Справа № 569/421/19

УХВАЛА

14 лютого 2019 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду
Рівненської області ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000446 від 30.07.2018, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в РВС СУ ГУНП в Рівненській області капітан поліції ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням, погодженим прокурором прокуратури Рівненської області ОСОБА_4 , у якому просить накласти арешт на майно, а саме: на земельну ділянку з кадастровим номером :01:055:0246 загальною площею 0.1 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_5 .

З клопотання вбачається, що у провадженні слідчого управління ГУ Національної поліції в Рівненській області знаходяться матеріали досудового розслідування внесеного до ЄРДР за №0000446 від 30.07.2018 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239-1, ч. 1 ст. 366 КК України.

Під час досудового розслідування, аналізу наявних документів та виїзду на місце події встановлено, що ОСОБА_6 здійснює будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером :01:055:0246, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та яка згідно плану зонування території м. Рівного відносяться до зони садибних та блокованих житлових будинків АДРЕСА_2 , хоча фактично здійснюється будівництво багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями комерційного призначення.

Таким чином, ОСОБА_6 використовує земельну ділянку не за цільовим призначенням та фактично знаючи, що буде здійснюватися будівництво багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями комерційного призначення, подала в Управління ДАБК ВК Рівненської міської ради недостовірне повідомлення про початок виконання будівельних робіт по будівництву житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №145951120 земельна ділянка з кадастровим номером :01:055:0246 загальною площею 0.1 га на праві приватної власності належить ОСОБА_5 .

Для встановлення об`єктивних обставин у кримінальному провадженні, 14.12.2018 слідчим управлінням спільно із спеціалістами Управління Держпраці у Рівненській області, Управління ДАБК Рівненської міської ради та Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду (справа №569/22051/18) проведено огляд земельної ділянки з кадастровим номером :01:055:0246 загальною площею 0.1 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час огляду установлено, що на земельній ділянці з кадастровим номером :01:055:0246 загальною площею 0.1 га, за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться об`єкт незавершеного будівництва багатоквартирного будинку з частково незавершеним третім поверхом та розпочатим будівництвом четвертого поверху. На момент початку огляду на об`єкті велися будівельні роботи із застосуванням спеціальної техніки (кран стрілового типу).

Так, встановлено, що ОСОБА_6 використовує земельну ділянку, яка згідно плану зонування території м. Рівного відносяться до зони садибних та блокованих житлових будинків АДРЕСА_2 , не за цільовим призначенням незаконно здійснює будівництво багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями комерційного призначення.

14.12.2018 земельну ділянку з кадастровим номером :01:055:0246 загальною площею 0.1 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_5 визнано речовим доказом.

Вказані обставини підтверджуються протоколом допиту свідка ОСОБА_7 .

Слідчий також вказує на те, що досудовим розслідуванням здобуто достотні дані вважати про те, що вищевказаний земельна ділянка є об`єктом кримінально протиправних дій, а тому виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно.

Слідчий у своєму клопотанні доводить, що з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, враховуючи сукупність наявних підстав вважати, що зазначене майно відповідає критеріям, встановленим ст.98 КПК України, необхідно накласти на нього арешт.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились, подали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності та задоволити клопотання повністю з підстав викладених у ньому.

З урахуванням заяви слідчого, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Власник майна в судове засідання не з"явилась, хоча повідомлялась належним чином про час та місце судового розгляду.

В судовому засіданні встановлено, що у провадженні слідчого управління ГУ Національної поліції в Рівненській області знаходяться матеріали досудового розслідування внесеного до ЄРДР за №0000446 від 30.07.2018 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239-1, ч. 1 ст. 366 КК України.

Під час огляду установлено, що на земельній ділянці з кадастровим номером :01:055:0246 загальною площею 0.1 га, за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться об`єкт незавершеного будівництва багатоквартирного будинку з частково незавершеним третім поверхом та розпочатим будівництвом четвертого поверху.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим майно є речі, документи, гроші тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Згідно вимог ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Згідно вимог ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів забезпечення кримінального провадження. Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статей 94, 132, 173 КПК України при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального правопорушення, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого (прокурора), який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з частиною першою статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною третьою статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ст.. 171 КПК України з клопотанням пор арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
У клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: 1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.
При цьому тільки у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу («матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення»), тобто має ознаки речового доказу.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, а решт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Постановою слідчого від 14.12.2018 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні вищевказану земельну ділянку та об"єкт незавершеного будівництва багатоквартирного будинку з частковим незавершеним третім поверхом та розпочатим будівництвом четвертого поверху по АДРЕСА_1 .
Крім того, в ході судового розгляду було встановлено, що вищевказана земельна ділянка яку використовує ОСОБА_6 , згідно плану зонування території м. Рівного відноситься до зони садибних та блокованих житлових будинків АДРЕСА_2 , не за цільовим призначенням, і остання незаконно здійснює будівництво багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями комерційного призначення.
Враховуючи, що повернення майна його власнику може позбавити орган досудового розслідування можливості повного, всебічного та неупередженого проведення слідчих (розшукових) дій, що у свою чергу позбавить можливості встановлення істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання про накладення арешту на майно, а саме: на земельну ділянку з кадастровим номером :01:055:0246 загальною площею 0.1 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , яка є доказом та предметом злочину, з метою збереження речових доказів, так, як не застосування арешту може призвести до зникнення, втрати або пошкодження предмету, що були об`єктом кримінально протиправних дій, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173,395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Клопотання задоволити.
Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :01:055:0246 загальною площею 0.1 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_5 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути скасована судом, що накладав арешт.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1