Справа № 296/5817/19
УХВАЛА
Іменем України

19 червня 2019 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області майор поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000165 від 24.05.2019, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоозерянка Олевського району Житомирської області, українця, громадянина України, зареєстрованого АДРЕСА_1 та проживаючого АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з клопотанням, в якому просить обрати стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

При цьому посилається на те, що 24 травня 2019 року, близько 12 год. 30 хв. водій ОСОБА_4 рухаючись по а/д Брусилів-Фастів 700м на в`їзді в смт. Брусилів зі сторони с. Хомутець Брусилівського району Житомирської області, керуючи технічно несправним автомобілем марки ВАЗ 21061 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , а саме: встановлено розшарування та оголення корду передньої правої шини, розтріскування гуми задніх шин, що забороняється п. 31.4.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, робоча гальмівна система автомобіля ВАЗ 21061 з реєстраційним номером НОМЕР_1 знаходиться в працездатному стані, але не відповідає п. 6.4.6 ДСТУ 3649:2010, а також внаслідок демонтажу регулятора тиску задніх гальмівних механізмів та експлуатаційного роз`єднання фрикційної накладки від гальмівної колодки не відповідала т вимогам п. 31.1, 31.4.1 цих же Правил, згідно з якими забороняється експлуатація транспортних засобів, в порушення вимог п.2.3 б цих же Правил, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, в порушення в порушення вимог п.10.1 цих же Правил, перед зміною напрямку руху не переконався у тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на зустрічну смугу, в результаті чого передньою лівою частиною автомобіля «ВАЗ 21061» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_8 , який на велосипеді марки «Агсііб» рухаючись на зустріч переїжджав проїзну частину справа на ліво відносно напрямку руху автомобіля.

Внаслідок указаної дорожньо-транспортної пригоди велосипедист Кулініч 1.1, отримав тілесні ушкодження від яких загинув на місці пригоди.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів п. 2.3 б; 10.1; 31.1; 31.4.1; 31.4.5 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками.

За результатами досудового розслідування 31.05.2019 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 КК України.

В клопотанні слідчий посилається на докази, які підтверджують наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину ОСОБА_4 , а саме на: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 24.05.2019, висновком судової експертизи технічного стану транспортного засобу №3/476, висновком судової експертизи обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди №3/484, а також іншими зібраними матеріалами.

Обґрунтовуючи застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчий зазначив, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, у якому підозрюється ОСОБА_4 є тяжкими, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з підстав, викладених в ньому.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, просив застосувати особисте зобовязання.

Захисник заперечував, щодо обрання стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, просив відмовити у задоволенні клопотання, при цьому зазначив, що клопотання єх необгрунтованим та слідчим не доведено ризиків.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши доводи прокурора, захисника, пояснення підозрюваного, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, слідчим відділом розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000165 від 24.05.2019 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Згідно зі ст.181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя враховує, що на час розгляду клопотання прокурором не надано повного обсягу доказів на підтвердження доводів клопотання, однак ті доказі, що долучені до клопотання, дають підстави дійти добросовісного припущення про вчинення ОСОБА_4 певного діяння, яке ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтована.

Отже, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення.

При оцінці достатності підстав слідчий суддя керується тим, що достатність підстав базується на чітких доказах, що переконують суд у необхідності прийняття того чи іншого рішення.

Під час розгляду клопотання про застосування будь-якого запобіжного заходу саме на слідчого покладено обов`язок довести наявність ризиків, зазначених в клопотанні. При доведені ризику, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування прокурор повинен зазначити, чим підтверджується кваліфікація дій особи саме як переховування, які у неї можуть існувати підстави для переховування, чим підтверджується обізнаність особи щодо проведення процесуальних дій, від участі в яких вона ухиляється.

В рішенні Європейського суду з прав людини В. проти Швейцарії від 26.01.1993 року висловлена позиція, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки в залежності від суворості можливого покарання; її треба визначати з урахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя…. При цьому треба враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою.

В ході доведення ризику, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого чи свідків прокурором підлягає доведенню, які в особи можуть існувати мотиви для вчинення таких дій, чи має можливість особа вчинити такі дії, зокрема, чи володіє вона відповідними засобами впливу, достатніми для його здійснення по відношенню до конкретної особи, чи вчинювала вона раніше подібні дії.

Перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином повинно доводитись, яким саме чином особа зможе перешкоджати кримінальному провадженню, які в особи можуть існувати мотиви для вчинення таких дій, чи має особа можливість вчинити такі дії, чи вчиняла раніше подібні дії.

Всупереч викладеному вище в клопотанні слідчого відсутнє будь-яке обґрунтування наявності достатніх підстав вважати, що існують вказані в клопотанні ризики. Не підтверджені наведені відповідні мотиви слідчим і в судовому засіданні.

Крім того, слідчий суддя зважує, що під час розгляду клопотання слідчим не доведено неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Запобіжний захід, в тому числі у вигляді домашнього арешту, є засобом для забезпечення процесуальної поведінки підозрюваного під час проведення досудового розслідування та судового провадження, а тому тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, в якому підозрюється особа, не може бути домінуючим критерієм для обрання запобіжного заходу. Інших доводів, які б підтверджували, що застосування щодо ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, слідчим не наведено.

Аналогічна правова позиція висловлена в рішеннях Європейського суду з прав людини Мамедова проти Росії від 01.06.2006 року, "Каучор проти Польщі" від 03.02.2009 року, відповідно до яких посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що обвинувачений переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини, є недостатнім.

Частина 1 статті 177 КПК України передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КПК України слідчий суддя має право зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, якщо прокурор доведене обставини, передбачені пунктом 1 частини 1 цієї ж статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

З огляду на викладене, оскільки слідчим доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, однак слідчим на підставі доказів, долучених до клопотання, не доведено наявність ризиків та недостатність застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя приходить до висновку, що підстави для задоволення клопотання про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відсутні.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 з урахуванням положень ст.178 КПК України, слідчий суддя приймає до уваги наявні докази про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, те, що підозрюваний раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, наявність офіційного постійного місця проживання, слідчий суддя вважає за можливе застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Одночасно слідчий суддя покладає на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п.1, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст.177, 179, 181, 184, 193, 194, 196, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області майор поліції ОСОБА_6 , відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоозерянка Олевського району Житомирської області, українця, громадянина України, зареєстрованого АДРЕСА_1 та проживаючого АДРЕСА_2 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строком на шістдесят днів, який рахувати з дня постановлення ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , такі процесуальні обов`язки:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

3) здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон;

Визначити строк дії обов`язків впродовж двох місяців з дня постановлення ухвали.

У задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, що здійснює досудове розслідування.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ознайомити підозрюваного під розпис з ухвалою суду.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків можливе застосування більш жорсткого запобіжного заходу та накладення грошового стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1