ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
засудженого ОСОБА_6
адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Вижницького районного суду Чернівецької області від 20 лютого 2019 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 20 лютого 2019 року, відмовлено у задоволенні клопотання начальника Вижницького районного сектору філії ДУ «Центр пробації» ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця не працюючого, засудженого вироком Косівського районного суду Івано-Франківськолї області від 23 серпня 2013 року за ч.2 ст.28 ч.2 ст.364, ч.2 ст.28 ч.2 ст.366, ч.1 ст.126 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців. Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 09 червня 2017 року замінено не відбуту частину основного покарання 1 рік 11 місяців 09 днів більш м`яким, а саме позбавлення волі виправними роботами з відрахуванням із заробітної плати на користь держави 10%, від відбування покарання у виді виправних робіт.

ЄУНСС: 0910/1-14/2011 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_9
Номер провадження: 11-кп/822/138/19 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
К: ст.81 КК України
Обґрунтовуючи свою відмову у задоволенні вказаного клопотання начальника Вижницького районного сектору філії ДУ «Центр пробації» ОСОБА_8 тим, що викладені в клопотанні обставини, досліджені в суді матеріали справи не дають підстав для його задоволення.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу районного суду, постановити нову, якою клопотання начальника Вижницького районного сектору філії ДУ «Центр пробації» ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання у виді виправних робіт задовольнити та звільнити його умовно-достроково від відбування основного покарання, призначеного ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 09.06.2017 року в порядку ст.82 КК України, у вигляді виправних робіт.
Інших апеляційних скарг чи заперечень на подану апеляційну скаргу від учасників судового провадження не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, яка доповіла зміст оскаржуваної ухвали суду та доводи апеляційної скарги, засудженого ОСОБА_6 та діючу в його інтересах адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, посилаючись на обставини в ній зазначені, прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги засудженого, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до змісту ч.1 ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Воно може бути застосоване, зокрема, після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже, законодавцем визначено, що застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, є не обов`язком, а правом і таке звільнення може бути застосоване за певних умов.

Нормами ст.6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Як вбачається із матеріалів судового провадження вироком Косівського районного суду від 23.08.2013 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.364, ч.2 ст.28 ч.2 ст.366, ч.1 ст.126 України та призначено покарання: - за ч.2 ст.28, ч.2 ст.364 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах місцевого самоврядування пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, в органах місцевого самоврядування строком на 2 роки; - за ч.2 ст.28 ст.366 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, строком на 1 рік; - за ч.1 ст.126 КК України у виді 100 (ста) годин громадських робіт. На підставі ч.1 ст.70 КК України призначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та визначено покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, в органах місцевого самоврядування пов`язані з організаційно - розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, строком на 2 роки.

На підставі ч.5 ст.74, п.1 ч.1 ст.49 КК України звільнено ОСОБА_6 від призначеного судом покарання за ч.1 ст.126 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05.12.2013 року вказаний вирок залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.06.2015 року вирок Косівського районного суду Івано-Франківської області, змінено. Засуджено ОСОБА_6 за ч.2 ст.28, ч.2 ст.364 КК України до 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями строком 2 роки.

Вироком Косівського районного суду від 02.10.2013 року, ОСОБА_6 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст.28; ч.4 ст.368, ч.2 ст.190; ч.ч.4, 5 ст.27 ч.4 ст.368 КК України та призначено покарання: - за ч.ч.4, 5 ст.27, ч.4 ст.368 КК України, із застосуванням ст.69 КК України призначено основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі із позбавленням права обіймати посади чи займатись діяльністю в органах державної влади та місцевого самоврядування, на державних та комунальних підприємствах, в установах і організаціях, які пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, строком на 1 (один) рік; - за ч.2 ст.190 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі; - за ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.4 ст.368 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі із позбавленням права обіймати посади чи займатись діяльністю в органах державної влади та місцевого самоврядування, на державних та комунальних підприємствах, в установах і організаціях, які пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно - господарських функцій, строком на 3 (три) роки.

Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 09.06.2017 року замінено не відбуту частину основного покарання 1 рік 11 місяців 09 днів більш м`яким, а саме позбавлення волі виправними роботами з відрахуванням із заробітної плати на користь держави 10 %, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

На час розгляду клопотання ОСОБА_6 відбув більше 2/3 строку призначеного покарання.

Суд першої інстанції, розглядаючи клопотання начальника Вижницького районного сектору філії ДУ «Цетр пробації» ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді виправних робіт ОСОБА_6 , враховуючи вимоги ст.81 КК України, відмовив у його задоволенні, оскільки прийшов до висновку, що засуджений за час відбування покарання своєю поведінкою не довів свого виправлення.

Апеляційним судом при перевірці оскаржуваної ухвали суду першої інстанції встановлено, що суд правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок про те, що у задоволенні зазначеного клопотання, слід відмовити, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам даного судового провадження.

При цьому, колегією суддів встановлено, що при вирішенні питання про можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , суд першої інстанції з`ясував дані, що характеризують його особу, зокрема й ті, на які є посилання в апеляційній скарзі, а саме поведінку, ставлення до праці та виправлення, обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність підстав для застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки, засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення і підстав для застосування ст.81 КК України не вбачається.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом покарання та він може повернутися до суспільства і це буде безпечним, як для нього так і для інших.

Твердження про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення, чого перевіркою матеріалів провадження не встановлено.

У доводах апеляційної скарги ОСОБА_6 зазначив, що оскаржувана ним ухвала постановлена внаслідок неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність та з порушенням кримінального процесуального законодавства.

Під час апеляційного розгляду доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 не знайшли свого підтвердження, не зазначені вони конкретно і у самій апеляційній скарзі.

Факт відбуття ОСОБА_6 2/3 строку призначеного покарання не є визначальним для умовно-дострокового звільнення.

Виконання ОСОБА_6 ухвали Гусятинського районного суду Тернопільської області від 09.06.2017 року, якою замінено не відбуту частину основного покарання 1 рік 11 місяців 09 днів більш м`яким, а саме позбавлення волі виправними роботами та відрахування із заробітної плати на користь держави 10 % за місцем роботи, свідчить про те, що він не ухиляється від відбуття заміненої йому міри покарання, що є його обов`язком, який покладений на нього відповідно до закону, а тому мотивація цією обставиною, як підставою для умовно дострокового звільнення є невірною.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не є такими, які можуть бути взяті до уваги для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, колегія суддів враховує і ту обставину, що застосування умовно дострокового звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 немає, а рішення Вижницького районного суду Чернівецької області, є законним та обґрунтованим.

Порушень кримінального процесуального та кримінального законів під час розгляду клопотання про умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання у виді виправних робіт, судом першої інстанції, які могли б істотно вплинути на висновок суду та давали підстави для скасування ухвали районного суду, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а ухвалу Вижницького районного суду Чернівецької області від 20 лютого 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання начальника Вижницького районного сектору філії ДУ «Центр пробації» ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання у виді виправних робіт без змін.

Суддя-доповідач [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2
[підпис] ОСОБА_3
"Копія. Згідно з оригіналом." Суддя-доповідач _________________ ОСОБА_1

27.03.2019 року
(дата засвідчення) копії