Справа № 183/2384/19
№ 1-кп/183/987/19
В И Р О К
іменем України

15 травня 2019 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2
розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР № 0000555 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Трибоківці, Жидачівського району Львівської області, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця строкової служби, водія 1 автомобільного взводу підвозу боєприпасів групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3
в с т а н о в и в:
10 серпня 2018 року наказом № 221 командира (по стройовій частині) військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 військовослужбовця строкової військової служби солдата ОСОБА_3 було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду водія 1 автомобільного взводу підвозу боєприпасів групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення ріщення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію», з 20 січня 2015 року в Україні діє особливий період.

16 серпня 2018 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_3 було направлено до нового місця служби, а саме до лікувального закладу - військового шпиталю військової частини НОМЕР_2 для лікування до 21 серпня 2018 року.

23 серпня 2018 року солдат ОСОБА_3 , був виписаний з лікувального закладу - військового шпиталю військової частини НОМЕР_2 , та тоді ж він повинен був прибути до військової частини НОМЕР_1 та приступити до виконання своїх службових обов`язків

Однак, 23 серпня 2018 року солдат ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 після закінчення лікування в лікувальному закладі - військовому шпиталі військової частини НОМЕР_2 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення на військову службу, та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв та ухилявся від проходження військової служби до 16 березня 2019 року.

Таким чином, в період часу з 23 серпня 2018 року до 16 березня 2019 року солдат ОСОБА_3 , не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , після лікування в лікувальному закладі - військовому шпиталі військової частини НОМЕР_2 та був незаконно відсутній на службі, тривалістю понад один місяць.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу, без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем строкової служби.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити надану до суду угоду про визнання винуватості укладену між ним та обвинуваченим за участю захисника, відповідно до якої ОСОБА_3 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, взяв зобов`язання беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у кримінальному провадженні, сприяти розслідуванню кримінального провадження, виявленню та припиненню інших відомих йому подібних кримінальних правопорушень, прокурор та обвинувачений в присутності захисника, узгодили покарання обвинуваченому за ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 7 місяців тримання в дисциплінарному батальйоні.

Обвинувачений просив задовольнити угоду про визнання винуватості укладену між ним та прокурором.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 також просила задовольнити угоду про визнання винуватості між її підзахисним та прокурором.
У обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні з`ясовані всі питання, визначені ст. 474 КПК України та роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, відповідно до п.1 ч.1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, угода відповідає вимогам КПК України та закону.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 є встановленою, його дії належить кваліфікувати за ч.4 ст.407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем строкової служби.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що скоєний ним злочин відноситься до категорії тяжких, однак обставин, що обтяжують його покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Крім того, обвинувачений, є особою, що раніше не судима, вину визнав повністю, на обліках у лікарів не перебуває, позитивно характеризується, як за місцем служби, так і за місцем мешкання.
Щире каяття ОСОБА_3 та активне сприяння розкриттю злочину визнаються обставинами, що пом`якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому суд, вважає можливим призначити йому узгоджене сторонами покарання та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України, а саме більш м`яке, не зазначене санкцією статті за цей злочин, у вигляді тримання в дисциплінарному батальйоні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376, 475 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України.

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 05 квітня 2019 року в присутності захисника між прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону та ОСОБА_3 .
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч.4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 7 місяців тримання в дисциплінарному батальйоні.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання, тобто з 16.03.2019 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання на гаупвахті продовжити до набрання вироком законної сили.

Копію вироку обвинуваченому ОСОБА_3 вручити, негайно.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів лише з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1