ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1441/19 Справа № 202/5276/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Синельникове, Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого, працюючого вантажником м`ясокомбінату Магрок, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2019 року клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором першого відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_11 , було задоволено частково.
Продовжено підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 01 грудня 2019 року включно без визначення розміру застави.
Рішення суду мотивовано тим, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується насамперед протоколом допиту іншого підозрюваного ОСОБА_12 та протоколом пред`явлення осіб для впізнання, під час якого потерпілий ОСОБА_13 вказав на ОСОБА_8 як на особу, яка здійснила на нього напад.
Також слідчий суддя вважає, що прокурором у судовому засіданні доведено що ризики, передбачені пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України, які виправдовують тримання ОСОБА_8 під вартою, не зменшилися, оскільки поданими матеріалами підтверджується, що досудове розслідування не завершено і підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, може незаконно впливати на іншого підозрюваного, оскільки той вказує на його причетність до правопорушення.
Враховуючи вагомість наявних доказів, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, а також дані про особу підозрюваного, який має сім`ю, постійне місце проживання та роботи, слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у тому числі домашнього арешту, є невиправданим і може не забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, так як він не буде обмежений у свободі пересування та комунікації з іншими особами.

Захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 не погодились з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просять скасувати ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.10.2019 року. Постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний з обмеженням волі - цілодобовий домашній арешт, за адресою реєстрації та постійного місця мешкання: АДРЕСА_1 із застосуванням засобів електронного контролю та покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК.
В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що слідчий суддя при обранні міри запобіжного заходу підійшов до розгляду клопотання шаблонно та упереджено, не перевіривши в повній мірі обґрунтування пред`явленої підозри ОСОБА_8 та не взявши до уваги спростування ризиків стороною захисту, абстрактне їх обґрунтування, без належних та достатніх доводів та доказів з боку сторони обвинувачення. Вважають, що є всі підстави стверджувати, що підозра, пред`явлена ОСОБА_8 , є необґрунтованою та побудована на абстрактних фактах, що не містять прямих доказів його причетності до злочину, що стався 10.12.2017 року.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а скаргу без задоволення, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно із ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Як убачається з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів, Слідчим управлінням ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002414 від 10.12.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
06.08.2019 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
Ухвалою слідчого судді від 06.08.2019 року відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід тримання під вартою до 04 жовтня 2019 року.
Постановою заступника прокурора Дніпропетровської області від 01.10.2019 року строк досудового розслідування продовжено до п`яти місяців, а саме до 06.01.2020 року.
03 жовтня 2019 року слідчим суддею Індустріального районного суду м. Дніпропетровська продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 в межах строку досудового розслідування, тобто до 01 грудня 2019 року включно.
Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування виняткового запобіжного заходу та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання слідчого судом першої інстанції були дотримані.
Так, під час судового розгляду слідчий суддя достатньою мірою з`ясував дані, які вказують на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, оскільки надані стороною обвинувачення матеріали дають достатні підстави для такого висновку.
Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Посилання ж сторони захисту на недоведеність провини підозрюваного у скоєнні вищезазначеного злочину, тобто безпідставність підозри, є неприйнятним для колегії суддів, оскільки при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування. Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу, тож апеляційні вимоги сторони захисту в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Слідчий суддя перевірив доводи клопотання слідчого щодо існування обставин, які свідчать про те, що ризики, які були підставою для обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися. Такими обставинами обґрунтовано визнано те, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може спробувати ухилитись від слідства та суду, незаконно впливати на іншого підозрюваного у кримінальному провадженні з метою уникнення кримінального покарання, оскільки той вказує на причетність ОСОБА_8 до скоєного правопорушення, що об`єктивно вказує на існування обґрунтованих ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Крім того, стороною обвинувачення доведена об`єктивна необхідність продовження строку тримання підозрюваного під вартою.
З урахуванням наведеного, колегія суддів оцінює доводи апеляційної скарги щодо недоведеності вищезазначених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, як безпідставні та такі, що не підлягають задоволенню.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Також ЄСПЛ в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Також, на думку колегії суддів, є правильним висновок слідчого судді про те, що зазначені ризики у своїй сукупності свідчать про неможливість запобігання ним шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_8 іншого запобіжного заходу, менш обтяжливого, ніж тримання під вартою, а отже і вимоги апеляційної скарги в цій частині є такими, що не підлягають задоволенню.
Таким чином, колегія суддів доходить висновку про те, що слідчий суддя в цілому обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , даних про особу підозрюваного, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, продовжив строк тримання його під вартою в межах строків досудового розслідування, тому апеляційна скарга сторони захисту не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4