Справа № 199/8838/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2019 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву засудженої ОСОБА_3 про перегляд вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.01.2018 за виключними обставинами, -

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4

засуджена ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

09.07.2019 року до Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява засудженої ОСОБА_3 про перегляд вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.01.2018 року за виключними обставинами
Ухвалою суду від 18.07.2019 відкрито кримінальне провадження за виключними обставинами по заяві засудженої ОСОБА_3 та призначено судове засідання.
В обґрунтування своєї заяви від 05.07.2019 із урахуванням уточнень у заяві від 15.07.2019, ОСОБА_3 зазначила проте, що під час підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні за її обвинуваченням, яке відбулося 20.12.2017 їй було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 17.02.2018 року включно, при цьому вона була позбавлена можливості апеляційного оскарження даної ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська. Однак, оскільки відповідно до Рішення Конституційного Суду України визнано неконституційними положення ч. 2 ст. 392 КПК України, то на її суб`єктивну думку, вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.01.2018 належить переглянути за виключними обставинами.
Засуджена ОСОБА_3 та її захисник ОСОБА_5 підтримали заяву про перегляд судового рішення посилаючись на підстави, що викладені в письмових обґрунтуваннях заяв. При цьому обвинувачена ОСОБА_3 фактично висловила свою незгоду з вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.01.2018, та зазначила, що потерпілі і свідки по справі не допитувалися.

Прокурор заперечував проти задоволення заяви засудженої ОСОБА_3 .

Вивчивши заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами, суд приходить до наступних висновків.

Частина перша статті 129 Конституції України передбачає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Стаття 8 КПК встановлює, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, а принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

В численних рішеннях, зокрема, в рішенні у справі Рябих проти Росії (заява № 52854/99 від 24 червня 2003 року) Європейський суд з прав людини зазначив, зокрема:

«Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване статтею 6 § 1 Конвенції, має тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, яка… декларує верховенство права як спільну спадщину Договірних Держав. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який вимагає, серед іншого, щоб коли суди остаточно вирішили справу, їхні рішення не могли бути поставлені під сумнів.

Правова визначеність передбачає повагу до принципу остаточності судового рішення. Цей принцип передбачає, що жоден учасник процесу не вправі вимагати перегляду остаточного і обов`язкового рішення, лише з метою повторного або нового розгляду справи. Повноваження вищих судів на перегляд справи мають використовуватися для виправлення судових помилок чи порушень у відправленні правосуддя, але не для нового розгляду справи. Перегляд не може використовуватися як повторна апеляція і сама по собі можливість існування двох різних поглядів на справу не може бути підставою для перегляду. Відступ від цього принципу є виправданим лише у випадку, якщо зумовлений обставинами суттєвого та вагомого характеру» (пункти 51-52).

Системне тлумачення глави 34 КПК України у сукупності з наведеними вище положеннями призводить до висновку, що перегляд за виключними обставинами є надзвичайним (екстраординарним) переглядом судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанції) виявлені обставини, що могли суттєво вплинути на прийняті судові рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження, розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним.

Цей висновок підтверджується, крім іншого, і самим текстом статті 459 КПК України, відповідно до якого виключними обставинами визнаються:
1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи;
2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом;
3) встановлення вини судді у вчиненні злочину або зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження, внаслідок якого було ухвалено судове рішення.

Відповідно до цього положення, виключні обставини мають стосуватися лише вироку або судових рішень, що постановлені щодо цього вироку, тобто судового рішення по суті кримінального обвинувачення.

Зі змісту глави 34 КПК України та загальних засад кримінального провадження вбачається, що кримінальне провадження за виключними обставинами являє собою форму перегляду рішень суддів, які набрали законної сили. За своїм змістом ця стадія кримінального процесу виступає як механізм, що доповнює звичайні заходи забезпечення правосудності судових рішень у кримінальних провадженнях. Цей вид провадження має резервне значення та використовується лише у випадках, коли вичерпані всі інші допустимі засоби процесуально-правового захисту.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 20.12.2017 ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 17.02.2018 року включно.

