Справа №578/648/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/748/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 липня 2019 року про продовження строку тримання під вартою, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Суми, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу:

25.10.2011 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений після відбуття покарання 08.12.2015 року,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 28- ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 309 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

У провадження Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0006545 від 04.12.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 28- ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 185, ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28- ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 289 КК України та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28- ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 289 КК України.

03.07.2019 року до Ковпаківського районного суду м. Суми з клопотанням про продовження строку тримання під вартою на строк 60 днів обвинуваченому ОСОБА_8 звернувся прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , яке мотивував тим, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 встановлений ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми закінчується 29.07.2019 року, однак судове провадження по даній справі не закінчено і потребує значного часу для розгляду. При цьому вказав і на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та просив врахувати відомості про особу обвинуваченого та його поведінку під час перебування в слідчому ізоляторі.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 липня 2019 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , по 30.08.2019 року. Визначено заставу у розмірі 153 680 грн.

У разі внесення застави обвинуваченому ОСОБА_8 визначено заступні обов`язки: прибувати до суду у визначений судом час; не відлучатись з місць проживання без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; утримуватись від спілкування з іншими обвинуваченими, свідками та потерпілими.

Не погодившись з ухвалою суду обвинувачений ОСОБА_8 звернувся до апеляційного суду зі скаргою, в якій посилаючись недотримання судом першої інстанції положень кримінального процесуального законодавства України, просив зменшити визначену місцевим судом суми застави. Просив також змінити міру запобіжного заходу з взяття під варту на домашній арешт.

На переконання обвинуваченого, виходячи з положень КПК України, та норми ст. 29 Конституції України, відсутні обґрунтовані причини застосування до нього такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Зазначив, що застосована колегією суддів суду першої інстанції міра запобіжного заходу повинна бути змінена на більш м`яку, в зв`язку зі станом його здоров`я, натомість визначає розмір застави, який він не має можливості виплатити.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги, просили змінити як визначений судом першої інстанції розмір застави, так і сам запобіжний захід на домашній арешт, думку прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого заперечував, просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

За приписами ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Зі змісту статті положень ст. 177 КПК України слідує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів кримінального провадження, в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0006545 від 04.12.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 28- ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 185, ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28- ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 289 КК України та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28- ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 289 КК України.

Згідно обвинуваченого акту, ОСОБА_8 обвинувачується у вчинення ряду умисних тяжких кримінальних правопорушень в організованій групі осіб, у тому числі у розбійних нападах із застосуванням насильства, погрозами застосування насильства, з використанням зброї, незаконному позбавленні волі людей, яке було вчинено з корисливих мотивів щодо двох осіб, у відритого викрадення чужого майна,тощо.

03.07.2019 року до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 звернувся прокурор у кримінальному провадженні.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та продовжуючи строк тримання обвинуваченому ОСОБА_8 під вартою, колегія суддів суду першої інстанції виходила з того, що ризики враховані судом при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і продовження строків не зменшились. При цьому, судом враховано, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні ряду особливо тяжких корисливих злочинів у групі осіб за попередньою змовою. Судовий розгляд не завершений у зв`язку з системними перешкоджаннями сторони захисту. По провадженню не допитані усі свідки та потерпілі, не досліджені інші докази.

Колегією суддів суду першої інстанції, було враховано і те, що під час судового провадження обвинувачений без поважних причин декілька раз не з`явився в судове засідання, відмовився від конвоювання, ухиляється від участі у процесуальних діях суду. Також мали місце і порушення обвинуваченим ОСОБА_8 порядку судового засідання, за що він був попереджений про наслідки аналогічних дій. Вказані дії, на переконання суду першої інстанції, додатково вказують на збільшення ризиків перешкоджанню провадженню.

З урахуванням вказаного і зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів, вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення вищевказаних ризиків.

Підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт колегія суддів не вбачає, оскільки беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_8 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, інкриміновані йому злочини були вчинені після звільнення з місць позбавлення волі, його поведінку під час перебування під вартою, а також тяжкість кримінальних правопорушень, в яких він обвинувачується, що відповідно до ст. 12 КК України, є особливо тяжкими, такий запобіжний захід, як домашній арешт, не зможе запобігти встановленим судом першої інстанції ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Щодо доводів обвинуваченого ОСОБА_8 про зменшення призначеної судом першої інстанції розміру застави, то вони підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Так, у відповідності до положень ч.ч. 1, 4, п. 3) ч. 5 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні ряду особливо тяжких злочинів та обставини їх вчинення, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченому застави, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що є мінімальним розміром, визначеним п. 3) ч. 5 ст. 182 КПК України. Саме такий розмір буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Посилання обвинуваченого на неможливість сплатити визначеної судом застави не є підставою для визначення йому застави у нижчому від передбаченого ч. 5 ст. 182 КПК України, для осіб які обвинувачуються за вчинення особливо тяжких злочинів, розмірі.

Стороною захисту не надано суду доказів наявності у обвинуваченого ОСОБА_8 тяжких захворювань, які б унеможливлювали його перебування в умовах ізоляції та потреби лікування, що не може бути забезпечене йому під час перебування під вартою.

На підставі вище наведеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що ухвала колегії суддів суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, оскільки постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим не вбачає підстав для її зміни в частині визначеного розміру застави, а тому апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , належить залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 177, 182, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 липня 2019 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по 30.08.2019 року з визначенням застави у розмірі 153 680 грн, залишити без зміни, а його апеляційну скаргу на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4