ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
№ 336/7037/17

пр. 1кп/336/190/2018
20 листопада 2018 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжі, є громадянином України, неодружений, має середню спеціальну освіту (зі слів), не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 125, ч.1 ст. 263 КК України;

ВСТАНОВИВ:

Влітку 2017 року ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, перебуваючи у м. Києві, придбав при невстановлених обставинах предмет, схожий на обріз рушниці, після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, зберігаючи при собі, перевіз вказаний предмет до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .
30 листопада 2017 року приблизно о 14-10 год. в ході проведення санкціонованого огляду приміщення за адресою: АДРЕСА_1 співробітниками поліції, у присутності понятих та власника квартири ОСОБА_6 , у кімнати названого житла було виявлено і вилучено вищевказаний обріз рушниці, який являється обрізом мисливської рушниці моделі ІЖ-54 12-го калібру, виготовленим саморобним способом, шляхом переробки рушниці промислового виготовлення (видалення приклада та вкорочення ствола до довжини 245 мм), є бойовою гладкоствольною вогнепальною зброєю 12-го калібру, придатною для здійснення пострілів.
Крім того, 20 вересня 2017 року приблизно о 23-00 год. ОСОБА_4 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, перебуваючи на території СК «Славутич» по вул. Іванова, 24 в м. Запоріжжі, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_7 , присів на праву ногу та наніс один прямий удар, невстановленим предметом, який тримав у правій руці, у стегно правої ноги ОСОБА_7 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді рани в області правого стегна, які кваліфікуються як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Обвинуваченийсвою провину в викладеному вище визнав повністю, про обставини вчиненого дав суду показання, згідно якихвлітку 2017 року купив у раніше незнайомої особи обріз рушниці, який зберігаючи при собі, перевіз до місця свого мешкання в м. Запоріжжі, де зберігав до 30 листопада 2017 року, коли приблизно о 14-10 год. в ході проведення співробітниками поліції огляду обріз було виявлено та вилучено. Крім того, 20 вересня 2017 року приблизно о 23-00 год. ОСОБА_4 знаходився на території СК «Славутич» по вул. Іванова, в м. Запоріжжі, де під час конфлікту з ОСОБА_7 , присівши на праву ногу, наніс потерпілому у стегно правої ноги один прямий удар металевим брелоком, який тримав у правій руці, спричинивши рану. У скоєному щиро розкаявся.
Зважаючи на відсутність з боку учасників судового розгляду будь-яких заперечень, суд в порядку ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Дослідивши визначений обсяг доказів та надавши їм належну оцінку, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у пред`явленому йому обвинуваченні повністю доведена, і кваліфікує дії ОСОБА_8 по епізоду обвинувачення від 20 вересня 2017 року за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а по епізоду обвинувачення від літа 2017 року - 30 листопада 2017 року - за ч. 1 ст. 263 КК України, як носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської) без передбаченого законом дозволу.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, судом визнано його щире каяття.
Питання призначення покарання судом вирішується у відповідності до загальних засад, передбачених ст.65 КК України, де поряд із кваліфікацією дій винуватої особи враховується й ряд інших чинників.

Так, при призначенні обвинуваченому покарання за вчинення злочинів суд бере до уваги вищевказану обставину, враховує ступінь тяжкості злочину, які закон відносить до тяжких злочинів (ч.1 ст. 263 КК України) та до злочинів невеликої тяжкості (ч.2 ст. 125 КК України), фактичні обставини вчиненого, зокрема, наслідки злочинів протиправне спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, які не є непоправними (ч.2 ст. 125 КК України), порушення порядку обігу вогнепальної зброї (ч.1 ст. 263 КК України), суд враховує і особу винуватого: неодружений, не інвалід, не працює, має на утриманні малолітню дитину.
Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі, а за ч.2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі.
Крім того, оскільки судом встановлено, що обвинувачений винен у кількох злочинах, суд має призначити йому покарання за правилами, передбаченими в частинах першій - третій статті 70, статті 72 КК України.

При цьому, хоча судом і встановлено, що обвинувачений вчинив, зокрема, тяжкий злочин, він висловив критику до своєї протиправної поведінки, раніше до нього положення ст. 75 КК України судом не застосовувалися, наразі він судимостей не має. Перелічені обставини свідчать про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, що призначається за вчинені злочини, але в умовах застосування до нього вимог ст. 75 КК України шляхом звільнення від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, тобто з іспитовим строком, та покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На думку суду, вказане покарання буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так й іншими особами, тобто покарання, що призначається, досягнє мети, передбаченої ст. 50 КК України.
Відповідно до ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу; витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.
Оскільки проведення судової балістичної експертизи здійснювалося за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділялися експертній установі з Державного бюджету України, відповідно до вимог ч.2 ст. 122, ч.2 ст. 124 КПК України суд має стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати у справі, які складають документально підтверджені витрати на проведення названої експертизи.
Питання про речові докази судом вирішується у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

При цьому, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, має вирішити питання про скасування арешту майна, у зв`язку з непризначення судом покарання у виді конфіскації майна, незастосування спеціальної конфіскації, відсутністю цивільного позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, на підставі чого призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, на підставі чого призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
В порядку ст. 70 КК України та з урахуванням положень ст. 72 КК України шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого призначити ОСОБА_4 уза сукупністю злочинів остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнитиОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом 3 (трьох) років не вчинить нового злочину.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти наОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути зОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави процесуальні витрати в сумі 6932,80 гривень.
В порядку ч. 4 ст. 174 КПК України скасувати арешт усього майна, що був накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_9 від 06.12.2017 року по справі № 336/6942/17, пр. 1кс/336/981/17.
Речові докази, що перераховані за п. 1 резолютивної частини у постанові слідчого СВ Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції України у Запорізькій області ОСОБА_10 від 01.12.2017 року та зберігаються у названому відділенні поліції знищити.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Роз`яснити обвинуваченим, захисникам, потерпілим, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Обвинуваченим, до яких застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, також роз`яснити право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1