Відповідно до вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.01.2018 ОСОБА_3 визнано винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч.1 ст.357, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України і призначено їй покарання:

-за ч. 1 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік;

-за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

-за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

-за ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

-за ч. 2 ст. 186 КК України - у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого покарання, призначено ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 ( чотири) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_3 остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців. Вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23.11.2017, за яким ОСОБА_3 засуджена за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 (три) роки із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 1 (один) рік та вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2017, за яким ОСОБА_3 засуджена за ч. 1 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 1 (один) рік із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 1 (один) рік виконувати самостійно.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_3 , у виді тримання під вартою залишено до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття обвинуваченій ОСОБА_3 покарання рахувати з 29 листопада 2017 року.

Відповідно до ухвали від 08.08.2018 Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області, Апеляційні скарги першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 - задовольнила . Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_3 - задовольнила частково.
Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 січня 2018 року, відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст.185, ч.1 ст.357, ч.2 ст.185, ч.2 ст15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України змінено. Виключено: з обсягу обвинувачення,визнаного судом доведеним епізод кримінального правопорушення за ч.1 ст. 357 КК України,з резолютивної частини вироку рішення про визнання ОСОБА_3 винуватою у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України, призначене судом покарання за вказане кримінальне правопорушення.
Вважати ОСОБА_3 засудженою:
- за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік; - за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки; - за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки; - за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.
Вирок Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 23.11.2017 року за ч.3 ст.185 КК України та вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2017 року за ч.1 ст.185 КК України виконувати самостійно.
В решті вирок залишено без змін.

При розгляді заяви засудженої ОСОБА_3 , суд приймає до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, який вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення (рішення у справі «Рябих проти Росії», заява № 52854/99, п.п. 51 і 52, рішення у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13, п. 46).

Зі змісту ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України слідує, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Салов проти України від 06.09.2005 року, одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип правової впевненості, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду.

Зі змісту заяв засудженої ОСОБА_3 від 05.07.2019 та від 15.07.2019 слідує те, що вона фактично не погоджується саме із ухвалою підготовчого судового засідання Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.12.2017 про продовження дії застосованого до неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В у зв`язку з тим, що вона не мала можливості на той час оскаржити дану ухвалу, ОСОБА_3 вказує про наявність, на її думку, виключних обставин для перегляду вироку по справі.

Однак, ухвала підготовчого судового засідання Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.12.2017 про продовження дії застосованого до обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою не є остаточним рішенням і не може бути предметом перегляду за виключними обставинами в порядку, встановленому главою 34 цього Кодексу.
Крім вказаного, вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2018 року, відносно ОСОБА_3 , був предметом перегляду суду апеляційної інстанції, і як наслідок - частково змінений.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні №4-р/2019 від 13.06.2019 у справі № 3-208/2018 (2402/18) від 13.06.2019, визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Однак, при ухваленні 24.01.2018 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська вироку при вирішенні справи по суті судом не застосовувалися правові акти чи їх окремі положення, неконституційність яких би була наразі встановлена Конституційним Судом України.
Отже, ухвала Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.12.2017 про продовження дії застосованого до обвинуваченої ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не є остаточним рішенням і не може бути предметом перегляду за виключними обставинами в порядку, встановленому главою 34 цього Кодексу, а при перегляді вироку Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 24.01.2018 відносно ОСОБА_3 виключні обставини не підтвердились .
Враховуючи позицію обвинуваченої ОСОБА_3 , суд дійшов висновку про те, що засуджена домагається перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Згідно ч. 3 ст. 26 КПК України обсяг перевірки справи обмежується поданою заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами.
Якщо при перегляді судового рішення за виключними обставинами буде встановлено, що виключні обставини не підтвердились або не справили істотного впливу на законність та обґрунтованість судового рішення, що переглядалося, суд має постановити ухвалу про залишення поданої заяви без задоволення.
Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що необхідно залишити заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.459-467 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву засудженої ОСОБА_3 про перегляд вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.01.2018 за виключними обставинами залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженою ОСОБА_3 , - з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 .

31.07.2019