Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
152/204/17: Кримінальні справи (з 01.01.2019); Кримінальні правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту; Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами.
Надіслано судом: 26.06.2019. Зареєстровано: 27.06.2019. Забезпечено надання загального доступу: 01.07.2019.
Дата набрання законної сили: 25.06.2019
Номер судового провадження: 11-кп/801/601/2019
Справа № 152/204/17
Провадження №11-кп/801/601/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000250 від 17.07.2016р., за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_6 , законного представника ОСОБА_7 в інтересах потерпілого ОСОБА_8 , представника ОСОБА_9 в інтересах потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_8 на вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 14.02.2019р., яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, з середньою освітою, українця, громадянина України, не одруженого, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від призначеного за цим вироком покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку в 3 роки не вчинить нового злочину.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_6 протягом встановленого судом іспитового строку в 3 роки обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирішено питання з процесуальними витратами та речовими доказами.

За участю прокурора ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_6 , законного представника ОСОБА_7 , представника ОСОБА_9 , потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:

16 липня 2016 року біля 21 години 10 хвилин ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «Опель Вектра», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на автодорозі «Вороновиця-Тиврів-Шаргород» в селі Клекотина Шаргородського району Вінницької області, поблизу сполучення з селом Мурафа Шаргородського району Вінницької області, перед зміною напряму руху ліворуч не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкод для руху або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, в порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху України виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з мотоциклом «QINGQI», реєстраційний номер НОМЕР_2 , за кермом якого знаходився ОСОБА_10 із пасажиром ОСОБА_8 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) ОСОБА_10 та ОСОБА_8 отримали тяжкі тілесні ушкодження.

Порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху України допущені водієм автомобіля «Опель Вектра», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 перебувають в причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 57 від 17 листопада 2016 року у ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: множинні садна на волосяній частині голови зліва, на лівій руці, правій кисті, в ділянці правого ліктьового суглобу, забої м`яких тканин; забійні рани лівої тім`яної ділянки, правої вушної раковини; відкритий уламковий перелом нижньої третини правого стегна та наколінника зі зміщенням відламків; відкритий перелом правого ліктьового виростка зі зміщенням; закрита черепно-мозкова травма струс головного мозку.

Дані тілесні ушкодження утворились від дії твердого тупого предмета (предметів), можливо в термін та при обставинах вказаних в постанові про призначення експертизи та відносяться в своїй сукупності до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя під час заподіяння.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 56 від 31 жовтня 2016 року ОСОБА_10 отримав наступні тілесні ушкодження: множинні садна та забої м`яких тканин тулуба та кінцівок; закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку; забій грудної клітки та серця; закритий перелом середньої третини діалізу правої стегнової кістки; відкритий уламковий перелом виростків правої стегнової кістки та виростків правої великогомілкової кістки; відкритий перелом правого наколінника з розривом власної зв`язки; закритий уламковий подвійний перелом середньої третини та нижньої третини кісток передпліччя.

Дані тілесні ушкодження утворились від дії твердого тупого предмета (предметів), можливо в термін та при обставинах, вказаних в постанові про призначення експертизи та відносяться в своїй сукупності до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя під час заподіяння.

Своїми діями ОСОБА_6 порушив правила безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило заподіяння потерпілим тяжких тілесних ушкоджень.

Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати вирок у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, та постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. Згідно з ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду. В решті вирок залишити без змін.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що особа, яка заподіяла двом особам тяжкі тілесні ушкодження, в результаті порушення нею ПДР України, має бути засуджена до більш суворого покарання.

Представник ОСОБА_9 в інтересах потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_8 просить скасувати вирок в частині призначеного покарання, як незаконний та не обґрунтований, та винести новий вирок, яким ОСОБА_6 засудити за ч. 2 ст. 286 КК України на 8 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк 3 роки. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 та ОСОБА_8 процесуальні витрати по 1500 грн. на кожного. В решті вирок залишити без змін. В обґрунтування своїх вимог представник потерпілих зазначає, що суд першої інстанції не врахував думку прокурора та потерпілих, звільнивши засудженого від відбування покарання належним чином не мотивував та не обґрунтував своє рішення, не врахував наслідки ДТП та проблеми зі здоров`ям у потерпілих.

