Провадження № 11-кп/824/233/2019 Головуючий у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю:
прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
в режимі відеоконференції обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11
захисників адвокатів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Чернігівської області ОСОБА_7 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 листопада 2018 року, якою обвинувальний акт з додатками за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021 від 14 грудня 2012 року про обвинувачення ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_17 , повернуто прокуророві у даному кримінальному провадженні,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 листопада 2018 року, обвинувальний акт з додатками за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021 від 14 грудня 2012 року про обвинувачення ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 142, п.п. а, з, і ст. 93, ч. 2 ст. 17, п.п. а, з, і ст. 93 КК України (в редакції 1960 року), ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263, ст. 257, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 15, п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 262 КК України (в редакції 2001 року), ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 142, п.п. а, з, і ст. 93, ч. 2 ст. 17, п.п. а, з, і ст. 93 КК України (в редакції 1960 року), ст. 257 КК України (в редакції 2001 року), ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 142, п.п. а, і ст. 93 КК України (в редакції 1960 року), ст. 257 КК України (в редакції 2001 року), ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України (в редакції 2001 року) та ОСОБА_17 у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України (в редакції 2001 року), повернуто прокуророві у даному кримінальному провадженні. Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що в судовому засіданні було встановлено, що до обвинувального акту прокурором не було додано розписок підозрюваних ОСОБА_9 та ОСОБА_18 про отримання копій обвинувального акту, копії цивільних позовів та реєстру матеріалів досудового розслідування, а так само письмових роз`яснень прокурора обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_18 , ОСОБА_8 та ОСОБА_17 про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних. Наявні в матеріалах справи відповідні акти про відмову ОСОБА_9 та ОСОБА_18 від отримання обвинувальних актів, хоча і були визнані, відповідним судовим рішенням суду апеляційної інстанції, допустимими доказами у даній справі, проте були здобуті, без захисника і у зв`язку з чим, суд вважає їх найбільш залежними від суб`єктивного сприйняття фактів окремими особами і не виключає можливості їх здобуття із заінтересованістю у даній справі, тобто ставить під сумнів їх достовірність і у зв`язку з чим, не може покласти єдиним беззаперечним доказом в основу висновку про підтвердження відмови останніх від отримання відповідних процесуальних документів та належного виконання прокурором вимог ст. 293 КПК України в частині надання їм копій вказаних процесуальних документів.
Крім того, суд першої інстанції вказав, що реєстр матеріалів досудового розслідування не містить жодних відомостей і щодо надання можливості підозрюваним у даній справі та їх захисникам доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування після повернення обвинувального акту прокурору на підставі ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 вересня 2015 року.
Також, суд першої інстанції вказав, що суттєвим недоліком обвинувального акту, який унеможливлює призначення кримінального провадження до судового розгляду, є відсутність точного формулювання, зокрема, об`єктивної сторони інкримінованих злочинів обвинуваченому ОСОБА_11 , передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 263 КК України. Так, в обвинувальному акті не вказано жодного, конкретного положення закону, які регламентують питання носіння, придбання, зберігання бойових припасів, вогнепальної та холодної зброї, отримання дозволу на ці дії, які порушив останній, внаслідок чого ним було вчинено вищезгадані кримінальні правопорушення.
За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, щовказаний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
В апеляційній скарзі прокурор прокуратури Чернігівської області ОСОБА_7 просить ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 листопада 2018 року скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що про відмову ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від отримання обвинувального акта та додатків до нього, а також роз`яснення на право розгляду провадження судом присяжних, прокурором зазначено в самій розписці, а її долучено до обвинувального акту. Крім того, під час підготовчого судового засідання 07 листопада 2018 року, самі обвинувачені не заперечували, що 05 листопада 2015 року прокурор приходив до них в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», однак вони відмовились отримувати будь-які документи та будь-що підписувати. Зазначене підтверджується також інформацією ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», долученою захисником ОСОБА_9 адвокатом ОСОБА_14 , про те, що 05 листопада 2018 року ОСОБА_9 відвідував прокурор ОСОБА_19 .
Прокурор вказав, що під час підготовчого судового засідання 07 листопада 2018 року суд першої інстанції роз`яснив обвинуваченим їх право на розгляд кримінального провадження судом присяжних, разом з цим не перевірив чи роз`яснювалось таке право прокурором під час судового засідання. За таких обставин, неможливо стверджувати про невиконання прокурором вимог ст. 384 КПК України, а саме лише недолучення до обвинувального акту роз`яснень про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних не може бути безумовною підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки ст. 291 КПК України передбаченого чіткий перелік документів, які долучаються до обвинувального акту і роз`яснення прокурора про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних там відсутні.
