ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/52/19 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 642/7400/18 Доповідач ОСОБА_2
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
власника майна - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою прокурора Холодногірського відділу Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 22.12.2018 про відмову у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0003339 від 21.12.2018 за частиною 1 статті 185 КК України, -

в с т а н о в и л а:

21.12.2018 слідчого СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 звернулася до слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором Холодногірського відділу Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 , про арешт майна, а саме: накладення арешту на майно, вилучене 20.12.2018 у ОСОБА_7 під час проведення огляду місця події подвір`я домоволодіння АДРЕСА_1 , а саме: тринадцять металевих фрагментів будівельних лісів, діаметром 50 мм кожен (з яких десять фрагментів довжиною 1,40 м, три фрагменти довжиною 1,90 м).
Клопотання обґрунтоване тим, що зазначене майно відповідно до статті 98 КПК України зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, та містить відомості, які можуть бути використані як доказ фактів чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, можуть бути предметами, що є об`єктом протиправних дій та відповідно до частини 1 статті 170 КПК України існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вилучене в ході огляду місця події майно є доказом злочину.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 22.12.2018 у задоволенні клопотання слідчого СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, вилучене 20.12.2018 під час огляду місця події подвір`я домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор Холодногірського відділу Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити та накласти арешт на майно, вилучене 20.12.2018 у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час проведення огляду місця події території домоволодіння АДРЕСА_1 , на підставі її письмової заяви про надання дозволу на проведення огляду за вказаною адресою, а саме: тринадцять металевих фрагментів будівельних лісів, діаметром 50 мм кожен (з яких десять фрагментів довжиною 1,40 м, три фрагменти довжиною 1,90 м).
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що слідчим суддею неправильно застосована статті 173 КПК України внаслідок чого було зроблено необґрунтований висновок про відсутність підстав для накладення арешту на майно.
Огляд території домоволодіння був проведений на підставі письмової заяви ОСОБА_7 про надання нею дозволу на проведення огляду території її домоволодіння АДРЕСА_1 , за вищевказаною адресою проведено огляд, під час якого у ОСОБА_7 вилучене вищевказане майно.
Майно, вилучено під час огляду на території домоволодіння АДРЕСА_1 , відповідає критеріям, зазначеним у статті 167 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, власника майна, яка заперечувала проти задоволення клопотання, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту, слідчий суддя дійшов висновку про те, що вилучення майна щодо якого порушується питання про накладення арешту, було здійснено не у спосіб та не у порядку, передбаченому КПК України.
З такими висновками слідчого судді суд апеляційної інстанції погодитися не може, виходячи з наступного.
У відповідності до статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, у провадженні СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0003339 від 21.12.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України.
Як на підставу накладення арешту на вилучене майно, слідчий посилався на те, що під час огляду місця події 20.12.2018 за адресою: м. Харків, пров. Клочківський, 25, за участю ОСОБА_9 , ОСОБА_7 на подвір`ї вказаного домоволодіння виявлені та вилучені 13 металевих фрагментів будівельних лісів, діаметром 50 мм кожен (з яких 10 фрагментів довжиною 1 м 40 см, 3 фрагменти довжиною 1 м 90 см), які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_9 . Під час огляду ОСОБА_9 впізнав вказані фрагменти як майно, яке належить «Промбуд-Інжиніринг».
Слідчий вважав, що зазначене майно відповідно до положень 98 КПК України зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, та містить відомості, які можуть бути використані як доказ фактів чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, можуть бути предметами, що є об`єктом протиправних дій та відповідно до частини 1 статті 170 КПК України існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вилучене в ході огляду місця події майно є доказом злочину.
Колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав до задоволення клопотання, оскільки слідчий довів наявність вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 185 КК України, а тому з метою забезпечення збереження доказів, фактів чи обставин, на зазначеному в клопотанні майні, яке може містити відомості про факти чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, передбаченим статтею 98 КПК України, як тимчасово вилучене майно, вважає за необхідне накласти арешт на майно.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, частини 2 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до вимог статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Отже, чинним КПК України передбачено, що арешт майна з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.
Крім того, слід зазначити, що відповідно до частини 3 статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Під час перегляду судового рішення судом апеляційної інстанції встановлено, що власником подвір`я на території якого був проведений 20.12.2018 огляд місця події, за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_7 з 20.07.2017.
З огляду на викладене, посилання слідчого судді на те, що ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 22.12.2018 про надання дозволу на проведення вже проведеного огляду подвір`я 20.12.2018 було відмовлено, так як не надано доказів на підтвердження належності ОСОБА_7 домоволодіння за вказаною адресою на праві власності, є необґрунтованими.
Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до частини 4 статті 172 КПК України під час розгляду клопотання про арешт майна слідчий суддя має право за клопотанням учасників розгляду або за власною ініціативою заслухати будь-якого свідка чи дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про арешт майна.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, при розгляді зазначеного клопотання, мав можливість вирішити питання щодо належності ОСОБА_7 домоволодіння, яка на час розгляду клопотання була його власником.
З урахуванням встановлених обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу прокурора Холодногірського відділу Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 22.12.2018 скасувати та постановити нову.
Клопотання слідчого СВ Холодногірського відділу поліції ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, вилучене 20.12.2018 під час огляду місця події подвір`я домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 задовольнити.
Накласти арешт на тринадцять металевих фрагментів будівельних лісів, діаметром 50 мм кожен (з яких десять фрагментів довжиною 1 м 40 см, три фрагменти довжиною 1 м 90 см), вилучених 20.12.2018 у ОСОБА_7 під час проведення огляду місця події подвір`я домоволодіння АДРЕСА_1 .
Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий -

Судді: