Вирок
Іменем України
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Алма-Ати, Республіка Казахстан, громадянина Російської Федерації, місце реєстрації та проживання за обвинувальним актом: АДРЕСА_1 ,
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.258-3, ч.1 ст.263 КК України,
В С Т А Н О В И В :
Протягом березня травня 2014 року на території Донецької області створено терористичну організацію «Донецька народна республіка» (надалі «ДНР»), учасники якої на території України займаються вчиненням актів тероризму, залякування населення, вбивством громадян, захопленням адміністративних будівель органів державної влади і місцевого самоврядування та інших тяжких і особливо тяжких злочинів, що призводить до дестабілізації суспільно - політичної ситуації в державі.
Основною метою діяльності вказаної терористичної організації є насильницька зміна та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, зміна меж території і державного кордону України та створення незаконного державного утворення «ДНР», до керівництва якого входять інші особи.
Вказана терористична організація є стійкою, має чітку ієрархію та структуру, яка складається з політичного та силового блоку, а також розподіл ролей між її учасниками.
На керівників блоків покладається керівництво та контроль за діяльністю підлеглих їм співучасників злочину за допомогою керівників груп, що були у вказаних блоках.
При цьому на керівників та учасників силового блоку покладалось забезпечення стійкості терористичної організації шляхом чинення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів і військовослужбовцями Збройних Сил України. У свою чергу представники політичного блоку організовували збір та отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників терористичної організації та осіб, лояльно настроєних до їхньої діяльності, чим також забезпечували існування вказаної терористичної організації.
«ДНР» мала стабільний склад лідерів вказаної терористичної організації, які підтримували між собою тісні стосунки, централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також план злочинної діяльності та чіткий розподіл ролей учасників щодо його досягнення.
Зокрема, на учасників силового блоку, відповідно до плану спільних злочинних дій, покладались наступні обов`язки:
- організація та ведення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів і військовослужбовцями Збройних Сил України, задіяними у проведенні антитерористичної операції;
- з метою опору представникам державної влади та унеможливлення припинення злочинної діяльності правоохоронними органами та Збройними Силами України, організація у групи осіб, які є прихильниками злочинної діяльності учасників «ДНР», озброєння зазначених осіб та керівництво їхніми діями;
- створення не передбачених законом збройних формувань та участь у їх діяльності;
- вербування нових учасників до складу силового блоку «ДНР» та керівництва їх діями;
- захоплення населених пунктів, будівель, військових частин та інших об`єктів на території Донецької області;
- вчинення терористичних актів та диверсій на території України;
- захоплення зброї, боєприпасів, вибухових речовин, військової техніки, транспортних засобів та будівництва укріплень, з метою протидії діяльності осіб задіяних у проведенні антитерористичної операції та забезпечення власної злочинної діяльності;
- викрадення осіб, з метою отримання матеріальної вигоди та залякування мешканців, які підтримують діючу владу в Україні;
- силова підтримка учасників політичного блоку при проведенні незаконного референдуму на території Донецької області про визнання суверенітету незаконного державного утворення «ДНР», а також укріплення та охорона зайнятих ними будівель та споруд;
- вчинення дій, спрямованих на унеможливлення проведення 25.05.2014 року позачергових виборів Президента України на території Донецької області;
- організація поставок зброї, боєприпасів, вибухових речовин, військової техніки та їх розподіл серед учасників терористичної організації «ДНР».
Вказане свідчить про те, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» - «ДНР» є терористичною організацією, яка здійснює цілеспрямовану суспільно-небезпечну діяльність.
Достовірно усвідомлюючи всі наведені вище обставини, громадянин Російської Федерації ОСОБА_9 упродовж березня жовтня 2014 року, діючи в межах злочинного плану терористичної організації «ДНР», підтримуючи злочинну мету її діяльності, перебуваючи на території Донецької області, за невстановлених мотивів, сприяв здійсненню збройного протистояння представникам діючої державної влади в цій області, де добровільно брав участь у діяльності вказаної терористичної організації.
При цьому ОСОБА_9 усвідомлював, що ця терористична організація діє на території України незаконно, її учасники застосовують зброю, вчиняють вибухи, підпали та інші дії, які створюють небезпеку для життя і здоров`я людей, завдають значної майнової шкоди та призводять до настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішень органами державної влади та місцевого самоврядування України, а також чинять збройний опір, незаконно протидіють та перешкоджають виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів і військовослужбовцями Збройних Сил України, які задіяні у проведенні антитерористичної операції.
