірою заволоділа чужим майном у великих розмірах, а саме однокімнатною квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_8 , суперечить встановленим фактичним обставинам справи, адже квартира була відчуджена на користь третьої особи ОСОБА_29 , обвинувачена ж отримала грошові кошти, квартира у її власність не переходила.

Крім цього, районний суд визнав недоведеною кваліфікацію дій ОСОБА_8 за епізодом щодо шахрайських дій по заволодінню квартирою ОСОБА_15 за ознакою попередньої змови з невстановленими особами.

Таким чином, судом в постановленому вироку допущені суперечності, зазначено, що ОСОБА_8 заволоділа квартирою, тоді як квартира була відчуджена на користь ОСОБА_29 , та водночас виключена ознака попередньої змови обвинуваченої з невстановленими особами.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів дійшла висновку, що висновки районного суду є неоднозначними, допускають їх різне трактування, формулювання об`єктивної сторони складу злочину стосовно потерпілого ОСОБА_15 не носить характеру правової визначеності та є неконкретним.

Наведена обставина свідчить про порушення прав обвинуваченої на захист, в тому числі при апеляційному оскарженні прийнятого по справі рішення.

Висновки суду, викладені у вироку, повинні бути однозначними, не допускати взаємовиключення, не містити в собі суперечності один одному.

Крім цього, вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2016 року ОСОБА_8 за епізодом шахрайства відносно потерпілої ОСОБА_9 за ч.2 ст.190 КК України виправдана.

При цьому, згідно з п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи виправданою в мотивувальній частині вироку зазначаються: формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Наведені вище норми кримінального процесуального закону районним судом при розгляді кримінального провадження та ухваленні рішення по справі належним чином не виконано.

При викладенні мотивувальної частини вироку, допущені істотні порушення зазначених вимог закону.

Підставами виправдання у вироку зазначене наступне: « ОСОБА_8 необхідно виправдати, оскільки жодного доказу вини останньої за даним епізодом стороною обвинувачення не надано та судом не встановлено».
При цьому, слід зазначити, що кримінальний процесуальний закон передбачає 3 підстави виправдання особи: 1) встановлення відсутності події кримінального правопорушення; 2) встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення; 3) не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпання можливості їх отримати (п.п. 1-3 ч. 1 ст. 284 КПК України).
Проте, в оскаржуваному вироку, суд не сформулював та не виклав свого висновку, з яких саме, передбачених законом підстав, виправдано ОСОБА_8 .
Таким чином, в постановленому вироку допущені суперечності, висновки суду є неоднозначними та допускають їх різне трактування, підстави виправдання обвинуваченої є незрозумілими.
При цьому, висновки суду, викладені у вироку, повинні бути однозначними, виражені у категоричних твердженнях та не допускати взаємовиключні твердження у собі, не суперечити один одному.
Зазначені вимоги закону судом першої інстанції не виконано.
Перевірити правильність прийнятого рішення судом першої інстанції в апеляційному порядку не виявляється за можливе у зв`язку з суперечностями у вироку, наявністю в ньому взаємовиключних висновків, неконкретністю висновків суду першої інстанції щодо підстав виправдання обвинуваченої та встановленні фактичних обставин кримінального провадження за епізодом злочинної діяльності щодо потерпілого ОСОБА_15 .
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що при розгляді справи та постановленні вироку було допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, у зв`язку з чим відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК України, вирок підлягає скасуванню.
Вирішуючи питання про подальший рух провадження після скасування вироку, колегія суддів виходить з наступного. Порушення судом першої інстанції вимог ст. 370 КПК України та загальних засад судочинства не відноситься до передбаченого в ч.1 ст.415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Проте, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України. Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п. 1, 2, 13, 15 ч.1 ст.7 КПК України верховенство права, законність, забезпечення права на захист, а також забезпечення змагальності сторін та одночасно обґрунтованості і вмотивованості судового рішення, що передбачено як обовязкові вимоги у ст. 370 КПК України. Разом з цим належить врахувати те, що необхідність дотримання при судовому розгляді вказаних загальних засад судочинства підтверджується практикою Європейського суду та змістом норм Європейської конвенції з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства.
З огляду на викладене, з метою дотримання вказаних засад кримінального провадження, що гарантуються чинним КПК України, оскаржуваний вирок належить скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
У зв`язку зі скасуванням вироку за процесуальними порушеннями, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 2 ст. 415 КПК України, не може розглянути та дати оцінку апеляційним доводам учасників розгляду про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, перевагу одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
Доводам, викладеним в апеляційних скаргах, в тому числі щодо правильності кваліфікації дій обвинуваченої, наявності чи відсутності в їх діях складів кримінальних правопорушень, за якими вона обвинувачуються, доведеності її вини може бути дана оцінка судом при новому розгляді кримінального провадження.
При новому розгляді суду слід усунути вказані в даній ухвалі недоліки, повно та всебічно дослідити обставини справи, надані сторонами на їх підтвердження докази, та ухвалити законне й обгрунтоване судове рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги прокурора та захисника задовольнити частково.
Вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2016 року щодо ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Судді: