Номер провадження: 11-сс/813/330/19
Номер справи місцевого суду: 520/2551/19 1-кс/520/2161/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2019 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 15.02.2019 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному проваджені №0000056 від 26.01.2019 року, -

встановив:
оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0000056 від 26.01.2019 року та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, з визначенням розміру застави у сумі 883660 (вісімсот вісімдесят три тисячі шістсот шістдесят) грн., відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого на посаді слюсаря з ремонту КП «Автопідтприємство по обслуговуванню облради та облдержадміністрації», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , маючого на утриманні неповнолітнього сина - ОСОБА_10 , 2005 року народження, раніше не судимого,

підозрюваного в кримінальному провадженні №0000056 від 26.01.2019 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Як убачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СУ ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000056 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.01.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 підозрюється у тому, що, в період з 20.12.2018 року по 04.01.2019 року невстановлена особа запропонувала ОСОБА_8 , прийняти участь у заволодінні квартирою АДРЕСА_2 , розкрила обставини злочинного плану та його роль під час здійснення кримінального правопорушення. На вказану пропозицію ОСОБА_8 надав свою згоду. Роль ОСОБА_8 полягала у тому, що останній на підставі підроблених документів має безоплатно оформити на себе вищезазначену квартиру, після чого шляхом укладення договору купівлі-продажу відчужити зазначений об`єкт нерухомості в інтересах невстановлених осіб.
Так, 4 січня 2019 року, ОСОБА_8 , на виконання злочинного плану, керуючись корисливим умислом та метою особистого збагачення, достеменно розуміючи, що ніколи не укладав будь яких угод з ТОВ «Берег-Будгруп», звернувся до державного реєстратора Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області ОСОБА_11 з метою реєстрації права власності за ним квартири АДРЕСА_2 надав підроблені наступні документи: акт приймання передачі нерухомого майна № 332, виданий 13.12.2011 року, видавник ТОВ «Берег Будгруп»; договір про пайову участь у будівництві житла № 332 від 16.11.2005 року, укладеного між ОСОБА_8 та ТОВ «Берег-Будгруп», відповідно до п.2.1. якого ОСОБА_8 зобов`язується прийняти пайову участь у будівництва житлового будинку, а ТОВ «Берег Будгруп» здійснити будівництво двокімнатної квартири у житловому будинку, розташованому у АДРЕСА_3 , яка після здачі будинку, згідно акту прийому передачі, вартість якої пропорційна сумі пайової участі пайщика, тобто ОСОБА_8 ; додаток до договору, б/н, виданий ТОВ «Берег-Будгруп»; довідка б/н, видана ТОВ «Берег-Будгруп», відповідно до якої ТОВ «Берег-Будгруп» повідомляє, що майнові права на двокімнатну квартиру; АДРЕСА_4 належать ОСОБА_8 .
На підставі вказаних документів, 04.01.2019 року, вищевказаним реєстратором в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесено відомості про право власності на об`єкт нерухомості розташований у АДРЕСА_5 за ОСОБА_8 .
Тим самим ОСОБА_8 заволодів квартирою АДРЕСА_4 .
Зареєструвавши право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 29792251),
ОСОБА_8 , будучи достовірно обізнаним про те, що він не міг бути законним володільцем вищевказаної нерухомості, задля досягнення своєї злочинної мети, продовжуючи реалізовувати злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, під приводом продажу квартири 15.01.2019 року уклав договір купівлі - продажу зазначеної квартири із ОСОБА_12 .
Задля виконання злочинного плану, ОСОБА_8 , зареєструвавши за собою право власності на квартиру АДРЕСА_6 , виконує подальші дії, направлені на відчуження зазначеної квартири.
Так, 15.01.2019 року у денний час ОСОБА_8 , знаходячись у приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_7 уклали договір № 59 від 15.01.2019 купівлі продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_5 . Відповідно до умов зазначеного договору, ОСОБА_8 передав у власність ОСОБА_12 квартиру, розташовану за вищевказаною адресою, отримавши від останнього грошові кошти у сумі 883250 гривень. Так, відповідно до п.2 договору підставою для укладення даного договору купівлі-продажу зазначеної квартири стали наступні документи, які надав ОСОБА_8 на квартиру АДРЕСА_6 , а саме: інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 152671511 від 15.01.2019, право власності на нерухоме майно, зареєстровано 04.01.2019 державним реєстратором Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер запису про право власності:29792251.
Окрім того, відповідно до п.3 даного договору ОСОБА_8 отримав від ОСОБА_12 грошові кошти за продаж квартири у сумі 883250 ( вісімсот вісімдесят три тисячі двісті п`ятдесят) гривень 00 копійок, про що свідчить особистий підпис ОСОБА_8 , розпорядившись ними на власний розсуд.
26.01.2019 року відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України та були внесені до ЄРДР за №0000056.
14.02.2019 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 15.02.2019 року задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, з визначенням розміру застави у сумі 883660 (вісімсот вісімдесят три тисячі шістсот шістдесят) грн.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник вказує на те, що рішення слідчого судді було прийняте незаконно та необґрунтовано, оскільки підозра ОСОБА_8 є необґрунтованою. Крім того, захисник посилається на те, що обраний запобіжний захід є занадто суворим з огляду на відсутність ризиків, на якій посилається слідчий в своєму клопотанні.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали справи; обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя та суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
