ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2327/19 Справа № 199/8589/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

розглянувши 06 вересня 2019 року у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро матеріали кримінального провадження № 0000472 від 14.09.2018 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2019 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, громадянина України, освіта неповна середня, розлученого, працевлаштованого слюсарем в КП «Дніпроводоканал», який є батьком неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
який обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2019 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк два роки.
Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 вирішено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
На підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України конфісковано у власність держави знаряддя вчинення злочину газовий балончик «Кобра-1М», який належить обвинуваченому ОСОБА_7 та знаходиться на зберіганні в Амур-Нижньодніпровському ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області (квитанція № 01239).
Долю речових доказів вирішено у відповідності до вимог закону.
Цим вироком, дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом кваліфіковано за ознаками умисного заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.
За обставин, встановлених судом та викладених в мотивувальній частині вироку, ОСОБА_7 23.08.2018 приблизно о 21:04 годині ОСОБА_11 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , здійснила виклик на лінію «102» за фактом сімейної сварки за адресою: АДРЕСА_1 . На вказаний виклик того ж дня приблизно о 21:23 годині до будинку за адресою: АДРЕСА_1 на службовому автомобілі прибули співробітники екіпажу «Легіон 115» Управління патрульної поліції Дніпропетровської області у складі: поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону № 3 капрала поліції ОСОБА_9 , інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону № 3 лейтенанта поліції ОСОБА_12 , які згідно з розстановкою сил та засобів батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції перебували в наряді і виконували службові обов`язки з охорони громадського порядку на території Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпра в період часу з 20:00 години 23.08.2018 до 08:00 години 24.08.2018, де на той момент перебував ОСОБА_7 .

У той же день приблизно о 21:28 годині з метою отримання пояснень від ОСОБА_7 , а також встановлення факту та обставин правопорушення, на підставі дозволу ОСОБА_11 , поліцейський взводу № 2 роти № 3 батальйону № 3 капрал поліції ОСОБА_9 та інспектор взводу № 2 роти № 1 батальйону № 3 лейтенант поліції ОСОБА_12 зайшли на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та підійшли до вхідних дверей будинку. В цей момент у ОСОБА_7 , який перебував всередині будинку за вищевказаною адресою, раптово виник умисел на заподіяння працівникові правоохоронного органу поліцейському взводу № 2 роти № 3 батальйону № 3 капралу поліції ОСОБА_9 тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що поліцейський взводу № 2 роти № 3 батальйону № 3 капрал поліції ОСОБА_9 одягнена у формений одяг, є працівником поліції, перебуває на службі та виконує свої службові обов`язки, взяв в ліву руку споряджений речовиною сльозогінної та дратівної дії газовий балон «Кобра-1М» та, перебуваючи всередині будинку за вищевказаною адресою, підійшов до дверного отвору при виході із вказаного будинку.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на заподіяння працівникові правоохоронного органу поліцейському взводу № 2 роти № 3 батальйону № 3 капралу поліції ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 , перебуваючи на відстані приблизно 1,5 метра від ОСОБА_9 , обличчям до неї, випрямивши ліву руку перед собою, в якій тримав газовий балон «Кобра-1М», спрямував його сопло в область обличчя потерпілої та через відчинені двері здійснив виприск речовини із газового балону «Кобра-1М» в область обличчя поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону № 3 капрала поліції ОСОБА_9 , внаслідок чого своїми умисними діями ОСОБА_7 спричинив поліцейському взводу № 2 роти № 3 батальйону № 3 капралу поліції ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: хімічного опіку слизової рогівок обох очей 1-2-го ступеню, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції змінити та у відповідності до ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та зобов`язати його відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 п.п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України в період іспитового: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В обґрунтування зазначає, що вирок суду першої інстанції є незаконним і необґрунтованим з огляду на те, що суд першої інстанції призначив покарання, що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.
Вважає, що суд оцінюючи ступінь тяжкості вчиненого злочину виходив виключно із формальної класифікації тяжкості злочинів, визначеної ст. 12 КК України, не оцінивши повною мірою характеристику обвинуваченого, його поведінку після вчинення злочину, соціальні зв`язки. Судом також не було визначено жодної пом`якшуючої обставини у відповідності до ст. 66 КК України.
Зазначає, що він раніше не судимий, відповідно до характеристики характеризується позитивно, скарг від сусідів не має, на досудовому розслідуванні я щиро покаявся, надавав пояснення та визнав свою провину в повному обсязі про що зазначено в обвинувальному акті, на утриманні має двох неповнолітніх дітей.
Вищезазначені обставини на думку ОСОБА_7 не були визнані судом як пом`якшуючі та залишилися поза його увагою.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні обвинувачений та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити в повному обсязі.
Прокурор та потерпілий заперечували проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та просили вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Оскільки висновки суду першої інстанції стосовно фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення та доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, та правильність правової кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 345 КК України, в апеляційній скарзі обвинуваченим не оспорюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, то вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 з приводу того, що тяжкість покарання не відповідає особі обвинуваченого, а також те, що суд не правильно визначив міру покарання за ч. 1 ст. 187 КК України, колегія суддів, вважає безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Так, санкція ч. 2 ст. 345 КК України передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Згідно вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2019 року, ОСОБА_7 призначено покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки. Вказаний вид та розмір покарання в повному обсязі відповідає зазначеним вище вимогам закону та є наближеним до нижчої межі санкції.

При обранні такої міри і розміру покарання суд, як вбачається з вироку, врахував, що злочин вчинений останнім є злочином середньої тяжкості, в тому числі врахував особу обвинуваченого, який раніше не судимий, розлучений, є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_7 та малолітньої дитини ОСОБА_10 , офіційно працевлаштований слюсарем у КП «Дніпроводоканал», на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно.
Судом також враховано думки прокурора та потерпілої, які просили призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у виді обмеження волі та досудову доповідь органу пробації, відповідно до якої виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства.
Відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України обставин, яка пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом не встановлено. Обставиною, відповідно до ст.67 КК України, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , судом визнано вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Таким чином, суд в повній мірі врахував всі вище зазначені обставини, у тому числі і ті на які посилається в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , а тому на переконання колегії суддів, покарання призначене ОСОБА_7 при зазначеному є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України, колегія не вбачає.

За вказаних вище встановлених обставин, колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення покарання з тих мотивів, які наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки судом призначене покарання є правомірним, з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2019 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4