З метою реалізації злочинного умислу ОСОБА_9 у жовтні 2014 року, перебуваючи у складі незаконного збройного формування терористичної організації «ДНР»- «1-й батальйон», під керівництвом невстановленої особи з позивним « ОСОБА_10 », здійснив два бойові виходи, під час яких, використовуючи вогнепальну зброю, з метою забезпечення безперешкодної злочинної діяльності зазначеної терористичної організації та унеможливлення її припинення, обстрілював позиції співробітників правоохоронних органів та військовослужбовців Збройних Сил України, які діяли в межах антитерористичної операції на території Донецької області в районі населеного пункту Нікішино, що створювало небезпеку їх життю і здоров`ю, а також заподіяння значної майнової шкоди та настання інших тяжких наслідків.
21 жовтня 2014 року приблизно о 14 годині 45 хвилин, поблизу позицій опорного пункту в районі м. Дебальцеве Донецької області військовослужбовцями Збройних Сил України виявлено озброєного громадянина Російської Федерації ОСОБА_9 та припинено його незаконну діяльність.
Крім того, у жовтні 2014 року, точна дата і час не встановлені, ОСОБА_9 , перебуваючи на території Донецької області, приймаючи участь у терористичній організації «ДНР», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, з метою незаконного придбання та носіння вогнепальної зброї та бойових припасів, за невстановлених мотивів, без дозволу, отримав від учасників вказаної терористичної організації ручний кулемет Калашникова (РПК74) калібру 5,45х39 мм., патрони до нього калібру 5,45х39 мм., реактивну протитанкову гранату РПГ-18 калібру 64 мм., які незаконно носив при собі до 21 жовтня 2014 року, поки вони не були вилучені у нього військовослужбовцями Збройних Сил України при його затриманні, поблизу позицій опорного пункту в районі м. Дебальцеве Донецької області
Відповідно до висновків судово балістичної експертизи №146/6 від 07.11.2014 року та №145/6 від 07.11.2014 р. вилучені у ОСОБА_9 предмети є вогнепальною зброєю та боєприпасами.
ОСОБА_9 , будучи обізнаним, що стосовно нього розпочато кримінальне провадження, оголошено повідомлення про підозру, обвинувальний акт спрямовано до суду, у судове засідання не з`явився без поважної причини більше як два рази, тому суд здійснював спеціальне судове провадження, що відповідає вимогам ст. 323 КПК України.
Вина ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому діяннях знайшла своє підтвердження у сукупності доказів, безпосередньо досліджених та перевірених у судовому засіданні.
Так, вина ОСОБА_9 доводиться:
Показами свідка ОСОБА_11 , який в судовому засіданні пояснив, що він виконував завдання по доставці ОСОБА_9 з зони АТО до м. Харкова. Устінов був одягнений у військовий одяг, і при ньому мався автомат Калашникова і декілька патронів. Під час переїзду ОСОБА_12 пояснював, що він приїхав допомагати незаконним збройним формуванням воювати проти України. Він був громадянином Росії.
Відповідно до протоколу затримання від 25 жовтня 2014 року, при затриманні ОСОБА_9 був одягнений у військову польову форму. Крім того, при проведенні обшуку у ОСОБА_9 було виявлено і вилучено: мобільний телефон «Samsung» синього кольору, модель GT-E1202, IMEI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 з карткою оператора мобільного зв`язку LIFE НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 ; мобільний телефон «S-Tell» чорно - зеленого кольору, модель М705, IMEI НОМЕР_5 , IMEI НОМЕР_6 з карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 , під кришкою якого містився гарантійний талон з позначеннями «01.10.2014» «ЧП Михова, бул. Шевченко 6б» «Устинов»; годинник у розібраному вигляді марка «Slava»; посвідчення «Донецкая народная республика» серії НОМЕР_9 на ім`я ОСОБА_9 ; лист формату А-4, на якому міститься рапорт на «ДСБ ЭСБр Михаличу»; куленепробивний жилет «ОТК».
Відповідно до висновку експерта №145/6 від 07.11.2014 р. наданий на дослідження предмет, являється боєприпасом, а саме реактивною протитанковою гранатою РПГ -18. Наданий на дослідження боєприпас знаходиться в технічно справному стані. Наданий на дослідження боєприпас виготовлено промисловим (заводським) способом. Наданий на дослідження об`єкт, являється реактивною протитанковою гранатою РПГ-18 одноразового використання, яка призначена для ураження броньованої техніки противника ( танків, самохідних установок і інших броньованих транспортних засобів), а також живої сили противника, що знаходиться у легких укриттях або спорудах міського типу. Калібр дорівнює 64мм.
Відповідно до висновку експерта №146/6 від 07.11.2014 р. наданий на дослідження предмети, а саме: об`єкт №1- є вогнепальною зброєю, ручним кулеметом Калашникова ( РПК 74) калібру 5,45 мм.; об`єкт №2- є боєприпасами до вогнепальної зброї калібру 5,45х39мм. Надані на дослідження зброя (об`єкт №1- ручний кулемет Калашникова (РПК74) калібру 5,45мм) та набої калібру 5,45х39 мм. в кількості 2 штук (об`єкт №2) знаходяться в технічно справному стані, виготовлені промисловим ( заводським) способом та для стрільби придатні.
