Справа № 612/862/18
Провадження № 1-кс/612/9/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2019 року смт. Близнюки

Близнюківський районний суд Харківської області у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю прокурора Близнюківського відділу Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_2 , при секретарі судового засідання ОСОБА_3 , розглянувши клопотання про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В :

18.12.2017 до Близнюківського ВП Лозівського ВП ГУ Національної поліції в Харківській області надійшло повідомлення про те, що в АДРЕСА_1 здійснено самовільну забудову ангару, площею близько 1200 м2.

Відомості про кримінальне правопорушення, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.12.2017 року за № 0000409 з попередньою кваліфікацією ч. 3 ст. 197-1 КК України, тобто самовільне будівництво будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці, яким завдано значної шкоди.

Проведеним оглядом від 04.02.2018 року за адресою: Харківська область, смт. Близнюки, в`їзд. Механізаторів 1 встановлено, що на вказаній ділянці місцевості знаходиться капітальна забудова ангар.

Згідно Акту Головного управління Держгеокадастру у Харківській області перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки від 02.03.2018 року за №39-ДК/72/АП/09/01/-18 земельна ділянка під забудовою відноситься до земель житлової та громадської забудови, форма власності комунальна, цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури. На вказаній земельній ділянці розташована нежитлова господарська споруда (металевий ангар). Документи що посвідчують право власності або користування на зазначену споруду відсутні. Земельна ділянка використовується ТОВ «САТІС-ЛВК» , керівник - ОСОБА_4 . Будь-які документи що посвідчують право власності або користування на вказану земельну ділянку відсутні. Відповідно до розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного використання земельної ділянки, завдана шкода становить 33526,72 грн.

Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області було здійснено виїзд до об`єкту будівництва за вказаною адресою однак співробітників Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області до об`єкту будівництва допущено не було, про що ними відповідною заявою повідомлено орган поліції.

Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майн, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, встановлено, що 19.10.2018 державним реєстратором Харківської філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості» на підставі довідки про поточну інвентаризацію, виданої ТОВ «Міжрегіональне бюро технічної інвентаризації» зареєстровано право приватної власності об`єкта нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 206): нежитлової будівлі літ. «Я-1» - склад, загальною площею 1955,2 кв.м, розташованого за адресою: Харківська область, Близнюківський район, смт. Близнюки, Механізаторів в`їзд, буд. 1 за ОСОБА_4 , який є засновником ТОВ «САТІС-ЛВК».

Крім того, відповідно до інформації департаменту ДАБК у Харківській області від 13.11.2018 № 1020-6637 встановлено, що документів дозвільного характеру на цей об`єкт немає.

Слідчий, посилаючись на ч. 1 ст. 170 КПК України вказує, що з метою заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження (подальшої реєстрації) земельної ділянки, сформованої на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по в`їзду Механізаторів 1 в смт. Близнюки Харківської області, площею 0,8 га., за видом цільового призначення 03.15 для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, підставою розроблення якого є рішення Близнюківської селищної ради Близнюківського району Харківської області №988-VII від 26.10.2018 і виникла необхідність накласти арешт на вказану земельну ділянку.

Зазначають, що завданням арешту майна, згідно вказаної статі, є запобігання можливості відчуження, користування та будь яким чином розпорядження вищевказаною земельною ділянкою яка використовується ОСОБА_4 без жодних правовстановлюючих документів.

Крім того зазначено, що ГУ Держгеокадастру у Харківській області примусово стягнуто з ОСОБА_4 адміністративний штраф на користь держави у розмірі 680 грн. за самовільне зайняття вказаної земельної ділянки.

У судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання, посилаючись на обставини у ньому викладені. Також вказав, що підставою для задоволення клопотання має також бути те, що рішенням Близнюківської селищної ради Харківської області надано дозвіл ТОВ «САТІС-ЛВК» на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення їм цієї земельної ділянки на умовах оренди. Таким чином ОСОБА_4 може узаконити користування цією земельною ділянкою.

Близнюківська селищна рада Харківської області про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлена своєчасно та належним чином але представник у судове засідання не з`явився, клопотань не заявлено. На підставі ч.1 ст. 172 КПК України розгляд клопотання проведено за їх відсутності.