Крім того, прокурор зазначив, що в обвинувальному акті, який повернуто судом, повністю дотримані вимоги ст. 291 КПК України про формулювання обвинувачення, адже дії обвинувачених, які описані в фабулі, чітко відображені в формулі обвинувачення з посиланням на конкретну норму закону України про кримінальну відповідальність та словесне відображення (розшифрування) диспозиції статті, яка точно та повно відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті. Висновки суду, що обвинуваченому ОСОБА_11 не надано достатнього часу для доступу до матеріалів досудового розслідування, не відповідають дійсності, оскільки під час підготовчого судового засідання було встановлено, що ОСОБА_11 в протоколі про надання останньому та його захиснику доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування власноручно зазначено, що з матеріалами справи він ознайомився в повному обсязі.
В запереченнях обвинувачений ОСОБА_9 вказав, що доводи наведені прокурором в апеляційній скарзі не мають нічого спільного з законністю, так як відповідно до вимог закону, прокурор зобов`язаний під розписку надати копії обвинувального акту, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершує досудове розслідування. З огляду на наведене, обвинувачений ОСОБА_9 просить ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 листопада 2018 року залишити без зміни.
В запереченнях захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_14 просить апеляційну скаргу прокурора Чернігівської області ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 листопада 2018 року без зміни.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, котрий підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задоволити, обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та їх захисників адвокатів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , котрі заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до такого висновку.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокуророві, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.
Обвинувальний акт, як це передбачено ст. 291 КПК України, складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим. Обов`язкові відомості, які повинен містити в собі обвинувальний акт, визначені в ч. 2 ст. 291 КПК України, а перелік додатків до нього - в ч. 4 цієї ж норми закону.
При цьому, ч. 4 ст. 291 КПК України містить перелік обов`язкових додатків до обвинувального акта, серед яких є розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування.
Зазначена вимога кримінального процесуального закону дає підстави суду для перевірки дотримання прокурором вимог ст. 293 КПК України, з урахуванням приписів ст. 42 КПК України, що, в свою чергу, є гарантією права на захист своїх законних інтересів під час судового розгляду провадження обвинуваченим.
Згідно положень ст. 7 КПК України, до загальних засад кримінального провадження належить законність і забезпечення права на захист.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинуваченням є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в обвинувальному акті, як процесуальному рішенні, який має містити виклад фактичних обставин злочину, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію злочину з посиланням на положення Закону і статті (частини статті) КК України і формулювання обвинувачення.
Право на захист забезпечується, зокрема, тим, що обвинувачений має право знати у вчиненні якого злочину його обвинувачують (п. 1 ч. 2 ст. 42 КПК України), а право на справедливий суд забезпечується і тим, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має, щонайменше, право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього (п. а ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Європейський суд з прав людини (далі Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті п.п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу вагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (справа «Камасінскі проти Австрії» рішення від 19 грудня 1989 року). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», рішення від 20.04.2006 року у справі «І.Н. та ін. проти Австрії».
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 01 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини». Крім того, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції ( зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», а також «Даллос проти Угорщини»).
Вказаних вимог закону прокурором в повній мірі не було дотримано, оскільки як вбачається з матеріалів провадження, до обвинувального акту прокурором не було додано розписок обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_18 про отримання копій обвинувального акту, копії цивільних позовів та реєстру матеріалів досудового розслідування, а так само письмових роз`яснень прокурора обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_17 про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних.
Наявні в матеріалах справи відповідні акти про відмову обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від отримання обвинувальних актів не підтверджують той факт, що обвинувальні акти їм мали вручатися у відповідності з нормами КПК України.
Відповідно до ст. 52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів.
Як показали обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в судовому засіданні апеляційного суду, вони не відмовлялися отримувати обвинувальні акти, лише просили вручити їх у присутності їх захисників, проте захисники повідомлені не були, тому до цього часу вони обвинувальні акти не отримали.
Оскільки не врахування зазначених обставин призведе до порушення права на захист обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_17 , доводи прокурора в апеляційній скарзі щодо відповідності обвинувального акту вимогами ст. 291 КПК України, колегія суддів визнає непереконливими, та такими, що не ґрунтуються на законі і суперечать загальним засадам кримінального провадження.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції в ухвалі навів ґрунтовні мотиви повернення обвинувального акту прокуророві, а тому підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачається.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Чернігівської області ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 листопада 2018 року, якою обвинувальний акт з додатками за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021 від 14 грудня 2012 року про обвинувачення ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_17 , повернуто прокуророві у даному кримінальному провадженні без зміни.

СУДДІ:

1.__________________ 2. __________________ 3. __________________