В ході проведення огляду Інтернет масиву «YouTube» 28 листопада 2014 року було оглянуто відеозапис з участю громадянина РФ ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 з назвою «Украина. Допрос пленного российского наємника из Новороссийска/ Ukraine News , відповідно до якого громадянин Російської Федерації ОСОБА_9 в ході розмови з невідомою особою розповідає про свою діяльність в складі терористичної організації ДНР на території Донецької області.
В ході отримання тимчасового доступу до речей і документів 19 грудня 2014 року з ТОВ «Астеліт» була отримана інформація по, належним ОСОБА_9 , телефонним номерам НОМЕР_19 , НОМЕР_20 за період з 01.03.2014- по 22.10.2014.
Під час проведення огляду 18 серпня 2016 року телефонних з`єднань було встановлено, що за номером телефону НОМЕР_19 , власник вказаного телефонного номеру під час телефонних з`єднань в період з 08.09.14 по 20.10.14 перебував в зоні дії базових станцій, що розташовані у Донецькій та Луганській області в наступних населених пунктах: м. Донецьк, м. Макіївка, м Харцизьк, с. Індустрія, смт. Розсипне. В період з 21.01.14 по 22.10.14 абонент перебував в зоні дії базових станцій стільникового телефонного зв`язку, що знаходяться у Донецькій області у м. Дебальцеве та м. Краматорську. Абонент телефонного номеру НОМЕР_20 використовував цей номер телефону для виходу у мережу Інтернет.
Враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність досліджених доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 258-3, ч.1 ст. 263 КК України, за обставин, встановлених судом.
Тож, суд кваліфікує дії ОСОБА_9 за ч.1 ст. 263 КК України як придбання і носіння вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської) та бойових припасів без передбаченого законом дозволу та за ч.1 ст. 258-3 КК України як участь у терористичній організації, виходячи з такого.
Поняття терористичної організації визначено відповідно до Закону України «Про боротьбу з тероризмом» від 20 березня 2003 року і це є стійке об`єднання трьох і більше осіб, яке створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлено певні правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів. Визначальним для визнання організації терористичною є те, що хоч один з її структурних підрозділів здійснює терористичну діяльність з відома хоча б одного з керівників (керівних органів) усієї організації.
Терористичні організації створюються для вчинення діянь, передбачених частинами 1-3 ст. 258 КК України, а також інших злочинів терористичної спрямованості, тобто діянь, спрямованих на залякування населення з метою спонукання держави, міжнародної організації, фізичної чи юридичної особи до прийняття чи відмови від прийняття будь-якого рішення. При цьому саме фактором цілеспрямованого залякування населення як засобу досягнення поставленої мети злочини терористичної спрямованості відрізняються від інших споріднених злочинів.
Так, Пленум Верховного Суду України у п. 4 Постанови «Про практику розгляду судами кримінальних справ про злочини, вчинені стійкими злочинними об`єднаннями» від 23 грудня 2005 року № 13 вказує, що утворення (створення) організованої групи чи злочинної організації слід розуміти як сукупність дій з організації (формування, заснування) стійкого злочинного об`єднання для заняття злочинною діяльністю. В частині ж участі у злочинній чи терористичній організації - то відповідно до п. 13 вказаної Постанови вступ особи до організованої групи чи злочинної організації (участь у ній) означає надання цією особою згоди на участь у такому об`єднанні за умови, що вона усвідомлювала факт його існування і підтвердила певними діями реальність своїх намірів.
Існування окремого судового рішення, рішення органу законодавчої чи виконавчої влади про визнання діяльності терористичною для притягнення особи до кримінальної відповідальності за ст. 258-3 КК України не вимагається. Визнання діяльності терористичною здійснюється судом у конкретному провадженні на підставі наявних матеріалів (така ж правова позиція викладена у листі Вищого спеціалізованого суду України вих. № 9 225/0/446 від 28.01.2016 року).
Суд також враховує правові позиції, викладені в рішенні ЄСПЛ у справі «Броуґан та інші проти Сполученого Королівства», відповідно до яких розслідування терористичних правопорушень, безсумнівно, ставить перед органами влади особливі проблеми. Забезпечення справедливої рівноваги між інтересами суспільства, яке страждає від тероризму, та інтересами конкретної людини є надзвичайно складним завданням. Беручи до уваги факт посилення тероризму в сучасному світі, визнана необхідність, яка випливає із самої суті системи Конвенції, забезпечення належної рівноваги між захистом інститутів демократії в інтересах суспільства і захистом прав окремої людини. У контексті ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, саме суд має визначити значимість таких обставин, а також з`ясувати, чи було забезпечено в цій справі рівновагу між застосовними положеннями цієї статті у світлі її конкретного формулювання та її загальним предметом і метою.
