Справа № 387/957/18
Провадження № 1-кп/396/231/18
УХВАЛА
про відмову у затвердженні угоди про примирення
13.12.2018 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_5 на підставі ст. ст. 468,469,471 КПК України, подали суду на затвердження угоду про примирення обвинуваченої з потерпілою від 13.12.2018 року
Відповідно до умов угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченою від 13 грудня 2018 року, потерпіла ОСОБА_5 та обвинувачена ОСОБА_4 узгодили покарання ОСОБА_4 за злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень 00 копійок..
Узгоджуючи можливість призначеного покарання, сторони врахували ступінь тяжкості злочину та відшкодування завданої шкоди потерпілій.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 просила суд затвердити укладену із потерпілою угоду про примирення. Пояснивши, що на час розгляду справи кошти в рсумі 850 грн. в неї відсутні, візьме гроші в сестри для сплати штрафу, так як не працює, не перебуває на обліку в центрі зайнятості та має на утриманні малолітню доньку віком 9 років.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні також просила суд затвердити затверджувати угоду про примирення між нею та обвинуваченою ОСОБА_4 , оскільки обвинувачена відшкодувала їй завдані збитки, пояснивши, що підтримання угоди є добровільним.
Прокурор в судовому засіданні просила суд в затвердити угоду про примирення обвинуваченої ОСОБА_4 з потерпілою ОСОБА_5 від 13.12.2018 року так як обвинувачена завдані збитки відшодувала та погодилась з узгодженим видом та мірою покарання у вигляді штрафу.
Оглянувши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, обвинуваченої та потерпілої, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.6 ст. 474 КПК України, суд перед прийняттям рішення про затвердження угоди зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. Зокрема, сторони мають узгоджувати покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 не працює, на утриманні має малолітню доньку, інших матеріальних доходів не має, в судовому засіданні пояснила, що на даний час не має коштів для сплати штрафу в розмірі 850 грн. 00 коп.
Відповідно до п. 5 ч. 7 ст. 474 КПК України, суд відмовляє в затвердженні угоди, у разі, якщо якщо очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобовязань.
Отже, суд приходить до переконання, що укладаючи угоду про примирення та визначаючи покарання, сторони кримінального провадження повинні були врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також наявність не лише обставин, які пом`якшують покарання, а також врахувати особу обвинуваченої, її майновий стан та наявність утриманців, зокрема можливість виконання нею умов угоди.
Щодо думки прокурора в судовому засіданні, яка не заперечила щодо затвердження даної угоди, то суд вважає її необґрунтованою, оскільки не враховано можливість обвинуваченої виконати узгоджене покарання всупереч вимог п.5 ч.7 ст. 474 КПК України.
Тому, суд приходить до переконання, що сторони, уклавши таку угоду про примирення не врахували матеріальний стан обвинуваченої та прийшли до хибного висновку про можливість застосування до обвинуваченої ОСОБА_4 призначення покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень 00 копійок, які в наявності та на рахунку обвинуваченої станом на 13.12.2018 року відсутні.
За встановлених вище обставин суд вважає, що угода про примирення у даному кримінальному провадженні затверджена бути не може, так як умови даної угоди, на час її розгляду, суперечать вимогам КК України.
Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України, у разі відмови в затвердженні угоди досудове розслідування або судове провадження продовжується в загальному порядку.
Оскільки в затвердженні угоди про примирення між потерпілим і обвинуваченим слід відмовити, суд вважає, що судове провадження у даному кримінальному провадженні необхідно продовжити в загальному порядку.
Керуючись ст.ст. 468-474 КПК України, суд, -
Судове провадження у даному кримінальному провадженні продовжити у загальному порядку.
Ухвала про відмову в затвердженні угоди про примирення оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1