При цьому, слідчому судді слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).
Під час розгляду клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя районного суду не в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення за вчинення якого з урахуванням положень ч.2 ст.183 КПК України може бути застосований такий запобіжний захід, а також того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу має бути викладено обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ст. 177 КПК України.
Оскаржуване рішення слідчий суддя мотивував обґрунтованістю підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, наявністю ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, а саме: безпосередньо або через інших осіб може знищити їх або змінити на свою користь; побоюючись покарання (у вигляді позбавлення волі) спробує незаконно впливати на свідка, потерпілого у кримінальному провадженні, в тому числі погрожувати їй фізичною розправою; перешкоджати викриттю повної схеми та учасників причетних до скоєних злочинів або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інші аналогічні кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.
Що стосується доводів захисника щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваної ухвали слідчого судді, апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Апеляційний суд вважає непереконливими доводи захисника щодо відсутності обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_8 інкримінованого злочину, оскільки долучені до клопотання письмові докази, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування орган досудового розслідування має в розпорядженні докази, зокрема: показання свідка ОСОБА_14 ; показання свідка ОСОБА_15 ; показання потерпілої ОСОБА_16 ; показання свідка ОСОБА_17 , протокол обшуку, який проведено за місцем мешкання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого вилучено: оригінали документів договору № 332 про пайову участь у будівництві житлового комплексу та інші документи; витяг з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна, відповідно до якого власником квартири АДРЕСА_8 кворп.1 зазначений ОСОБА_8 ; договором № 59 від 15.01.2019 щодо купівлі продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_5 , відповідно до якого ОСОБА_8 передав у власність ОСОБА_12 квартиру АДРЕСА_6 , отримавши грошові кошти у сумі 883 250 гривень; договор № 160 від 07.09.2005 про пайову участь у будівництва житлового комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 ; відповідь на запит, наданої ОСОБА_17 та іншими доказами які отримані під час досудового слідства, які вказують на можливу причетність ОСОБА_8 до інкримінованих йому дій. Під час апеляційного розгляду підозрюваний не заперечував, що погодився на пропозицію іншої особи здійснити оформлення квартири у його власність та подальшого її відчуження.
Вважаючи доводи захисника щодо необґрунтованості висунутої підозри безпідставними, апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Погоджуючись з рішенням слідчого судді щодо обґрунтованості підозри, апеляційний суд враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Разом з цим, дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, апеляційний суд приходить до висновку, що обраний слідчим суддею запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно підозрюваного є занадто суворим, з огляду на таке.
Так, мотивуючи своє рішення слідчий суддя послався на наявність ризиків можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності; можливого незаконного знищення та приховання підозрюваним речей та документів, які мають суттєве значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та можливого незаконного впливу підозрюваного на учасників кримінального провадження, з метою зміни та викривлення їх показів, продовження ним злочинної діяльності.
Однак, слідчий суддя не врахував наступних обставин: від часу внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні до ЄРДР, про що був достовірно обізнаний ОСОБА_8 , останній не вчиняв жодної спроби переховування від органів досудового розслідування, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, не вживав дій, направлених на знищення та приховання речей та документів, які мають суттєве значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; фактів впливу на учасників кримінального провадження, з метою зміни та викривлення їх показів, органом досудового розслідування та прокурором не встановлено.
Що стосується ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, то він, на думку апеляційного суду, є мінімальним, оскільки підозрюваний не вживав заходів щодо переховування від слідчого та прокурора. Підозрюваний добровільно з`явився до слідчого та в подальшому в суд першої інстанції для розгляду клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, що свідчить про відсутність ризику переховування останнього від слідства та суду.
Апеляційний суд наголошує, що тримання під вартою, як винятковий захід, може застосовуватися тільки у випадку, коли особа підозрюється чи обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, та за умови, якщо слідчий/прокурор доведе, що застосування іншого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст.177 КПК.

