Справа № 466/304/19 Головуючий у 1 інстанції: Єзерський
Провадження № 11-сс/811/50/19 Доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6

та його захисника - адвоката ОСОБА_7 ,
законного представника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0004480 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 15 січня 2019 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави,

в с т а н о в и л а :

ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 15 січня 2019 року застосовано до підозрюваного

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Сокаль, Львівської області,

зареєстрованого та проживаючого

за адресою:

АДРЕСА_1 ,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів без визначення застави.

Визначено, що строк дії ухвали закінчується 16 березня 2019 року.
На ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 15 січня 2019 року захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі- у виді особистого зобов`язання.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат вказує на те, що обраний запобіжний захід є занадто суворим відносно підозрюваного ОСОБА_6 , а також обраний з порушенням вимог КПК України та без врахування всіх важливих обставин справи та характеристики самого підозрюваного.

Вказує, що при обранні запобіжного заходу були допущені такі порушення.
Так, клопотання слідчого не відповідає вимогам ст. 184 КПК України (не зазначено виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення; відсутнє обгрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів). Слідчим суддею не було взято до уваги велику кількість суперечностей у здобутих досудовим слідством доказах, а тому вагомість зібраних доказів про вчинення підозрюваним саме злочину, передбаченого ст. 121 КК України. Слідчим при підготовці зазначеного клопотання про обрання запобіжного заходу лише частково виконані вимог п.3 ч.1 ст. 184 КПК України, тобто наведено посилання на матеріали справи без викладення жодних обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 КК України. Слідчим в поданому клопотанні взагалі нічого не зазначено про неможливість обрання підозрюваному менш суворого запобіжного заходу. Вважає, що проаналізувавши показання і потерпілого, і підозрюваного, беззаперечним є той факт, що підозрюваний перший удар потерпілому ОСОБА_6 наніс саме рукояткою ножа в шию, а не гострою частиною ножа, що вже підтверджує відсутність у ОСОБА_6 умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому.
Зазначає про необгунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.
Також вважає, що слідчим суддею не було взято до уваги всі обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу відповідно до вимог ст. 178 КПК України, а саме: 1) вік підозрюваного, який вчинив інкримінований йому злочин будучи неповнолітнім, а досяг повноліття лише за 4 дні до обрання запобіжного заходу; 2) стан здоров`я підозрюваного, який відповідно до представлених медичних документів потребує проведення хірургічного втручання на кисті обох рук, а також є загроза втрати функціонування окремих пальців на руках, після перенесеної травми після спроби суїциду; 3) міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини підозрюваний ОСОБА_6 проживав з мамою, бабусею та дідом, які ним піклуються, матеріально підтримують; 4) наявність у підозрюваного постійного навчання, який є студентом 1 курсу юридичного факультету Львівського державного університету внутрішніх справ; 5) відсутність судимостей підозрюваного; 6) часткове визнання підозрюваним своєї вини, бажання відшкодувати всі витрати потерпілому; 7) відсутність ризиків (навіть фізичної можливості) продовження чи повторення протиправної поведінки, враховуючи необхідність у проведення операцій на обох руках та курсу реабілітації після операцій);
Крім того, зазначає, що слідчим та прокурором у судовому засіданні не було доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Вважає, що сам по собі факт повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого злочину не є підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Зазначає, що слідчим в клопотанні взагалі нічого не зазначено про неможливість обрання підозрюваному менш суворого запобіжного заходу.

Вказує, що в судовому засіданні слідчим та прокурором не наводились жодні факти, обставини, які б свідчили про неможливість обрання ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу, незважаючи на те, що ОСОБА_9 вчинив злочин будучи неповнолітнім, на момент обрання зазначеного запобіжного заходу потребує операції на обох руках, чого неможливо зробити в умовах СІЗО, шкодує про свій вчинок, має міцні соціальні зв`язки, навчається на стаціонарній формі навчання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на підтримання доводів апеляційної скарги, виступ прокурора про залишення ухвали без змін, а апеляційної скарги без задоволення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали судової справи та матеріали досудового розслідування, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження від 30 листопада 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004480 внесені відомості стосовно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.
1 грудня 2018 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1ст. 121 КК України.

ОСОБА_6 підозрюється в тому, що 30 листопада 2018 року, приблизно о 17 год, перебуваючи у приміщенні кімнати № 26 гуртожитку № 2 Львівського кооперативного коледжу економіки і права за адресою: м. Львів, вул. Золота, 10, на грунті особистих неприязних відносин, які виникли раптово, маючи умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, підійшов до ОСОБА_10 та тримаючи в руці ніж, наніс йому декілька ударів цим ножем у різні ділянки тіла, спричинивши йому множинні колото-різані рани та проникаючі поранення шиї справа, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження.
Судове рішення про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою постановлено з дотриманням вимог ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Слідчий суддя дійшов обгрунтованого й правильного висновку про необхідність застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу - тримання під вартою, врахувавши при цьому: наявність обгрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст. 121 КК України; наявність достатніх підстав вважати, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів та потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив у сукупності всі обставини, в тому числі вагомість наявних доказів про підозру у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги сторони захисту про необгрунтованість підозри, яку було повідомлено ОСОБА_6 , то слід зазначити, що наявність обгрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 30.11.2018 року, протоколами допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , потерпілого ОСОБА_10 .
Крім того, слід зазначити, що при встановленні факту наявності (чи відсутності) обґрунтованої підозри слідчий суддя керується не тільки положеннями національного кримінального процесуального законодавства, а враховує й практику з цього питання Європейського суду з прав людини (ч.5 ст. 9 КПК України), яка відображена в рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а також в рішенні у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, згідно з якою вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В інших рішеннях «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року Європейський суд з прав людини зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Згідно з правовою позицію, яка закріплена у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішеннявід 28 жовтня 1994 року), факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Твердження сторони захисту про відсутність ризиків, не обгрунтування слідчим суддею своїх висновків щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, як на підставу скасування судового рішення колегія суддів до уваги не бере. З матеріалів провадження вбачається, що при розгляді клопотання слідчий суддя врахував передбачені ст. ст. 178, 183 КПК України обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу, в тому числі наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, а також те, що підозра про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст. 121КК України, є обгрунтованою, що підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Щодо апеляційних доводів сторони захисту про те, що судом першої інстанції при обранні запобіжного заходу не були оцінені у сукупності дані щодо віку та стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_6 , міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність в нього родини, наявність у нього постійного місця навчання, відсутність судимостей, що в сукупності давало підстави застосування підозрюваному запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, то при обгрунтованій підозрі у вчиненні ОСОБА_6 тяжкого злочину більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти наявним ризикам.

Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Оскільки ОСОБА_6 підозрюється у заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.1 ст. 121 КК України, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про необхідність та можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави є обгрунтований та відповідає вимогам закону, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді та задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 .
При постановленні ухвали слідчий суддя помилково визначив строк дії ухвали до 16 березня 2019 року. Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів; строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. Ураховуючи вищенаведене, датою закінчення дії ухвали слідчого судді слід визначити 15 березня 2019 року.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 15 січня 2019 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави - залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Датою закінчення дії ухвали визначити 15 березня 2019 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3