Єдиний унікальний № 500/3112/17
Провадження № 1-кп/500/141/18
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою

26 грудня 2018 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000705 від 26.11.2016 р., № 0002927 від 18.10.2017 р. за обвинуваченням

ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ізмаїл Одеської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні вищезазначених злочинів.

Від прокурора ОСОБА_3 надійшло клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів, в якому прокурор посилається на те, що обвинувачений скоїв тяжкі злочини, передбачені ч.3 ст.185 КК України, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від трьох до шести років, жодних з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, встановленим під час досудового слідства, а саме: вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжувати кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_4 , який не зробив для себе належних висновків, раніше засуджений за корисливі ідентичні злочини, на шлях виправлення не став та продовжує злочинну діяльність, крім того, відносно ОСОБА_4 застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по раніше скоєним кримінальним правопорушенням.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував щодо клопотання про продовження застосування запобіжного заходу.
Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , а також представник потерпілого ТОВ «АТБ-маркет» ОСОБА_15 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується довідками про доставку судових повісток про виклик до суду в електронній формі через SMS-повідомлення. Клопотань про відкладення судового засідання не подавали. Потерпіла ОСОБА_16 також не прибула у судове засідання, подала заяву про розгляд справи без її участі. Участь потерпілих при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою ч. 1 ст. 193 КПК України, якою суд керується на підставі ч. 2 ст. 331, ч. 4 ст. 199 КПК України, не передбачена.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про заявлене клопотання, вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню і обвинуваченому ОСОБА_4 слід продовжити строк тримання під вартою з таких підстав.
Відповідно до ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.02.2018 року під час досудового розслідування була встановлена наявність ризиків, передбачених п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризики вчиняти інші кримінальні правопорушення, а тому відносно ОСОБА_4 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 13.04.2018 року, строк дії якого продовжувався у встановленому КПК України порядку Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області 10 квітня 2018 року, 30 травня 2018 року, 19 липня 2018 року, 06 вересня 2018 року, 31 жовтня 2018 року та спливає 27 грудня 2018 року.
Згідно ч.ч.3,5 ст.199 КПК України, якою суд керується в силу ч. 3 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суд також враховує засаду верховенства права, закріпленої у ст. 8 КПК, та практику Європейського суду з прав людини (далі Суд), яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.
Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти ОСОБА_6», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX). Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою (sine qua non) належності її продовжуваного тримання під вартою. Але зі спливом певного часу така підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи і судові органи повинні вмотивовувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами (див. рішення у справі «Яблонський проти Польщі», N 33492/96, п. 80, від 21 грудня 2000 року). Крім того, такі підстави мають бути чітко зазначені національними судами і аргументи «за» і «проти» звільнення з-під варти не повинні бути «загальними й абстрактними» (див. рішення у справах «Іловецький проти Польщі», N 27504/95, п. 61, від 4 жовтня 2001 року, та «Смирнова проти Росії», NN 46133/99 і 48183/99, п. 63, ECHR 2003-IX).
Суд також оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан його здоров`я, те, що він не одружений, не має й утриманців, відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи та навчання.
Враховуючи, що наявні достатні підстави вважати, що ризик, який був підставою для застосування та продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, не зник, оскільки є підстави вважати, що він може вчинити інші кримінальні правопорушення.
Вищевикладені обставини кримінального провадження свідчать про те, що тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 є виправданим заходом, оскільки є чіткі ознаки того, що перебуваючи на свободі він може вчинити інші кримінальні правопорушення, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_4 на свободу.
Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи ОСОБА_4 , суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_4 та запобігти вищевикладеному ризику, передбаченому п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 на строк, що не перевищує 60 днів, до 10 січня 2019 року.
Керуючись ст. ст. 199, 334,370, 372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , обвинувачуваному у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст.185 КК України, на строк, що не перевищує 60 днів, до 10 січня 2019 року.
Строк дії наявної ухвали про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 закінчується 10 січня 2019 року.
Копію наявної ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_4 , а також направити до Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор (№ 22)» для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1