Законний представник ОСОБА_7 в інтересах потерпілого ОСОБА_8 просить скасувати вирок в частині призначеного покарання, як незаконний та не обґрунтований, та винести новий вирок, яким ОСОБА_6 засудити за ч. 2 ст. 286 КК України на 8 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк 3 роки. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 та ОСОБА_8 процесуальні витрати по 1500 грн. на кожного. В решті вирок залишити без змін. Свої вимоги законний представник мотивує тим, що суд не врахував позицію прокурора про призначення 5,5 років позбавлення волі, шкідливі наслідки для потерпілого ОСОБА_8 , який зазнав і зазнає фізичних, психічних і матеріальних витрат, а з ним і вона та вся родина.

Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить скасувати вирок та закрити кримінальне провадження щодо нього, оскільки судове рішення не відповідає фактичним обставинам справи і ухвалене з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, так як рухаючись на автомобілі приблизно за 100 метрів помітив водія мотоцикла, який постійно змінював смуги руху, однак при зближені думав, що мотоцикл буде їхати по своїй смузі, проте за 15 метрів водій мотоцикла знову виїхав на його смугу руху і щоб не допустити зіткнення здійснив невеликий маневр вліво, в наслідок чого сталось ДТП. Також у висновках експертиз, показах експерта ОСОБА_13 та потерпілого ОСОБА_10 є суттєві суперечності щодо місця зіткнення транспортних засобів. Таким чином суд першої інстанції прийшов до хибного висновку про його вину, так як він, виявивши небезпеку для руху змушений був здійснити маневр для попередження пригоди.

В запереченнях на апеляційні скарги представник потерпілих ОСОБА_9 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , апеляційну скаргу прокурора задовільнити частково в частині скасування вироку та призначення покарання, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 , законного представника ОСОБА_8 задовільнити повністю.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу частково з мотивів, наведених в ній та просить її задовільнити, посилаючись на те, що суд безпідставно звільнив обвинуваченого ОСОБА_6 від додаткового покарання, заперечив проти апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 так як його вина доведена та обґрунтована допустимими доказами, представника ОСОБА_9 в інтересах потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі та просить про призначення найсуворішого покарання, зважаючи на те, що потерпілим спричинені тілесні ушкодження, потрібні кошти для лікування, а також вказує, що вина ОСОБА_6 доводиться в повному обсязі, користування ОСОБА_6 автомобілем не сприяє усвідомленню відповідальності за вчинене, законний представник ОСОБА_7 в інтересах потерпілого ОСОБА_8 також просить задовільнити апеляційну скаргу в частині скасування вироку щодо м`ягкості призначеного покарання, з підстав, зазначених в апеляційній скарзі так як вважає, що призначене покарання не досягне мети виправлення, також просять стягнути процесуальні витрати, потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_8 підтримали апеляційні скарги подані в їх інтересах та просять їх задовільнити, обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_12 , які в ході апеляційного розгляду підтримали апеляційну скаргу щодо недоведеності його вини, а тому просили скасувати вирок і закрити провадження, проте в останньому слові обвинувачений ОСОБА_6 визнав вину, вибачається перед потерпілими і щиро кається та просить не позбавляти його волі, також в ході апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 пояснював щодо відшкодування матеріальних збитків, що він не міг їх відшкодувати, оскільки потерпілі не звернулись з цивільним позовом, хоча не заперечує щодо бажання відшкодувати шкоду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, апеляційні скарги представника потерпілих та законного представника потерпілого частковому задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченого без задоволення з наступних підстав.

У відповідності дост. 370 КПК Українисудове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно достатті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Апеляційний суд, переглядаючи вирок суду в межах апеляційних скарг, вважає, щосуд першої інстанції не в повній мірі дотримався цих вимог.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 в порушенні правил безпеки дорожнього руху, що виразилось у ігноруванні вимог п. 10.1 ПДР, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим тяжкі тілесне ушкодження, та про кваліфікацію таких дій обвинуваченого за ч. 2ст. 286 КК Україниза обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені зібраними по справі, дослідженими у судовому засіданні та належним чином оціненими судом доказами в їх сукупності.

В ході апеляційного розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_6 змінив свою позицію, викладену в його апеляційній скарзі щодо обставин ДТП та визнав свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а тому апеляційний суд переглядає, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, оскаржений вирок в межах апеляційних вимог учасників провадження, а саме, в частині призначеного судом першої інстанції покарання.