Апеляційним судом встановлено, що підозрюваний ОСОБА_8 постійно проживає за адресою: АДРЕСА_9 , житловий осередок № 411, одружений, офіційно працевлаштований та працює слюсарем у КП «Автопіприємство по обслуговуванню облради та облдержадміністрації», що свідчить про міцні соціальні зв`язки, має на утриманні неповнолітню дитину - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та вагітну дружину, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини та висновком медичного центру «Меліса» про вагітність дружини ОСОБА_18 . Прокурор даних обставин не заперечував.

Що стосується ризику знищення або спотворення підозрюваним будь-яких речей та документів, то його існування фактично виключається, оскільки з пояснень прокурора вбачається, що всі речі та документи, які стосуються справи були вилучені слідчим, отже підозрюваний не має реального доступу до таких речей/документів.
Апеляційний суд констатує, що незважаючи на те, що ризик можливих спроб переховування підозрюваного від органів досудового слідства повністю не виключається, але він є настільки мінімізованим, що не дає підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_8 виняткового запобіжного заходу, який є занадто суворим та може потягти за собою невідворотні та шкідливі наслідки для близьких йому осіб вагітної дружини та неповнолітньої дитини підозрюваного.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що необхідності обмеження права підозрюваного на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України та ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, на даній стадії досудового розслідування, з урахуванням конкретних обставин справи, на даний час немає та прокурором не доведено.
Разом з цим, оскільки матеріали кримінального провадження містять докази про можливу причетність до підозрюваного ОСОБА_8 до вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, апеляційний суд вважає, що існують ризики: можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду; можливих спроб незаконного впливу підозрюваного на потерпілу, свідків та інших учасників кримінального провадження; що обумовлює необхідність обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу.
Враховуючи дані про особу до підозрюваного ОСОБА_8 , які вказують на існування міцних важелів соціального стримування підозрюваного, апеляційний суд вважає, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого є у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Такий запобіжний захід, на думку апеляційного суду, буде цілком співмірним вчиненому та особі підозрюваного та зможе забезпечити виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.
З урахуванням встановлених апеляційним судом обставин, апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, оскаржувана ухвала слідчого судді, якою задоволено клопотання слідчого та обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , як така, що постановлена з недотриманням вимог КПК України, вимог Конвенції про права людини та основоположні свободи та практики Європейського суду з прав людини підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 15.02.2019 року, якою у кримінальному проваджені №0000056 від 26.01.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України відносно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 у кримінальному проваджені №0000056 від 26.01.2019 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати у кримінальному проваджені №0000056 від 26.01.2019 року до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, тобто до 14 квітня 2019 року включно, із забороною цілодобово залишати житло де він мешкає, за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5, 8 ч.5 ст.194 КПК України, а саме:
- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатися із населеного пункту, у якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи, а також зміну засобів зв`язку;

- утримуватися від спілкування особисто або через інших осіб, через соціальні мережі, засоби мобільного зв`язку та мобільні додатки з потерпілим, свідками та іншими учасниками даного кримінального провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон (у разі існування такого), або інший документ, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, запобіжний захід відносно нього може бути змінено на більш суворий.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на підозрюваного зобов`язань.

Виконання ухвали Одеського апеляційного суду про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 у виді цілодобового домашнього арешту та контроль за поведінкою підозрюваного покласти на співробітників Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області.

Строк дії ухвали Одеського апеляційного суду про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 у виді цілодобового домашнього арешту обчислюється з моменту оголошення ухвали апеляційного суду, а саме з 22 лютого 2019 року та закінчується 14 квітня 2019 року включно.

Підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звільнити з під варти в залі суду негайно.

Копію ухвали невідкладно надіслати на адресу ДУ «Одеська УВП-21» - до відома, та начальнику Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області для виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4