КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/5435/2019 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
підозрюваної ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_9 та прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 вересня 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою частково задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та продовжено строк тримання під вартою, до 03 жовтня 2019 року включно, залишивши альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Качканар, Свердловської області, Російської Федерації, громадянки України, одруженої, раніше не судимої,
яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 209 КК України.

Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваної, та прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого частково та продовження щодо підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_9 та прокурор відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 подали апеляційні скарги.
Так, захисник ОСОБА_7 в поданій апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність та порушення вимог КПК України, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання підозрюваної під вартою.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає про відсутність у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованих кримінальних правопорушень та недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Вказує про недоведеність зменшення ризиків неналежної поведінки підозрюваної та недоведеність неможливості застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу.
Адвокат вказує, що у повідомленні про підозру конкретно не зазначено яким саме чином та при яких саме діях підозрювана отримала готівкові грошові кошти ОСОБА_11 , не підтверджено факт того, що підозрювана здійснювала організацію видачі завідомо неправдивих документів та конкретно не зазначено в чому саме виразилися її дії спрямовані на приховання та маскування незаконного походження таких коштів та володіння ними.
Далі в апеляційній скарзі захисник зазначає, що тяжкість обвинувачення не може слугувати підставою для продовження строку тримання особи під вартою. Вказує, що слідчим суддею порушено вимоги КПК України стосовно визначення розміру застави та додає, що кримінальне провадження зареєстроване в кінці 2016 року і розслідування триває більш ніж три роки.
Прокурор ОСОБА_6 в поданій апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність та необгрунтованіть, постановити нову ухвалу, якою продовжити строк тримання підозрюваної під вартою до 03 листопада 2019 року включно, залишивши альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 34 000 000 грн.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає про наявність у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованих кримінальних правопорушень та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Вказує, що ризики не зменшились та продовжують існувати. Прокурор стверджує, що у разі застосування до підозрюваної меншого строку тримання під вартою, аніж 60 днів, такий запобіжний захід не забезпечить належного виконання підозрюваною її процесуальних обов`язків. Додає про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотне порушення вимог КПК України та неповноту судового розгляду.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників та підозрюваної, які підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити та заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника та прокурора підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні Головного слідчого управління Національної поліції України перебувають матеріали кримінального провадження №0000405, відомості про яке 27.04.2017 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 209 КК України.

08.08.2019 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 209 КК України.
12.08.2019 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва відносно ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 10.09.2019, із визначенням застави у сумі 34 000 000 грн.
06.09.2019 старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , яке ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 вересня 2019 року задоволено частково тапродовжено строк тримання під вартою, до 03 жовтня 2019 року включно, залишивши альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Під час розгляду клопотання, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявністьобґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною ОСОБА_9 інкримінованих кримінальних правопорушень.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.
Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.
Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься у клопотанні прокурора.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_9 до вчинення злочинів, підозра у яких їй повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_9 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Твердження сторони захисту про відсутність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною ОСОБА_9 інкримінованих кримінальних правопорушень, не заслуговують на увагу, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваною інкримінованих їй кримінальних правопорушень. Такі дані містяться зокрема у договорах строкового банківського вкладу № 2630/38/164841 на суму 10 000 000 грн., № 2630/38/164843 на суму 10 000 000 грн., № 2630/38/164847 на суму 10 000 000 грн., № 2630/38/164848 на суму 4 640 000 грн., укладеними 06.03.2014 між ПАТ «Міський комерційний банк» та ОСОБА_11 , заяві на видачу готівки № 6146 на суму 4 640 000 грн., № 6237 на суму 10 000 000 грн., № 6261 на суму 10 000 000 грн., № 6284 на суму 10 000 000 грн., висновку експерта від 26.01.2017 № 90/тдд, висновку експерта від 15.03.2017 № 471/тдд, договорі депозиту від 05.08.2014, висновку комісійної судово-економічної експертизи від 13.04.2017 №066/17, розписці ОСОБА_9 від 09.02.2015, показаннях ОСОБА_12 від 10.02.2017, ОСОБА_11 від 23.08.2016, ОСОБА_13 (чоловік ОСОБА_9 ) від 17.08.2016, ОСОБА_14 від 13.09.2016, ОСОБА_15 від 16.09.2016; від 03.10.2016, ОСОБА_16 від 15.12.2016, інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби, аналізі абонентських з`єднань по мобільному телефону ОСОБА_11 , ОСОБА_17 .

Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність.
Посилання адвоката на те, що у повідомленні про підозру конкретно не зазначено яким саме чином та при яких саме діях підозрювана отримала готівкові грошові кошти ОСОБА_11 , не підтверджено факт того, що підозрювана здійснювала організацію видачі завідомо неправдивих документів та конкретно не зазначено в чому саме виразилися її дії спрямовані на приховання та маскування незаконного походження таких коштів та володіння ними, колегія суддів визнає передчасними, оскільки вони стосуються доведеності вини особи, що не є предметом дослідження в цьому судовому засіданні.

Крім того, до завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваної ОСОБА_9 , в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні. Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого, оскільки стороною обвинувачення в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_9 на свободу, а тому доводи апеляційної скарги захисника стосовно недоведеності неможливості застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, слід визнати непереконливими.

Доводи сторони захисту щодо відсутності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваної містять лише посилання на незгоду з наданими стороною обвинувачення матеріалами, а тому їх слід визнати непереконливими, оскільки відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються, проте стороною захисту у судовому засіданні не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки слідчого щодо наявності ризиків, з огляду на документи долучені до клопотання.

Враховуючи наведене, посилання прокурора в апеляційній скарзі на наявність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованих кримінальних правопорушень та ризиків, передбаченихст. 177 КПК України, як на підставу для скасування ухвали, є необґрунтованими, з урахуванням того, що вказані обставини враховані слідчим суддею при постановленні оскаржуваного судового рішення.

В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваної ОСОБА_9 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Твердження захисника про те, що сама лише тяжкість інкримінованих підозрюваній кримінальних правопорушень не може бути підставою для продовження строку тримання підозрюваної під вартою, слід визнати непереконливими, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження, при цьому врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваної, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді і посилання прокурора на ті обставини, що у разі застосування до підозрюваної меншого строку тримання під вартою, аніж 60 днів, такий запобіжний захід не забезпечить належного виконання підозрюваною її процесуальних обов`язків, з урахуванням тих обставин, що 24.09.2019 старшим слідчим в ОВС ОСОБА_10 повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступ до матеріалі досудового розслідування.

Посилання адвоката на ті обставини, що досудове розслідування даного кримінального провадження триває більш ніж три роки, не є визначеною законом самостійною підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
Разом з тим, прийнявши обґрунтоване рішення про необхідність продовження щодо ОСОБА_9 дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя належним чином не дотримався вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, якою встановлено, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варту, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, зазначивши лише про залишення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Так, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваної ОСОБА_9 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, майновий та сімейний стан підозрюваної, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відсутність в ухвалі слідчого судді будь-якого обгрунтування необхідності застосування застави в розмірі визначеному ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12.08.2019, колегія суддів приходить до висновку про доцільність визначити ОСОБА_9 заставу в розмірі, який перевищує встановлений КПК України максимальний розмір в 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, у сумі 10 мільйонів гривень, як альтернативу запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, яка буде співмірною з існуючими в кримінальному провадженні ризиками та в разі її внесення зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та виконання нею обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що, у відповідності до ч. 3 п. 2 ст. 407 КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали, якою клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 необхідно задовольнити частково, продовжити ОСОБА_9 строк тримання під вартою до 03 жовтня 2019 року включно, та визначити підозрюваній альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, у межах 10 мільйонів гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_9 та прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 вересня 2019 року, якою частково задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 тапродовжено щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою, до 03 жовтня 2019 року включно, залишивши альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити частково.

Продовжити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 03 жовтня 2019 року включно.

Визначити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, у межах, який перевищує 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, у сумі 10 (десяти) мільйонів гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самою підозрюваною, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду (м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, код ЄДРПОУ суду 42258617, банк ГУ ДКС України в м. Києві, МФО - 820172, реєстраційний рахунок 2186).

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі, вважати, що до підозрюваної ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, в разі внесення застави, покласти на підозрювану ОСОБА_9 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду із встановленою періодичністю;
- не відлучатися з населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- утримуватися від спілкування з підозрюваними ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , потерпілим ОСОБА_11
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.
У разі внесення застави встановити 2-х місячний термін дії обов`язків, покладених судом, починаючи з дня внесення застави.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ ______________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4