Санкція ч.2ст.286України заякою булозасуджено ОСОБА_6 передбачає такийвид покаранняяк позбавлення волі на строк від 3 до 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 3 років або без такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Призначаючи ОСОБА_6 вид та міру покарання, судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 65 КК України та зазначеної Постанови Пленуму ВС України враховано характер, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів та характеризується необережною формою вини, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, проживає з сестрою, оскільки є круглим сиротою, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не знаходиться, тимчасово не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, та призначив обвинуваченому покарання у межах встановлених санкцією ч. 2 ст. 286 КК України у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Разом з тим, суд першої інстанції прийшов до висновку про звільнення ОСОБА_6 від відбування основного і додаткового покарання на підставі ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків з числа ст. 76 КК України.

На думку апеляційного суду таке покарання призначене місцевим судом обвинуваченому ОСОБА_6 не буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Апеляційний суд вважає, що призначення ст. 75 КК України до основного покарання буде відповідати вимогам ст. 65 КК України та буде сприяти можливості відшкодувати заподіяну шкоду потерпілим.

Апеляційний суд бере до уваги визнання своєї вини обвинуваченим на досудовому розслідуванні і в апеляційному суді, те, що він вчинив злочин уперше, та бере до уваги доповідь органу пробації про низький ризик вчинення ОСОБА_6 повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, а отже і можливе виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Також апеляційний суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_6 не відмовлявся від відшкодування шкоди, а не відшкодував її через відсутність цивільного позову, та висловив готовність здійснювати відшкодування.

За таких обставин апеляційний суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання у виді 8 років позбавлення волі про яке просять представники потерпілих, враховуючи наведені підстави та мотиви призначення покарання судом першої інстанції.

Нових обставин представниками потерпілих, які б не були враховані судом при призначені покарання, наведено не було, а тому вимоги про призначення реальної міри покарання є необґрунтованими.

Проте, застосовуючи ст. 75 КК України до додаткового покарання та звільняючи ОСОБА_6 від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, прокурор слушно зазначає в апеляційній скарзі, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробовуванням з встановленням іспитового строку 3 роки, тобто обвинувачений звільнений від відбування покарання в цілому, що слід розуміти, як звільнення від основного та додаткового покарання.

Згідно роз`яснень, зазначених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» слідує, що при призначені обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання не передбачено та не допускається.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

А тому, враховуючи неправильне застосування Закону та те, що додаткове покарання має важливе значення для запобігання вчиненню нових злочинів обвинуваченим, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати вирок в частині звільнення ОСОБА_6 від призначеного додаткового покарання з випробуванням та ухвалити новий вирок, призначивши покарання без звільнення від відбування додаткового покарання обвинуваченого.

Також апеляційний суд вважає доречним покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 додаткові обов`язки, передбачені п. 2, 3 ч. 3 ст. 76 КК України про що просить прокурор в апеляційній скарзі, з метою вжиття заходів до працевлаштування ОСОБА_6 для подальшого відшкодування шкоди потерпілим, які вправі звернутись до суду в порядку цивільного судочинства, зважаючи на зазначені в апеляційних скаргах представника ОСОБА_9 в інтересах потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_8 і законного представника ОСОБА_7 в інтересах потерпілого ОСОБА_8 проблеми зі здоров`ям у потерпілих та необхідності грошових коштів для лікування.

Також підлягає стягненню з обвинуваченого процесуальні витрати на користь потерпілих, через понесені витрати на оплату адвоката, що підтверджується квитанціями на а.с. 67, оскільки відповідно до ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 407, 409, 413, 414, 418, 420 КПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовільнити, апеляційні скарги законного представника ОСОБА_7 в інтересах потерпілого ОСОБА_8 та представника ОСОБА_9 в інтересах потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_8 задовільнити частково, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 14.02.2019р. в частині призначення покарання ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286, 75, п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 3 роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1, пунктів 2, 3 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 протягом встановленого судом іспитового строку в 3 роки обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Стягнути з ОСОБА_6 процесуальні витрати на користь потерпілого ОСОБА_10 у розмірі 1500 грн. та на користь ОСОБА_8 1500 грн.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок Вінницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду на протязі 3 місяців.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом:

Суддя:

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...