справа №619/403/19
провадження №1-кс/619/228/19
30 січня 2019 року м. Дергачі
Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської області ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
підозрюваного ОСОБА_5
законного представника ОСОБА_6 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Солоницівка Дергачівського району Харківської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 27 березня 2018 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 186 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільненого від призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України,
Органом досудового розслідування встановлено, що 28 січня 2019 року о 17 год. 53 хв. ОСОБА_5 , маючи та реалізовуючи свій прямий злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до житла, переслідуючи мету збагачення за рахунок скоєння злочину, з корисливих мотивів, знаходячись поряд з домоволодінням АДРЕСА_2 , переконавшись, що у вказаному домоволодінні нікого не має і його подальші дії ніким помічені не будуть, шляхом розбиття скла вікна рукою, через вікно проник у середину будинку, що належить ОСОБА_8 , тим самим проник до домоволодіння останньої, звідки здійснив крадіжку належного ОСОБА_8 майна, а саме: 1) пляшки вина «Martini Bianco» ємкістю 1 л.; 2) пляшки вина «Chablis 2009» ємкістю 750 мл; 3) пляшки вина «Posada del Rey» ємкістю 750 мл; 4) двох сережок з білого золота з інкрустованими дорогоцінними каменями.
В подальшому, ОСОБА_5 не встигнувши полишити місце злочину з викраденим, був затриманий власником ОСОБА_8 та співробітниками поліції, у зв`язку з чим не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від його волі.
За результатами першочергових слідчих (розшукових) дій, 28 січня 2019 року слідчим СВ Дергачівського ВП ГУ НП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 здійснено виїзд з метою проведення невідкладної слідчої дії огляду місця події, а саме приватного домоволодіння АДРЕСА_2 , де під час огляду будинку було виявлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вилучено наступні предмети: 1) пляшку вина «Martini Bianco» ємкістю 1 л, вміст алкоголю 15%; 2) пляшку вина «Chablis 2009» ємкістю 750 мл, вміст алкоголю 12,5%; 3) пляшку вина «Posada del Rey» ємкістю 750 мл, вміст алкоголю 10%; 4) фрагмент металевої циліндричної труби довжиною 1,3 м діаметром 2-3 см; 5) балончик з помаранчевою кнопкою обмотаний липкою стрічкою чорного та синього кольорів; 6) балончик «Перець-4» торгової марки «БМ Терен»; 7) 3 відрізки липкої стрічки зі слідами пальців рук, з пляшок в кімнаті №5; 8) 1 відрізок липкої стрічки зі слідами матеріалу з поверхні пошкодженого вікна.
З заяви ОСОБА_8 та в подальшому її допиту в якості потерпілої встановлено, що в неї за вищевказаною адресою мається загородній будинок, який вона відвідувала останнього разу 20 січня 2019 року, і все було гаразд. При виїзді з вказаного будинку, вона поставила будинок на сигналізацію. О 17 годині 35 хвилин 28 січня 2019 року їй подзвонили зі служби охорони поліції, і повідомили що спрацювала сигналізація на проникнення до її загороднього будинку. Прибувши на місце вона разом з понятими, співробітниками поліції та охорони оглянули будинок де виявили пошкодження одного з вікон, під вказаним вікном пляшки спиртного, що належать їй, металеву трубу, а в самому будинку був виявлений незнайомий їй раніше хлопець, одягнутий в темну спортивну кофту з капюшоном, темні спортивні штани, що представився, як ОСОБА_5 , та на питання, що він робить в її будинку відповів, що йому хотілося їсти і він вліз до її будинку, щоб знайти поїсти чи виявити, щось цінне. Надалі під час огляду будинку, вона виявила відсутність золотих сережок з білого золота з дорогоцінними каменями у вигляді діамантів, виробництва Вінницького ювелірного заводу, загальну вагу яких, вона не пам`ятає, придбані в 2009 році за 30 000 грн. на виставці в м. Харкові, в інших кімнатах були розкидані речі, з зали до кухні була винесена пляшка горілки торгової марки «Неміроф» ємкістю 0,5 л., а також пуста пляшка з-під наливки ємкістю 1 л. та інше.
Виявлену особу було встановлено, як ОСОБА_5 та затримано в порядку ст. 208 КПК України, під час затримання проводився особистий обшук ОСОБА_5 .
