У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
№ 336/2734/18-к
пр. 1-кс/336/2220/2018
20 листопада 2018 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , розглянувши клопотання

старшого слідчого СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_2 про арешт майна

по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001725 від 19.05.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України. -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді із вищевказаним клопотанням, яким просить винести ухвалу про арешт майна, яке було вилучено в ході обшуку домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , а саме на:
?Зубну щітку;

?Станок для гоління;

?Мобільний телефон «Nокіа RM1172», імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 ;

Мобільний телефон «Samsung S3050», імей1: НОМЕР_3 .

15 листопада постановою слідчого судді було повернуто прокурору Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 вищевказане клопотання слідчого, зі встановленням строку в сімдесят дві години для усунення виявлених недоліків.

Зокрема, слідчий суддя у власній постанові звернув увагу на те, що у клопотанні слідчого не зазначено:
-підстави відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, а саме - не викладено, яким чином майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України;

-документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

19 листопада 2018 року слідчий за погодженням з прокурором знову звернувся до слідчого судді із вищевказаним клопотанням.
Неприбуття слідчого та інших осіб, перелічених у ст. 172 КПК України, у судове засідання не перешкодило розгляду клопотання.

В порядку ч.1 ст. 107 КПК України рішення про фіксацію судового розгляду за допомогою технічних засобів слідчим суддею не приймалося, клопотання з цього приводу від учасників судового засідання не надходили.
Перевіривши клопотання та доводи слідчого наданими доказами, слідчий суддя дійшов висновку про те, що подане клопотання не підлягає задоволенню на підставі нижче наведеного.
Як встановлено слідчим суддею та підтверджується матеріалами справи, у провадженні СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001725 від 19.05.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.
У своєму клопотанні слідчий зазначає наступне.
«Так, 19.05.2018 приблизно о 09.20 г. невстановлена особа вчинила напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, а саме вчинила розбійний напад на ювелірну майстерню ПП «Таровік» по вул. Авраменко, 6 в м. Запоріжжі та відкрито заволоділа ювелірними виробами.
Досудовим розслідуванням встановлено, що до скоєння вказаного кримінального правопорушення причетний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож. АДРЕСА_1 ».

Також, слідчим суддею встановлено та матеріалами справи підтверджується, що на підставі слідчого судді 10.11.2018 року в період часу з 06:55 год. до 07:26 год. було проведено обшук домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено вищеперераховане майно.

Стаття 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як передбачає п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частина 3 названої статті передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

При цьому слідчий, обґрунтовуючи подане клопотання, зазначав, що вказане ним майно має доказове значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Натомість, при зверненні до слідчого судді з клопотанням про арешт майна слідчий так в останньому й не виклав відповідно до положень статті 170 КПК України підстави арешту майна, а саме - не зазначив, яким чином майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Фактично слідчий обмежився лише посиланням на доказове значення вилученого майна для встановлення обставин кримінального правопорушення, не навівши при цьому відповідного обґрунтування.

Частина 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
При цьому, майно, щодо якого слідчий просить застосувати арешт, відповідним рішенням органом досудового розслідування речовим доказом не визнавалося, у кримінальних провадженнях, порушених за ознакам кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187 КК України, воно не може бути предметом ані спеціальної конфіскації, ані об`єктом для задоволення стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, та, крім того, не може воно виступати й в якості забезпечення позовних вимог, бо відповідний позов у кримінальному провадженні заявлено не було.

Дійсно, у кримінальних провадженнях, порушених за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187 КК України, майно може бути предметом конфіскації, натомість, ухвалюючи судове рішення, слідчий суддя враховує те, що доказів того, що певній особі на час розгляду клопотання було повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного злочину, надано не було, а тому накладення арешту на майно з мотивів можливої його конфіскації є передчасним.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 171, 172 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Виконання цієї ухвали доручити вищевказаному слідчому, зобов`язавши його негайно письмово інформувати про результати її виконання заінтересованих осіб.

Копію цієї ухвали негайно надіслати прокурору, слідчому та заінтересованим особам.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

20.11.18