Справа № 171/2136/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.01.2019 року м. Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Апостолове, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001626 від 28.12.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мар`янське, Апостолівського району, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, маючого повну загальну середню освіту, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей чи інших осіб, військовослужбовець ЗСУ, проходить військову службу за контрактом у ЗСУ, військова частина № НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Так, 28.12.2017 о 01:00 годині, ОСОБА_5 , перебував навпроти магазину «Панда», що розташований по вул. Гагаріна в с. Марянське, Апостолівського району, Дніпропетровської області. Приблизно о 01:30год., 28.12.2017 року, знаходячись біля вказаного магазину, ОСОБА_5 помітив ОСОБА_6 , яка у руках біля себе тримала велосипед сірого кольору марки «України» та в цей же час у нього виник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення вищевказаного велосипеду.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_6 та діючи відкрито, умисно, із корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, схопившись двома руками за велосипед, шляхом ривку заволодів велосипедом належним ОСОБА_6 , після чого з місця скоєння злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 1100гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, та не заперечує щодо тих обставин котрі викладені в обвинувальному акті. Він наприкінці грудня 2017 року відпочивав у свого товариша в с. Мар`янське, напроти магазину побачив раніше не знайому йому жінку котра котила велосипед, наблизившись до неї вихватив ривком з її рук велосипед який в подальшому продав. Навіщо це зробив пояснити не може. Шкоду потерпілій відшкодував.

Потерпіла в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про проведення судового засідання без її участі, покарання обвинуваченому просить призначити на розсуд суду.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, судом роз`яснено про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Даючи юридичну оцінку діям обвинуваченого, суд приходить до висновку, що його дії правильно кваліфіковано на досудовому слідстві та в його діях мають місце склади злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Обговорюючи питання про міру та вид покарання обвинуваченого по кримінальному провадженню, суд керується ст.65 КК України та приймає до уваги ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, а також ті обставини, що обвинувачений винуватість визнав повністю, у вчиненому розкаявся, за місцем проживання характеризується посередньо, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, бере участь в Операції об`єднаних сил на лінії бойового зіткнення, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції та території Донецької та Луганської областей.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Таким чином, з врахуванням вищевикладених обставин, особи обвинуваченого, ступеню тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого злочину, обставин, те ОСОБА_5 раніше не судимий, не має міцних соціальних зв`язків, наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України щире каяття, обставини які обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді штрафу.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Питання про речові докази по кримінальному провадженню суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян що складає 850 гривень.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання залишити до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Речові докази по кримінальному провадженню: велосипед сріблястого кольору, жіночого типу, марки «Україна» залишити за належністю законному власник у.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку після проголошення негайно вручити учасникам розгляду справи.

Вирок суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1