Справа № 359/4029/19
Провадження №1-в/359/189/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 травня 2019 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду без технічної фіксації клопотання Бориспільського міськрайонного відділу з питань пробації філії державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області Міністерства юстиції України про визначення порядку застосування покарання за наявності кількох вироків відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
в с т а н о в и в :
11.05.2019 року до суду надійшло клопотання Бориспільського міськрайонного відділу з питань пробації філії державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області Міністерства юстиції України про визначення порядку застосування покарання за наявності кількох вироків відносно ОСОБА_3 , посилаючись на наступне.

На обліку Бориспільського МРВ перебуває ОСОБА_3 , який засуджений вироком Володимирецького районного суду Рівненської області від 17.05.2018 року за ч. 3 ст. 297 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки та вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 23.08.2018 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. У відповідності до ст.76 КК України на засудженого судом покладено обов`язки.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01.04.2019 року вирішено питання щодо застосування покарання за наявності кількох вироків відносно засудженого ОСОБА_3 .
08.01.2019 року відносно ОСОБА_3 органом пробації отримано розпорядження та копія вироку Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22.05.2018 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. У відповідності до ст.76 КК України на засудженого судом покладено обов`язки.

Зважаючи на викладене, начальник Бориспільського МРВ просив вирішити питання про застосування покарання за наявності двох вироків відносно засудженого ОСОБА_3 відповідно до ст.70, 71, 72 КК України, п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України, оскільки при ухваленні вироку Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22.05.2018 року суду не було відомо про те, що відносно засудженого ОСОБА_3 на той час вже існував попередній вирок Володимирецького районного суду Рівненської області від 17.05.2018 року, за яким останній не відбув покарання.

Представник Бориспільського міськрайонного відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи надав заяву, в якій просить суд проводити розгляд справи у його відсутність та без технічної фіксації судового засідання, проти задоволення подання не заперечує.

В судове засідання засуджений та прокурор не з`явилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи.

Неявка прокурора, представника Бориспільського міськрайонного відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України та засудженого не перешкоджає розгляду клопотання.

Ознайомившись з матеріалами клопотання та матеріалами справи №359/10360/18, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що вироком Володимирецького районного суду Рівненської області від 17.05.2018 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 3 ст. 297 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки. У відповідності до ст.76 КК України на засудженого судом покладено обов`язки.

Вирок суду набрав законної сили 18.06.2018 року.

Крім того, вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 23.08.2018 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. У відповідності до ст.76 КК України на засудженого судом покладено обов`язки.

Вирок суду набрав законної сили 24.09.2018 року.

Вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22.05.2018 року, ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. У відповідності до ст.76 КК України на засудженого судом покладено обов`язки.

Вирок суду набрав законної сили 06.12.2018 року.

Встановлено, що при винесенні останнього за часом вироку Сарненського районного суду Рівненської області не було відомо про наявність вироків Володимирецького районного суду Рівненської області від 17.05.2018 року та Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22.05.2018 року, у зв`язку з чим вони не були враховані та судом не було застосовано до ОСОБА_3 покарання за наявності кількох вироків.

Згідно ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01.04.2019 року вироки Володимирецького районного суду Рівненської області від 17.05.2018 року та Сарненського районного суду Рівненської області від 23.08.2018 року відносно ОСОБА_3 виконуються самостійно.

Ухвала суду від 01.04.2019 року набрала законної сили 09.04.2019 року.

У відповідності до п. 11, п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема: про застосування покарання за наявності кількох вироків; інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до коментованого п. 11 ч. ст. 537 КПК України питання про застосування покарання за наявності кількох вироків постає перед судом під час їх виконання, зокрема, у випадку, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що ухвалив останній за часом вирок, і тому не призначив покарання за сукупністю вироків.

Також у пункті 25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначено, що питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися в стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок.

Як слідує з роз`яснень, що викладені в п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 № 7, за наявності щодо засудженого вироку, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, суд за місцем виконання цього вироку зобов`язаний визначити порядок застосування покарання за всіма вироками.

За аналогією можна зробити висновок, що й у разі коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку у першій справі та, як встановлено у судовому засіданні, навіть до вчинення злочину, за який вона була засуджена першим вироком, інший злочин, за який до неї знову було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається та кожен вирок виконується самостійно.
Також, суд звертає увагу на роз`яснення, викладені в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків», з яких вбачається, що не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст. 539 КПК України, питання, які порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.
Зокрема, відповідно до вищезазначеної постанови, не можна уточнювати призначене покарання (як основне так і додаткове) щодо його виду та строку й призначити покарання за кожний злочин окремо, якщо суд призначив покарання тільки за сукупністю злочинів, або призначити покарання за сукупністю злочинів, якщо його було призначено за кожний злочин окремо, призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання згідно зі ст. 43 КК України не було вирішено.

Крім того, у порядку передбаченому розділом VІІІ КПК України, суд може вирішувати на стадії виконання вироків, лише ті питання, які не стосуються суті вироку, і не тягнуть погіршення становища засудженого. Не підлягають розгляду в такому порядку питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Суд вважає, що застосування в даному випадку до ОСОБА_3 вимог ст. ст.70,71 КК України може погіршити становище засудженого, що на стадії виконання вироку суду є неприпустимим.

При цьому, суд не вбачає перешкод для самостійного виконання вироку Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22.05.2018 року відносно засудженого ОСОБА_3 .

У п. 1 постанови Пленуму Пленум Верховного Суду України Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 № 7 вказано, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст. 65 Кримінального кодексу України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Признаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

За правовим висновком Верховного Суду від 27 березня 2018 року (провадження № 51-717км18) щодо застосування ч. 4 ст. 70 КК, коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення першого вироку інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, або звільняється від відбування покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

З урахуванням викладеного та з метою недопущення порушення конституційних прав засудженого та виконання постановлених відносно нього вироків, враховуючи недопустимість погіршення становища засудженого під час вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків, дане питання необхідно вирішити з урахуванням норм ч. 4 ст. 70 КК України.

Таким чином, вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22.05.2018 року щодо ОСОБА_3 також підлягає самостійному виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, суд

у х в а л и в :
Клопотання Бориспільського міськрайонного відділу з питань пробації філії державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області Міністерства юстиції України про визначення порядку застосування покарання за наявності кількох вироків відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22.05.2018 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі зі звільненням від відбуванням покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки - виконувати самостійно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Суддя ОСОБА_1