Справа № 204/5279/18
Провадження № 1-кп/204/561/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2018 року м.Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

за участю захисника: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань того ж суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000572 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.162, ч.1 ст.127, ч.3 ст.135 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження №0000572 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.162, ч.1 ст.127, ч.3 ст.135 КК України.

Від захисника ОСОБА_4 до суду надішло клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання. В обґрунтування зазначено, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації в АДРЕСА_1 , офіційно працевлаштований столяром у гуртожитку №5 ДНВЗ «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури», за місцем проживання характеризується позитивно. Стороною обвинувачення не надано доказів, що обвинувачений може переховуватися від суду, впливати на потерпілого, що може підтвердити і сам потерпілий.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання захисника щодо зміни запобіжного заходу ОСОБА_5 на особисте зобов`язання, заявив клопотання про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, які існували на час обрання обвинуваченому запобіжного заходу, не змінилися.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання та просив задовольнити, змінивши обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання, посилаючись на обставини зазначені у клопотанні. В задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою просив відмовити, оскільки вважає, що ризики на які посилається прокурор є необґрунтованими.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Вислухавши прокурора, захисника, обвинуваченого, суд приходить до наступного.

Частиною 1 статті 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотання сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобовязаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту.
На теперішній час триває розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , а строк тримання обвинуваченого під вартою спливає 20.09.2018 року.
Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до приписів ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Згідно з п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. При цьому, відповідно практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зав`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зав`язків).
Аргументи за чи проти звільнення, у тому числі ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному проведенню судового розгляду, не повинні прийматися абстрактно, але повинні бути підкріплені фактичними доказами. Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі важкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть підтвердити існування небезпеки втечі. Або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою. (Рішення ЄСПЛ у справі «Ігнатов проти України» від 15.12.2016 року).
Ризик переховування обвинуваченого не може бути встановлений лише на підставі можливої міри покарання. Оцінка такого ризику має проводитися із посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику або вказати, що вони маловірогідні і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик переховування від слідства та суду може оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бикчевич проти Молдови, Панченко проти Росії).
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні умисного злочину невеликої тяжкості, злочину середньої тяжкості та тяжкого злочину, раніше не судимий у відповідності до ст. 89 КК України, має постійне місце реєстрації та проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно працевлаштований.
Суд зазначає, що прокурором не доведено факту наявності небезпеки, що обвинувачений ОСОБА_5 переховуватиметься від суду, оскільки має постійне місце проживання та місце роботи.
Під час судового засідання прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, тому клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу - тримання під вартою відносно ОСОБА_5 є не обґрунтованим і задоволенню не підлягає.
Відносно клопотання захисника про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання, суд не знаходить достатніх підстав для його задоволення вважаючи, що на даному етапі така зміна може не забезпечити його належну процесуальну поведінку під час судового провадження, тому в задоволенні клопотання захисника слід відмовити.
Враховуючи викладене, із зазначених підстав, суд вважає за можливе змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт з покладанням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, оскільки на думку суду саме такий запобіжний захід є достатнім та необхідним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.202, 331, 369-372 КПК України КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання відмовити.
В задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.
Змінити запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.162, ч.1 ст.127, ч.3 ст.135 КК України, з тримання під вартою на домашній арешт строком на 60 діб, тобто до 19 листопада 2018 року включно з забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період з 22:00 години до 06:00 години та покладенням на нього обов`язків строком до 19 листопада 2018 року включно:
1) прибувати до суду за кожним судовим викликом;
2) не відлучатися із місця проживання, а саме: . АДРЕСА_1 без дозволу суду;
3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи;
4) утриматися від спілкування в будь-якій формі з потерпілим та свідками;
Ухвалу про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_5 .
Зобов`язати орган поліції негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що працівники поліції, відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити начальнику ДУВП № 4 у Дніпропетровській області.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.
Ухвала набирає чинності негайно та окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1