ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1585/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" листопада 2018 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 00000073 від 13.04.2017 р. за звинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочину,
передбаченого ч.1 ст. 357 КК України,

ВСТАНОВИВ:

27.07.2018 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт у вищезазначеному кримінальному провадженні.
В судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначити обвинувальний акт до судового розгляду, оскільки він складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України, підсудний Дарницькому районному суду м. Києва та підстав для закриття чи зупинення провадження немає.
Потерпілий підтримав думку прокурора щодо можливості призначити обвинувальний акт до судового розгляду.
Захисник заперечував проти призначення обвинувального акту до судового розгляду та просив суд повернути обвинувальний акт прокурору як такий, що не відповідає вимогам кримінального процесуального кодексу України, а також з підстав невідповідності реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам КПК України.
Обвинувачена підтримала думку свого захисника щодо необхідності повернення обвинувального акту прокурору.
Вирішуючи питання про можливість призначення обвинувального акту до судового розгляду, перевіривши виключно зміст обвинувального акту та реєстр матеріалів досудового розслідування, не вдаючись до передчасної оцінки наявності чи відсутності доказів винуватості обвинуваченого на цій стадії кримінального процесу, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст. 314 КПК України - у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення.

Норми КПК України покладають на суд обов`язок роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення (ст. 348 КПК України), а потерпілому надає право підтримувати обвинувачення у випадку відмови прокурора від державного обвинувачення, а також ряд інших прав, безпосередньо пов`язаних з обвинуваченням (ст.56 КПК України).

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьєта Сассі проти Франції», п.52).

Таким чином, висунуте особі обвинувачення повинно бути зрозумілим як сторонам кримінального провадження, так і суду.

Судом встановлено, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення в обвинувальному акті не узгоджуються із правовою кваліфікацією інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення.

Так, у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення та у формулюванні обвинувачення ОСОБА_6 зазначено, що остання, діючи з корисливих мотивів, а також з метою дезорганізації роботи підприємства заволоділа установчими документами ТОВ «Зір сто процентів» та привласнила оригінал печатки ТОВ «Зір сто процентів». Проте, відповідно до правової кваліфікації ОСОБА_6 обвинувачується у заволодінні шляхом зловживання службовим становищем офіційними документами та привласненні печатки з корисливих мотивів. Суд погоджується із позицією захисника про те, що дезорганізація роботи підприємства охоплюється санкцією ч.2 ст. 357 КК України. Разом з тим, зазначаючи, що дії ОСОБА_6 були спрямовані на дезорганізацію роботи підприємства, органом досудового розслідування було невірно викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які не відповідають правовій кваліфікації інкримінованого злочину.

Також на невідповідність викладу фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення правовій кваліфікації інкримінованого ОСОБА_6 злочину вказує виклад в тексті обвинувачення обставин вимагання ОСОБА_6 від потерпілого ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 152400 грн. Проте, вимагання, як самостійний склад злочину, передбаченого ст. 189 КК України, ОСОБА_6 не інкримінований.

Такий виклад обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, які не узгоджуються із правовою кваліфікацією інкримінованого ОСОБА_6 злочину, на думку суду, в подальшому може призвести до порушення права обвинуваченої ОСОБА_6 бути обізнаною про суть висунутого проти неї обвинувачення.

Аналіз наведених обставин свідчить про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, та підлягає поверненню прокурору. Таким чином клопотання захисника в цій частині підлягає задоволенню.

Обговорюючи позицію захисника про необхідність повернення обвинувального акту також з підстав невідповідності реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам КПК України, суд враховує, що на підготовчому судовому засіданні відповідно до положень ст. 314 КПК України, суд перевіряє лише обвинувальний акт на предмет відповідності вимогам кримінального процесуального закону, а саме вимогам ст. 291 КПК України.

Таким чином, повернення обвинувального акту прокурору з підстав невідповідності реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам КПК України, кримінальним процесуальним законодавством не передбачено, у зв`язку з чим клопотання захисника в частині необхідності повернення обвинувального акту прокурору з підстав невідповідності реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам КПК України, не підлягає задоволенню.

Натомість, при виконанні вимог, які викладені в ухвалі про повернення обвинувального акту, орган досудового розслідування повинен перевірити реєстр матеріалів досудового розслідування на відповідність вимогам ст. 109 КПК України, та виправити наявні в реєстрі наступні недоліки, на які в своєму клопотанні звертав увагу захисник. Так, перевіркою реєстру матеріалів досудового розслідування встановлено відмінність зазначення в ньому номеру кримінального провадження від номеру кримінального провадження, вказаного в обвинувальному акті, а саме: в обвинувальному акті номер кримінального провадження зазначений як 00000073, тоді як в реєстрі номер зазначений як 0000073. Також, існують відмінності у визначенні дати повідомлення ОСОБА_6 про підозру- в реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначено 23.07.2018 р., тоді як в обвинувальному акті зазначена дата 23.05.2018 р. Крім того, в пункті 2 розділу 1-3 «Допити свідків, потерпілих, одночасні допити та пред`явлення для впізнання» прізвище потерпілого помилково зазначено як « ОСОБА_4 », що також підлягає усуненню.

А в цілому, клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_5 «Про повернення обвинувального акту прокурору» - задовольнити частково.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 00000073 від 13.04.2017 р. за звинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України - повернути прокурору.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1