ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 648/1181/18 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/696/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
іменем України
23 серпня 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 01 липня 2019 року, якою продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Білозерка, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України такого, що не має судимості,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою суду першої інстанції задоволено клопотання прокурора та продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 на строк на 60 днів до 29.08.2019 року.

Не погоджуючись з рішенням суду, в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 посилається на незаконність та необґрунтованість постановленої ухвали. Зазначає, що фактичні обставини, викладені судом першої інстанції, не відповідають дійсності, а будь-які ризики зазначені статтею 177 КПК України відсутні. На думку апелянта, судом необґрунтовано необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, адже не наведено жодних ризиків, окрім, абстрактної можливості перешкоджання кримінальному провадженню, що суперечить практиці Європейського суду з прав людини. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 вказує про невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження. Обвинувачений наголошує, що доводи прокурора про наявність зазначених в оскаржуваній ухвалі ризиків (переховування від органів досудового розслідування та суду та можливість впливу на потерпілого та свідків) є лише припущеннями і жодним чином матеріалами провадження не підтверджуються, а тому вважає, що запобіжний захід, який ґрунтується на припущеннях порушує його право на захист та справедливий суд. Просить оскаржувану ухвалу скасувати та обрати відносно нього запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, доводи захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які просили задовольнити їхні апеляційні вимоги, думку прокурора про залишення апеляційних скарг сторони захисту без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла такого висновку.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого на строк 60 днів до 29.08.2019 року.
Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані в повному обсязі.
Суд першої інстанції дійшов висновку про неможливість завершення судового розгляду з ухвалення судового рішення по суті у вказаному кримінальному провадженні до закінчення строку дії обраного обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є правильним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені статтею 177 КПК України, визначені при застосуванні даного запобіжного заходу, не зменшились.
Як убачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 , обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого корисливого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, поєднаного з застосуванням насильства, за попередньою змовою групою осіб, за який законом передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, характеризується негативно, не одружений та не працевлаштований, що свідчить про відсутність постійного джерела прибутку та міцних соціальних зв`язків.
Крім цього, з показаній свідка ОСОБА_9 встановлено, що ОСОБА_8 та його співмешканка ОСОБА_10 найближчим часом збираються виїхати за межі країни до знайомих на заробітки в м. Санкт-Петербург та повертались до с. Велетенське не збираються, оскільки продають квартиру.
На цій стадії судового розгляду суд не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій обвинуваченого, доведеність чи недоведеність винуватості обвинуваченого, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акту, а не під час розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу щодо особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, де перевіряється наявність ризиків та необхідність продовження застосування щодо неї обмежувального заходу, а тому доводи обвинуваченого в частині недопустимості доказів, на яких ґрунтується обвинувачення в інкримінованому злочині не заслуговують на увагу.

Колегія суддів звертає увагу на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення умисних корисливих злочинів, що свідчить про стійкість злочинних намірів, за місцем реєстрації характеризується негативно, офіційно не працевлаштований, зареєстрований ним перед обранням запобіжного заходу шлюб на цей час розірвано, тобто не має міцних соціальних зв`язків та постійного джерела доходу для існування. Також суд врахував його агресивну поведінку в судовому засіданні.
Зазначені вище обставини, на думку колегії суддів, дають достатні підстави вважати, що у разі не продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі, він може вчинити активні дії щодо переховування від суду, впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Тому твердження сторони захисту про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).

Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження право особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Посилання сторони захисту на відсутність доказів існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які, на їх думку, дають підстави для застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із позбавленням волі, спростовуються вищевикладеними матеріалами провадження та в сукупності і взаємозв`язку вказують на те, що будь-який інший запобіжний захід не зможе слугувати стримуючим фактором та забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 .

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційних скарг сторони захисту про застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 01 липня 2019 року, якою продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис)
Судді: (підпис) (підпис)
З оригіналом згідно.
Суддя Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2