Вислухавши думку прокурора, перевіривши матеріали справи, вважаю що клопотання задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених ст. 131 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст.94,132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані і мають міститись у клопотанні про арешт майна, оскільки, п.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачено, що будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Крім того, вимоги до клопотання про арешт майна, визначені ч. 2 ст. 171 КПК України. А саме, у клопотанні повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Із витягу із Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що зазначене діяння кваліфіковане за ч. 3 ст. 197-1КК України, тобто самовільне будівництво будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці, яким завдано значної шкоди.

Суд вважає, що доведено поза розумним сумнівом обгрунтованість підозри у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.

Слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні наголошують на тім, що необхідність арешту вказаної у клопотанні земельної ділянки зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що не застосування цього заходу перешкоджатиме встановленню істини по справі внаслідок того, що таке майно може бути відчужене, а також слугує меті відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення.

Так, відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи неправомірної вигоди.

Отже про застосування пунктів 1-3 ч.2 ст. 170 КПК України у клопотанні не йдеться.

Щодо відшкодування шкоди (п.4 ч.2 ст. 170 КПК України) та перешкоджання встановленню істини по справі внаслідок відчуження майна, суд виходить з такого.

Застосування п.4 ч.2 ст. 170 КПК України врегульоване в ч.6 ст. 170 КПК України де зазначено, що у випадках передбачених цим пунктом арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а також обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Наданим доказами доведено, що спірна земельна ділянка є землею комунальної форми власності. На ній здійснено самовільну забудову нежитлову будівлю (ангар). Відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджено, що власником цієї будівлі є фізична особа ОСОБА_4 . Забудовник ОСОБА_4 за вчинення таких дій притягнутий до адміністративної відповідальності.

Отже достатніх доказів для застосування підстав для арешту майна визначених в п.4 ч.2 ст. 170 КПК України не надано.

Розмір вірогідної заподіяної шкоди слідчим доведено та разом із тим не доведено як шкода заподіяна діями окремої фізичної особи, може бути, з урахуванням правил ч.6 ст. 170 КПК України, відшкодована за рахунок земель комунальної власності.

Як на підставу задоволення клопотання слідчий та прокурор вказують, що майно, тобто спірна земельна ділянка, може бути відчужене.

Суд виходить з того, що слідчим не надано переконливих доказів які б свідчили про те, що орган місцевого самоврядування, який представляє територіальну громаду, на цей час позбавлений права розпорядитися цією земельною ділянкою відповідно до своєї компетенції та що зокрема відчуження цього майна земельної ділянки в силу її фізичних властивостей (вона нікуди не може подітися) буде перешкодою для встановлення істини.

Крім того рішенням ХХХ1 сесії У11 скликання Близнюківської селищної ради Харківської області від 14.04.2017, № 541-У11, на яке посилається прокурор, прийняте тільки рішення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки для оформлення оренди. Отже про відчуження не йдеться. Як пояснив прокурор, зазначене рішення є чинним.

Крім того клопотання, як уже зазначалося вище, не мотивоване посиланням на п.1 ч.1 ст. 170 КПК України «збереження речових доказів». Вказана земельна ділянка речовим доказом у кримінальному провадженні не визнана.

Згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону. А отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор, відповідно до п. 2 ч. 3 ст.132 КПК України не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у право власності, про якие йдеться в клопотанні.

Отже прокурором не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному кримінальному провадженні виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи про який йдеться у клопотанні, а саме накладення арешту на земельну ділянку шляхом встановлення заборони будь-яким фізичним чи юридичним особам відчужувати, користуватися та будь-яким іншим чином розпоряджатися нею.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Судовим розглядом встановлено відсутність можливості та наміру у власника земельної ділянки щодо її приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження щодо цілей використання цієї ділянки за статусом який вона має для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.132,167-174 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого Слідчого відділу Близнюківського ВП Лозівського ВП ГУ НП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 за матеріалами кримінального провадження №0000409, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.12. 2017, про накладення арешту на земельну ділянку за адресою в`їзд Механізаторів 1 в смт. Близнюки Харківської області, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1