В ході проведення вказаної слідчої дії, в присутності понятих, у ОСОБА_5 виявлено та вилучено: 1) одну пару рукавиць тканинних сірого кольору з резиновими цятками на долонній частині; 2) один предмет схожий на револьвер з написом з правої сторони «Cal 4мм Flobert» та з лівої сторони «E3UP-13101500», 3) три предмети схожі на набої з кулею чорного кольору; 4) три предмети схожі на набої з кулею золотистого кольору; 5) одну маску «балаклава» чорного кольору з малюнком білого кольору з лицьової сторони; 6) дві сережки з металу сіро-білого кольору; 7) мобільний телефон торгової марки «Samsung» модель «GT-E2121B» ІМЕІ: НОМЕР_1 ; 8) Сім-картку мобільного оператора «МТС».
ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та поєднане з проникненням у житло.
Клопотання слідчий обґрунтовує ризиками, які зазначені у п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків. Наявність зазначених ризиків обґрунтовується тим, що неповнолітній ОСОБА_5 скоїв тяжкий злочин, і, знаходячись на свободі, може негативно вплинути на хід досудового розслідування та встановлення істини у справі. Крім того, неповнолітнім ОСОБА_5 отримано клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якому зазначено певні докази, і, перебуваючи на свободі, останній буде мати можливість здійснювати незаконний вплив на свідків, експертів та інших осіб, чим перешкоджатиме досягненню основних завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України (п.3 ч.1 ст.177 КПК України). Крім того, перебуваючи на свободі, неповнолітній ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що ним скоєно тяжкий злочини, за вчинення якого передбачена міра покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років, а також усвідомлюючи невідворотність покарання, так як раніше останній був вже засуджений з призначенням покарання у вигляді 1 року позбавлення волі з іспитовим строк 1 рік, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від слідства та суду на території України або виїхати за межі держави (п.1 ч.1 ст.177 КПК України). Крім того, враховуючи, що на теперішній час органом досудового розслідування не встановлені усі обставини кримінального правопорушення є підстави вважати, що підозрюваний може знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п.2 ч.1 ст.177 КПК України). У зв`язку з вищевикладеним слідчий вважає не можливим застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала заявлене клопотання та пояснила, що висунута підозра ОСОБА_5 є обґрунтованою. Існують ризики, які зазначені у клопотанні. Підозрюваний скоїв даний злочин, будучи раніше судимим і в період іспитового строку. Характеризується за місцем навчання негативно, як нестриманий та неурівноважений, веде себе розв`язно, порушує дисципліну.
Захисник ОСОБА_4 проти клопотання заперечував, посилаючись на його безпідставність, так як ризики не доведені, а саме виїхати за межі України ОСОБА_5 не зможе, так як не має закордонного паспорта, будучи неповнолітнім впливати на потерпілу та свідків також. В скоєному злочині він щиро кається, тому скоювати нові злочини наміру не має. Крім того, він працював неофіційно, утримував бабусю та дідуся, які потребують його допомоги, тому просить обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту або особистого зобов`язання.
Підозрюваний ОСОБА_5 провину визнав, але просив не обирати йому запобіжний захід у виді тримання під вартою, розкаюється у скоєному та просить залишити на волі.
Законний представник ОСОБА_6 просила залишити сина на волі, посилаючись на те, що син постійно їй допомагає по господарству, піклується про неї та дідуся і бабусю.
Слідчий суддя приходить до наступного та вважає, що висунута ОСОБА_5 підозра є обгрунтованою.
З огляду на те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», судам слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).
Для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Слідчий суддя на підставі наданих матеріалів, оцінивши в сукупності всі обставини, в тому числі передбачені п.п. 1-11 ч. 1 ст. 178 КПК України, дійшов до висновку про задоволення клопотання з наступних мотивів.
У ст. 178 КПК України вказані обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу і в тому числі однією із обставин є тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Судом розглядалась можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам, проте, враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, буде недостатнім для запобігання існуючим ризикам.
Суду не надано доказів про наявність міцних соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі про наявність в нього утриманців, постійного місця роботи. Посилання на наявність дідуся та бабусі, які потребують підтримки та допомоги підозрюваного, не підтверджуються жодними доказами.
Слідчий суддя вважає, що прокурор довів наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки зазначені у клопотанні обставини свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,
Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - задовольнити.
Застосовати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківська установа виконання покарань».
Виконання ухвали покласти на начальника Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області та начальника Державної установи «Харківська установа виконання покарань».
При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 з-під варти - звільнити.
У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України; 4) носити електронний засіб контролю.
Ухвала підлягає негайному виконанню та діє до 27 березня 2019 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1