Отже, в ході судового розгляду справи стороною обвинувачення було доведено поза розумним сумнівом, що ОСОБА_9 усвідомлював, що «ДНР» діє на території України саме як терористична організація, діє на території України незаконно та що її учасники застосовують зброю, вчиняють терористичні акти, захоплення будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, вбивства людей, вибухи, підпали та інші дії, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людей, завдають значної майнової шкоди та призводять до настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішень органами державної влади, місцевого самоврядування, а також чинять збройний опір, незаконну протидію та перешкоджають виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України й військовослужбовцями Збройних Сил України, задіяними у проведенні антитерористичної операції, і обвинувачений приймав участь в діяльності вищевказаної терористичної організації.
Судом встановлено, що дане кримінальне провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Стороною обвинувачення використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, право на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно ст.12 КК України є тяжким і особливо тяжким злочинами проти громадської безпеки, обставини кримінальних правопорушень, їх наслідки, що настали, данні про особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, відомості про працевлаштування та стійкі соціальні зв`язки останнього відсутні.
Обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання ОСОБА_9 , судом не встановлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Тож, суд, враховуючи ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, особливості й обставини вчинення: форму вини, мету, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, з урахуванням особи обвинуваченого, вважає необхідним призначити покарання, необхідне і достатнє для виправлення ОСОБА_9 та попередження скоєння ним нових злочинів у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст. 258-3 КК України та ч.1 ст. 263 КК України.
З приводу призначення додаткового покарання за ч.1 ст. 258-3 КК України у вигляді конфіскації майна суд зазначає, що відповідно до ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу. В ході судового розгляду, поза розумним сумнівом, прокурором не доведено вчинення ОСОБА_9 кримінальних правопорушень з корисливих мотивів, тож підстави для застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна відсутні.
Враховуючи положення ч. 5 ст. 72 КК України ( що діяла в редакції до 21.06.2017 року), необхідно зарахувати обвинуваченому ОСОБА_9 у строк покарання строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 25 жовтня 2014 року по 25 грудня 2014 року включно.
Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою строком до 19.02.2015 року, відповідно до ст. 203 КПК України, слід вважати припиненим.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 50, 65- 67 КК України, ст.ст. 323,366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд, -
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.258-3, ч.1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч. 1 ст. 258-3 КК України у вигляді 10 (десяти) років позбавлення волі;
- за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у вигляді 10 (десяти) років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 обчислювати з дня його затримання та фактичного виконання покарання у виді позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (що діяла в редакції до 21.06.2017 року), зарахувати ОСОБА_9 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 25 жовтня 2014 року по 25 грудня 2014 року включно.
Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою - вважати припиненим.
Речові докази у кримінальному провадженні:
- мобільний телефон «Samsung» синього кольору, модель GT-E1202, IMEI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 з карткою оператора мобільного зв`язку LIFE НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 ; мобільний телефон «S-Tell» чорно - зеленого кольору, модель М705, IMEI НОМЕР_5 , IMEI НОМЕР_6 з карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 , під кришкою якого міститься гарантійний талон з позначеннями «01.10.2014» «ЧП Михова, бул. Шевченко 6б» «Устинов»; годинник у розібраному вигляді марка «Slava» - повернути ОСОБА_9 як законному володільцю, які до повернення останньому зберігати в матеріалах кримінального провадження;
- посвідчення «Донецкая народная республика» серії НОМЕР_9 на ім`я ОСОБА_9 ; лист формату А-4, на якому міститься рапорт на «ДСБ ЭСБр Михаличу»- зберігати в матеріалах кримінального провадження;
- ручний кулемет Калашникова (РПК74) калібру 5,45х39 мм. з маркувальним позначенням « НОМЕР_12 », 2 набої калібру 5,45х39мм., реактивну протитанкову гранату РПГ-18 калібру 64 мм. з маркуванням «ВП-18 533-2-77 РПГ -18 254-7-77 ОЛ ППК -5 ППК-5 8-77 К», «6Г12МЕЕ9508», куленепробивний жилет «ОТК», які зберігаються у Департаменті господарського забезпечення СБ України - передати ГУ СБ України.
Вирок може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту отримання копії вироку. Якщо апеляційну скаргу подано обвинуваченим, щодо якого судом ухвалено вирок за результатами спеціального судового провадження, суд поновлює строк за умови надання обвинуваченим підтвердження наявності поважних причин, передбачених ст. 138 КПК України, та надсилає апеляційну скаргу разом із матеріалами кримінального провадження до суду апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити захиснику і прокурору.

Головуючий суддя: Судді: