КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

16 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000040 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 03 квітня 2019 року, щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ходорів Жидачівського району Львівської області, раніше судимого, останній раз 13.09.2011 Тернопільським міським судом за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців, звільненого 23.12.2013 по відбуттю строку покарання, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6
та обвинуваченого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а :

Згідно з вироком Обухівського районного суду Київської області від 03 квітня 2019 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та засуджено до покарання:
- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст.ст. 70,72 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_5 визначено остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

Цим же вироком судом вирішені питання щодо речових доказів та відшкодування процесуальних витрат.

Як встановлено вироком суду, на початку жовтня 2016 року, більш точного часу судом не встановлено, близько 21 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи в гаражному приміщенні № НОМЕР_1 , що розташований за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Українка, гаражний кооператив «Погребок», який належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою плоскогубців і викрутки зірвав навісний замок до вхідних дверей гаражного приміщення, після чого проник всередину вказаного даного приміщення, звідки таємно викрав пральну машинку марки «Ariston», модель AS637TXU, білого кольору, вартість якої становить 2142,08 гривень, після чого завантажив викрадене в автомобіль марки ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_2 , та з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене майно на свою користь, а саме продав викрадене майно за грошову винагороду в сумі 800 гривень.

Крім того, 17 грудня 2018 року близько 11 год. 00 хв., більш точного часу судом не встановлено, ОСОБА_5 , знаходячись поблизу зупинки громадського транспорту навпроти будинку № 14, по вул. Суворова в с. Трипілля Обухівського району Київської області з метою особистого збагачення, маючи умисел направлений на відкрите заволодіння чужим майном, переслідуючи корисливий мотив, підійшов зі спини до ОСОБА_9 , яка рухалася узбіччям в напрямку с Трипілля із м. Українка, Обухівського району Київської області, та правою рукою з жіночої сумки останньої, яку та тримала в правій руці, вихопив гаманець коричневого кольору із шкірозамінника, в якому знаходився один ключ з чипом та мобільний телефон марки «Samsung», таким чином відкрито повторно заволодів майном потерпілої, після чого, будучи викритим потерпілою почав тікати в напрямку с Трипілля, Обухівського району Київської області, при цьому ігноруючи заклики ОСОБА_9 повернути їй викрадені речі, таким чином з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене майно, вартість якого становила 216, 67 гривень, на свою користь.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Обухівського районного суду Київської області від 03 квітня 2019 року у кримінальному провадженні № 0000040 за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України змінити та призначити йому мінімальну міру покарання за скоєні ним злочини, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком.

Не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлення фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, захисник посилається на те, що вирок суду щодо ОСОБА_5 підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.
Зокрема, захисник вважає вирок суду щодо ОСОБА_5 занадто суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного.

При цьому, обґрунтовуючи зайву суворість призначеного судом покарання, апелянт звертає увагу на те, що обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 є визнання у повному обсязі своєї вини, його щиросердечне розкаяння, активне сприяння слідству у розкритті злочинів, відшкодування спричинених збитків, знаходження на утриманні двох малолітніх дітей.

За час проведення досудового слідства ОСОБА_5 , як зазначає його захисник, вже багаторазово пожалкував про скоєне ним кримінальне правопорушення, навчений та покараний наріканням оточуючих людей.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд першої інстанції, як зазначає апелянт, не врахував думку захисника, який запропонував визнати ОСОБА_5 винним у скоєнні злочину та призначити йому покарання у виді 5-ти років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком тривалістю три роки.

У свою чергу, обвинувачений ОСОБА_5 у поданій ним апеляційній скарзі, просить переглянути вирок Обухівського районного суду Київської області від 03 квітня 2019 року щодо нього та призначити йому менш суворе покарання.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, обвинувачений зазначає про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, як обставину, що пом`якшує покарання, надані у судовому засіданні докази наявності у нього двох малолітніх дітей, які перебувають на його утриманні.

Крім того, апелянт просить звернути увагу на те, що він повністю визнав свою вину, щиро розкаюється та обіцяє стати на шлях виправлення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали подані ними апеляційні скарги та просили їх задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив залишити вирок суду без змін; провівши судові дебати; вислухавши останнє слово обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, колегія суддів вважає, що вказані апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно та поєднаній з проникненням у приміщення, а також у повторному відкритому викрадені чужого майна (грабежі), тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених відповідно ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які, в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом не досліджувались, оскільки ці обставини ніким, у тому числі обвинуваченим, не оспорювалися.
Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, колегія суддів не вбачає, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація дій ОСОБА_5 , не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду лише в межах поданих апеляційних скарг, а саме в межах призначеного обвинуваченому покарання.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини справи, що помякшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнав щире каяття, а обставиною, що обтяжує його покарання, вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Відповідно до положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховуючи тяжкість та характер кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який не одружений, не має офіційного місця роботи, навчання та джерел доходу, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, має не зняту та не погашену судимість, враховуючи стан його здоровя, матеріальний та соціальний стан, думку потерпілої ОСОБА_8 , яка при вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання покладалось на розсуд суду, висновок органу пробації, який вважає, що виправлення обвинуваченого не можливе без позбавлення волі, а сам він становить небезпеку для суспільства, суд першої інстанції визнав за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, оскільки такий вид покарання, на думку суду, є необхідним для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів.

При цьому, суд першої інстанції не знайшов підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 положень ст.ст. 69, 69-1 та 75 КК України.

Приймаючи до уваги наведені у вироку мотиви призначеного ОСОБА_5 покарання, колегія суддів знаходить їх обґрунтованими та такими, що дозволяють зробити висновок про те, що призначене обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, відповідає ступеню тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та особі винного, а тому, незважаючи на доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, це покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості.

Посилання в апеляційних скаргах сторони захисту на дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 та обставини, що, на думку апелянтів, пом`якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, в тому числі на наявність на утриманні обвинуваченого двох малолітніх дітей, не можуть свідчити про призначення йому явно несправедливого покарання, оскільки, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, останній, будучи раніше двічі судимим за вчинення аналогічних злочинів, належних висновків для себе не зробив та, після відбуття покарання за попереднім вироком, менш ніж через три роки, вчинив новий злочин проти власності, що, незважаючи на доводи апеляційних скарг, не дозволяє зробити висновок про можливість виправлення обвинуваченого без відбування призначеного йому покарання або про помякшення призначеного йому покарання.

Виходячи з вищенаведеного, а також вимог, передбачених ст.ст. 50, 65 КК України, в тому числі про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, колегія суддів, перевіривши доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, не вбачає законних підстав для зміни вироку та пом`якшення призначеного ОСОБА_5 покарання.
За таких обставин, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним вирок Обухівського районного суду Київської області від 03 квітня 2019 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Обухівського районного суду Київської області від 03 квітня 2019 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Справа № 11-кп/824/1810/2019

Категорія: ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_10

Доповідач - суддя ОСОБА_1