Номер провадження: 11-сс/785/1819/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

розглянувши апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 16.10.2018 року про накладення арешту на майно,-

встановив:

Оскарженою ухвалою в рамках кримінального провадження №0000660 від 07.09.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України було задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 та накладено арешт на майно, вилучене 11.10.2018 та 12.10.2018 року в ході проведення особистого обшуку підозрюваних ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 . Зокрема, ухвалою слідчого судді накладено арешт на наступне майно, вилучене у підозрюваного ОСОБА_8 : гаманець коричневого кольору; 500 грн. серії СЗ 3144531; 500 грн. серії ВВ 7111682; 500 грн. серії ГН 3823678; 500 грн. серії ЛВ 5432959; 500 грн. серії УЖ 3395454; 500 грн. серії МВ 0316953; 500 грн. серії ЛД 7193228; 500 грн. серії УД 5821035; 200 грн. серії ВЄ 1305419; 50 грн. серії СЙ 1271412; 50 грн. серії ТВ 9897718; 10 грн. серії ЦЗ 4401947; 1 грн. серії УС 7701385; 1 грн. серії СЄ 1229566; картку Ощадбанк НОМЕР_1 ; картку Приватбанк НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ; гарантійний талон «Westa»; 2 кільця з металу жовтого кольору; 200 грн. серії УА 2698480; 200 грн. серії УГ 1937394; картку Банк Південний НОМЕР_4 ; металевий предмет з написом VAPE PEN 22; годинник із написом AMST; гаманець чорного кольору із написом MONICE; гаманець чорного кольору із написом Samsonite; поліс № АМ/4726167; документ PL/37/0099547; документ НОМЕР_5 ; документ ROMANIA на BEZHENAR IVAN; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_8 та посвідчення водія на ім`я BEZHENAR IVAN.

Обгрунтовуючи задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що зазначене тимчасово вилучене майно визнано речовим доказом в даному кримінальному провадженні, тому існують підстави для застосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна задля запобігання можливого знищення, приховання та пошкодження майна та в цілях подальшого забезпечення досягнення завдань кримінального провадження.

Не погоджуючись з прийнятим слідчим суддею рішенням, підозрюваний ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки слідчий суддя залишив поза увагою те, що затриманий він був 11.10.2018 року приблизно о 23 годині 00 хвилин, а протокол про затримання був складений 12.10.2018 року, при цьому особистий обшук, в порушення вимог кримінального процесуального закону, був проведений без понятих, що позбавило його права на допит понятих з метою встановлення незаконності затримання та, як наслідок, накладення арешту.

Посилаючись на зазначені обставини, підозрюваний просить ухвалу слідчого суді скасувати та постановити нову, якою слідчому відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту на зазначене майно та зобов`язати слідчого повернути вилучене майно йому або його захиснику адвокату ОСОБА_7 .

Вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді - скасуванню з наступних підстав.

В порядку, передбаченому ст.395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як вбачається з матеріалів судової справи та оскарженої ухвали, ухвала слідчого судді була постановлена без виклику підозрюваного як власника майна, так і його захисника.

При цьому, захисником апеляційному суду надана копія оскаржуваної ухвали, яка містить штамп про отримання її установою виконання покарань 23.10.2018 року.

Крім того, згідно до поштового штемпелю конверту, яким до апеляційного суду була надіслана апеляційна скарга вбачається, що зазначена апеляційна скарга була подана 27.10.2018 року та своєчасно, в зв`язку з чим необхідність розгляду питання про поновлення строку на внесення апеляційної скарги - відсутня.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг, але положення ч. 2 ст. 404 КПК України дають можливість апеляційному суду вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону…

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

Частина 2 статті 171 КПК України встановлює, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
У відповідності до положень ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається зі змісту клопотання слідчого про арешт майна (а.с. 15-20), в обґрунтування необхідності накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, належне підозрюваному ОСОБА_8 , задля забезпечення його збереження, слідчий, загалом цитуючи норми кримінального процесуального законодавства, посилається лише на існування достатніх підстав вважати, що вилучені в ході обшуку речі будуть використані як доказ у кримінальному провадженні. Однак, не конкретизує, які саме є підстави вважати, що вилучені речі будуть використані як доказ у кримінальному провадженні, що є вочевидь лише припущенням сторони обвинувачення.

Прокурор пояснив в апеляційному суді, що деякі вилучені у підозрюваного під час особистого обшуку грошові кошти є предметом скоєного правопорушення. При цьому не надав апеляційному суду докази на підтвердження зазначених обставин.

Натомість, в клопотанні взагалі відсутнє обґрунтування причетності вилучених у ОСОБА_8 грошових коштів до вчинення кримінального правопорушення, в якому він підозрюється та не зазначено, яким чином інші вилучені речі (зокрема, банківські картки, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, гаманці, годинник та документи) можуть бути доказами для підтвердження обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, в якому підозрюється ОСОБА_8 .

Окрім того, всупереч вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, до клопотання про арешт майна слідчий не надав оригінали або копії документів, якими він обґрунтовує клопотання.

Так, до клопотання слідчий надав лише копію постанови про долучення до кримінального провадження речових доказів (а.с. 21-27), копію повідомлення про підозру (а.с. 2-4) та копії протоколів про затримання особи (а.с. 5-7; 8-11; 12-14).
Встановлені апеляційним судом обставини вказують на невідповідність клопотання слідчого вимогам ч. 2 ст.171 КПК України.

Частина 3 статті 172 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що слідчий суддя районного суду при прийнятті до розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно не звернув уваги на його невідповідність вимогам ст. 171 КПК України та не виконав приписів ч. 3 ст. 172 КПК України, згідно яких встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, своєю ухвалою повертає клопотання прокурору з встановленням строку в 72 години для усунення недоліків.

Більш того, як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді (а.с. 37), розглядаючи клопотання, слідчий суддя районного суду при накладенні арешту на майно фактично обмежився лише цитуванням вимог кримінального процесуального закону та узагальненим посиланням на те, що арешт вилученого майна необхідний задля забезпечення збереження речових доказів з метою недопущення його можливого знищення, приховання та пошкодження.
При цьому, само по собі визнання слідчим вилученого під час особистого огляду у підозрюваного майна речовим доказом, не могло вказувати на безумовну підставу накладення арешту на таке майно, а законність прийнятого слідчим рішення про визнання вилученого майна речовим доказом, повинно було бути предметом перевірки слідчим суддею.
З огляду на вказані обставини, враховуючи викладені вище порушення, допущені слідчим при складанні клопотання про накладення арешту на майно та слідчим суддею при його розгляді, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали слідчого судді та постановлення апеляційним судом нової ухвали про повернення клопотання прокурору для усунення недоліків, пов`язаних із невідповідністю клопотання вимогам ст. 171 КПК України.

Керуючись ст.ст. 98, 170, 376, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд Одеської області -

постановив:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 16.10.2018 року, якою у рамках кримінального провадження №0000660 від 07.09.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України було задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 та накладено арешт на майно, вилучене 11.10.2018 та 12.10.2018 року в ході проведення особистого обшуку підозрюваних ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 повернути прокурору - процесуальному керівнику у даному кримінальному провадженні для усунення недоліків клопотання протягом 72 годин з моменту отримання копії ухвали апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4