Справа №635/1703/19
Провадження №1-кп/635/757/2019

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду у с.Покотилівка кримінальне провадження №000088 за фактом скоєння ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в місті Полтава, громадянином України, з вищою освітою, одруженим, має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не судимим, працюючим директором ТОВ "ЛісУкртранс", мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У 2018 році більш точні дата та час під час судового розгляду не встановлені, ОСОБА_4 отримав від невстановленої під час досудового слідства особи в подарунок ножа і, розуміючи протиправність своїх дій, поклав його у задню кишеню належного йому транспортного засобу "Lexus GX470" державний номерний знак НОМЕР_1 , та транспортував зазначений ніж при собі без передбаченого діючим законодавством дозволу.

03 лютого 2019 року в період часу з 14 години 59 хвилин по 16 годину 07 хвилин, під час огляду працівниками Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області, на стаціонарному посту поліції, розташованому за адресою: Харківська область, Харківський район, с.Пісочин, вул.Полтавський шлях, 202, транспортного засобу "Lexus GX470" державний номерний знак НОМЕР_1 , було виявлено та вилучено ніж, який відноситься до категорії холодної зброї колото-ріжучої дії, виготовлений саморобним способом за типом мисливських ножів.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.2 ст.263 КК України, тобто носіння холодньої зброї без передбаченого законом дозволу.

20 лютого 2019 року між прокурором Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області та ОСОБА_4 було укладено угоду про винуватість, згідно з якою останній визнав себе винуватим у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.263 КК України.

Згідно з умовами вказаної угоди, сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести обвинувачений у разі затвердження такої угоди, а саме - за ч.2 ст.263 КК України у виді штрафу в дохід держави у розмірі п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про винуватість, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Згідно зі ст.314 КПК України при прийнятті рішення у судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим.

Прокурор у судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про винуватість дотримані вимоги КК України та КПК України, просив угоду затвердити та призначити обвинуваченому визначене в угоді покарання.

Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні також просили зазначену угоду затвердити та призначити узгоджене сторонами покарання. При цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.263 ч.2 КК України в обсязі підозри та дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Кримінальне правопорушення за ст.263 ч.2 КК України, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, шкода заподіяна лише інтересам держави. Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ст.263 ч.2 КК України.

Судом встановлено, що укладання угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з"ясовано, що учасники процесу повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про винуватість, характер обвинувачення, цілком розуміють свої права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, а також наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін або інших осіб, суд, враховуючи доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про винуватість.

Доля речових доказів по справі підлягає вирішенню у відповідності з вимогами ст.100 КПК України.

У відповідності з вимогами ст.124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню витрати по залученню до участі у справі експертів у розмірі 6292 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.100, 124, 314, 373, 374, 377, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про винуватість, укладену 20 лютого 2019 року між прокурором Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області та ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.263 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в дохід держави у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнути ОСОБА_4 на користь держави судові витрати, пов"язані з залученням до участі у справі експертів, у розмірі 6292 (шість тисяч двісті дев`яносто дві) грн.

Речові докази по справі - ніж, який зберігається в камері схову речових доказів Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області знищити.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області протягом тридцяти діб зі дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1