Справа № 182/4467/19
Провадження № 1-кп/0182/842/2019
У Х В А Л А
Іменем України

09.08.2019 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд

у складі : головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали обвинувального акту за кримінальним провадженням № 0000021 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.2 ст. 369-2 КК України

за участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :

До нікопольського міськрайонного суду надійшли матеріали обвинувального акту за кримінальним провадженням № 0000021 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.2 ст. 369-2 КК України.

В підготовчому судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про скасування заходів забезпечення кримінального провадження, а саме про скасування арешту квартири АДРЕСА_1 яка на праві власності належить ОСОБА_3 та скасування арешту земельної ділянки площею 0,07 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 і належить ОСОБА_3 .

Клопотання мотивоване тим, що :

-санкція статті яка інкримінується ОСОБА_3 а саме ч.2 ст. 369-2 не передбачає конфіскацію майна.

-речовими доказами вказане майно не визнано в порядку ст. 98 КПК України.

-Під дію ст. 96-1 (спеціальна конфіскація) та ст. 96-2 КК України (випадки застосування спеціальної конфіскації) вказане майно та ч.2 ст. 369-2 КК України не підпадають.

Обвинувачений та адвокат ОСОБА_6 підтримали клопотання захисника.

Прокурор заперечував проти заявленого клопотання, зазначивши, що судом не досліджені докази по провадженню, таке клопотання є передчасним.

Вислухавши сторони, суд приходить до наступних висновків :

Вимогами статті 170 КПК України передбачено :

1. Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
2. Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Стаття 96-1 КК України передбачає:

1. Спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, щопідпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першоюстатті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

2. Спеціальна конфіскація застосовується на підставі:

1) обвинувального вироку суду;

2) ухвали суду про звільнення особи від кримінальної відповідальності;

3) ухвали суду про застосування примусових заходів медичного характеру;

4) ухвали суду про застосування примусових заходів виховного характеру.

3. У випадках, коли об`єктом спеціальної конфіскації є майно, вилучене з цивільного обороту, вона може бути застосована на підставі:

1) ухвали суду про закриття кримінального провадження з інших підстав, аніж звільнення особи від кримінальної відповідальності;

2) ухвали суду, постановленої в порядку частини дев`ятої статті 100 Кримінального процесуального кодексу України, за клопотанням слідчого чи прокурора, якщо кримінальне провадження закривається ними.

Статтею 96-2 КК України визначені випадки застосування спеціальної конфіскації
1. Спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:
1) одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення;
3) були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;
4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
У відповідності до вимог п.2 ч.1 ст. 174 КПК України визначено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ухвалою слідчого судді Центрально-міського районного суду м.Кривий Ріг від 17.05.2019р. за кримінальним провадженням № 0000021 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 яка на праві власності належить ОСОБА_3 .

Також, ухвалою слідчого судді Центрально-міського районного суду м.Кривий Ріг від 17.05.2019р. за кримінальним провадженням № 0000021 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України накладено арешт на земельну ділянку площею 0,07 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 яка на праві власності належить ОСОБА_3 .

Як вбачається з копії вищезазначених ухвал слідчого судді Центрально-міського районного суду м.Кривий Ріг, на час розгляду клопотань слідчого про накладення арешту на зазначене майно, ОСОБА_3 був підозрюваним за кримінальним провадженням № 0000021 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна.

Кримінальне провадження № 0000021 за обвинуваченням ОСОБА_3 надійшло до Нікопольського міськрайонного суду за правовою кваліфікацією за ч.2 ст. 369-2 КК України.

Санкцією ч.2 ст. 369-2 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, конфіскації майна не передбачено.

Таким чином, у разі визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України, і у разі доведеності державним обвинуваченням, що майно, на яке накладено арешт одержане внаслідок вчинення злочину, до обвинуваченого може бути застосована спеціальна конфіскація.
Незважаючи на те, що в ухвалах суду про накладення арешту на майно, зазначені дати набрання права власності на майно, суду при розгляді клопотання про зняття арешту на майно, документи на підтвердження дати набрання права власності на мано не надані.
Крім того, не зазначена адреса розташування земельної ділянки.
За таких обставин в задоволенні клопотання належить відмовити.
Керуючись ст.ст. 96-1, 96-2 КК України, ст. 170, 174 КПК України, суд :

У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотанняадвоката ОСОБА_5 про скасування заходів забезпечення кримінального провадження, а саме про скасування арешту квартири АДРЕСА_1 яка на праві власності належить ОСОБА_3 та скасування арешту земельної ділянки площею 0,07 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 і належить ОСОБА_3 належить, відмовити.

Суддя: ОСОБА_1