ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/91/18 Справа № 191/597/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою прокурора Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2018 року про повернення обвинувального акта по кримінальному провадженню № 0001799, щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України;
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2018 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001799 щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 263 КК України, повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що дії ОСОБА_7 органами досудового розслідування кваліфіковано як незаконне придбання та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу за ч. 1 ст. 263 КК України. Предметом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України є вогнепальна зброя (крім гладкоствольної мисливської), бойові припаси, вибухові речовини і вибухові пристрої. Однак, в обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 зазначено, що останній придбав та зберігав предмет ззовні схожий на обріз гладкоствольної рушниці, тобто в даному обвинувальному акті відсутній предмет злочину, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України та ймовірність правильної кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 263 КК України.
Крім того, в тексті обвинувального акту зазначено: «… ОСОБА_7 , діючи умисно, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, знаходячись у невстановленому слідством місці, у невстановлений слідством час…». Тобто, в обвинувальному акті не зазначені дата та час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 , а саме факт придбання ним вогнепальної зброї (а точніше, відповідно до обвинувального акту - предмету ззовні схожого на обріз гладкоствольної рушниці).
У п. 6 розділу I Реєстру зазначено, що 27.09.2017 року органами досудового розслідування було проведено обшук в ході якого вилучено: нестандартну гладкоствольну вогнепальну зброю обріз гладкоствольної мисливської рушниці, метамфетамін масою 0,0458 г., 0,0371 г., 0,0271 г., 0,0315 г.,0,0556 г., 0,0216 г., загальною масою 0,2187 г. та чотири сліди пальців рук.
Однак, обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 не містить жодних відомостей про те, що останній обвинувачується ще у вчиненні злочину, пов`язаного з наркотиками, так само і Реєстр не містить будь-яких посилань про виділення/закриття матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_7 за вчинення злочину, пов`язаного з наркотиками.
Відповідно до обвинувального акту відносно ОСОБА_7 інтереси останнього представляла захисник ОСОБА_9 , однак, Реєстр не містить жодних посилань на те, що даний захисник приймала участь хоча б в одній процесуальній дії по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 263 КК України, так само як відсутні посилання на те, що даного захисника взагалі було залучено до кримінального провадження, що вказує на порушення права на захист обвинуваченого органами досудового розслідування.
Відповідно до Реєстру, доданого до обвинувального акту відносно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, він не містить жодних посилань на відкриття матеріалів досудового розслідування та ознайомлення з ними захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_10 , а відповідно до того ж Реєстру, ОСОБА_7 надавався доступ до матеріалів досудового розслідування 16.08.2018 року, що саме по собі нелогічно та неможливо, оскільки навіть на момент надходження провадження до суду ця дата ще не настала, з чого можливо дійти до висновку про порушення органами досудового розслідування свого обов`язку щодо відкриття матеріалів досудового розслідування.
Зазначені обставини в сукупності вказують на невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання у тому ж складі суду.
В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що відповідно до матеріалів кримінального провадження, проведеними слідчими (розшуковими) діями встановити місце, час та спосіб придбання обвинуваченим ОСОБА_7 вогнепальної зброї не надалося можливим, тоді як сам факт придбання та зберігання (місце, час та спосіб) останнім вогнепальної зброї, відповідно до обвинувального акту, встановлено.
Крім того, обставин вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, пов`язаного з наркотиками, не встановлено, тому в обвинувальному акті вони не вказані.
Також прокурор зазначає, що матеріали кримінального провадження містять дані про участь захисника адвоката ОСОБА_9 з моменту повідомлення ОСОБА_7 про підозру, включаючи надання підозрюваному та його захиснику доступу до матеріалів досудового розслідування, тобто право на захист не порушено.
Реєстр матеріалів досудового розслідування, доданий до обвинувального акту містить відомості про ознайомлення підозрюваного ОСОБА_7 з матеріалами досудового розслідування, але було допущено технічну помилку, зазначивши дату проведення цієї процесуальної дії як 16.08.2018 року, тобто помилково вказано невірний час проведення процесуальної дії, що може бути усунуто під час дослідження письмових матеріалів кримінального провадження.
Крім цього, прокурор зазначає, що при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкоджало суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення і безпідставно повернув обвинувальний акт прокурору.
Заслухавши доповідь судді Дніпровського апеляційного суду, вислухавши думку прокурора та обговоривши наведенні в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
У цьому провадженні, як видно з його матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що суд ухвалив судове рішення з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті не конкретизовано формулювання обвинувачення ОСОБА_7 , а саме не зазначені дата та час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 , а саме факту придбання ним вогнепальної зброї.
Посилання суду першої інстанції на відсутність відомостей про те, що ОСОБА_7 обвинувачується ще й у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з наркотиками не є слушними, оскільки обставини вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, пов`язаного з наркотиками, не встановлено, тому в обвинувальному акті вони не вказані.
Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
У міжнародних джерелах права, зокрема в Конвенції, йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту «а» частини третьої статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Практика Європейського суду з прав людини (далі Європейський суд) орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року).
Висновки суду першої інстанції про допущення на досудовому слідстві порушення права на захист ОСОБА_7 є слушними з огляду на наступне.
Як вбачається з реєстру, доданого до обвинувального акту відносно ОСОБА_7 , він не містить жодних посилань на відкриття матеріалів досудового розслідування та ознайомлення з ними захисника ОСОБА_9 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 . Крім того, в п. 16 Розділу 1 Реєстру зазначено, що ОСОБА_7 надавався доступ до матеріалів досудового розслідування 16.08.2018 року, що є неможливим, оскільки на момент надходження обвинувального акту до суду ця дата ще не настала.
Посилання прокурора в своїй апеляційній скарзі на те, що було допущено технічну помилку, тобто помилково вказано невірний час проведення процесуальної дії, вказавши дату проведення як 16.08.2018 року, колегією суддів до уваги не беруться, оскільки прокурором не зазначено вірної дати проведення цієї процесуальної дії, відтак це може свідчити про допущені порушення права на захист.
З урахуванням наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності повернення обвинувального акту прокурору.
Порушень кримінального процесуального законодавства, які тягнуть за собою скасування чи зміну ухвали суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2018 року про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0001799 щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 263 КК України, прокурору залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судові рішення може бути подана до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

________________ ________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4