г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/3099/18
Номер провадження 1-кс/213/1144/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року слідчий суддя Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання - ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши в залі суду в м. Кривому Розі клопотання слідчого СВ Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001006 від 17.09.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

19 листопада 2018 року до суду надійшло вищезазначене клопотання надійшло про арешт майна, погоджене з прокурором, в якому слідчий просить накласти арешт з забороною використання на мобільний телефон «iPhone 5» сірого кольору, IMEI: НОМЕР_1 , в якому вставлена SIM картка оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», абонентський номер НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання слідчий обґрунтовує тим, що в період часу з 14.09.2018 до 17.09.2018 невідома особа проникла до охоронюваного приміщення пульпо насосної станції цеху шламових систем ПАТ «Південний ГЗК», розташованого в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, звідки таємно викрала майно, яке належить ПАТ «Південний ГЗК», а саме: лом стальний ваговий вид 500 20,015 т; кабель ВВГ 4х2,5 205 м; кабель ВВГ 4х4 95 м; кабель ВВГнг 4х70 403 м; електродвигун СДНЗ 16-51-12 Р=1600 кВТ 1шт (відновлений); статор електродвигуна СДНЗ 16-51-12 Р=1600 кВТ 1 шт (б/у); ротор електродвигуна СДНЗ 16-51-12 Р=1600 кВТ 1 шт (б/у); чим спричинила підприємству матеріального збитку в особливо великому розмірі на загальну суму без ПДВ 693 587,71 грн. (з ПДВ 832 305,25 грн.).

Під час досудового розслідування встановлено причетність до вчинення даного кримінального правопорушення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які працюють водіями в ТОВ «КОМПАНІЯ ТРАНС - ІНВЕСТ».

Опитані за даним фактом ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили, що у вересні місяці 2018 року вступили у злочинну змову з метою здійснення крадіжки з території ПАТ «Південний ГЗК». 15 вересня 2018 року, приблизно о 22:00 годині вони разом з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 приймали участь у складі групи невстановлених слідством осіб у крадіжці майна, що належить ПАТ «Південний ГЗК».

Слідчий зазначає, що ОСОБА_4 протягом тривалого часу користується мобільним телефоном «iPhone 5S» сірого кольору IMEI: НОМЕР_1 , в якому вставлена SIM картка оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_2 . Цим телефоном він міг користуватися також 15 вересня 2018 року під час вчинення даного кримінального правопорушення. Оскільки за допомогою даного телефону учасники вчинення злочину могли спілкуватися між собою та координувати свої дії, тому мобільний телефон має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні.
Слідчий вважає, що наявні ризики приховування, зникнення, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження даного мобільного телефону, тому просить на нього накласти арешт.

Власник майна про час та місце розгляду клопотання повідомлявся, але в судове засідання не з`явився. Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України його неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив задовольнити, додатково зазначив, що належний ОСОБА_4 мобільний телефон може бути речовим доказом по даному кримінальному провадженню, тому необхідно вжити заходів щодо його збереження, а також заборонити власнику користуватися ним.

Перевіривши доводи клопотання, дослідивши надані суду матеріали, вислухавши думку слідчого, слідчий суддя прийшов до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.
Встановлено, що відомості про вчинення кримінальне правопорушення за ч.5 ст.185 КК України було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 вересня 2018 року за №0001006.

Відповідно до вимог ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Водночас, статтею 16 КПК України закріплено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.
Поряд з цим, статтею 8 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з вимогами ч.1, ч.2 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Статтею 132 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються. До клопотання слідчого, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.
Згідно зі ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Водночас, відповідно до вимог ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже суб`єкт який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норму закону.
У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна є видом втручання у право на мирне володіння майном, що закріплено у ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини втручання у це право має мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Зазначені вимоги у контексті застосування заходів забезпечення кримінального провадження вимагаються визначення статусу суб`єкта, майно якого підлягає арешту у кримінальному провадженні та законної мети здійснення такого обмеження відповідного права.
Згідно до вимог ст.ст. 7, 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ст.173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацем другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
За приписами ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен крім іншого врахувати правову підставу для арешту майна, можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

З огляду на те, що органом досудового розслідування докази вручення ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, не надано, належний ОСОБА_4 мобільний телефон, станом на день надходження клопотання, не визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, та вважаючи, що слідчим не доведено наявність підстав для накладення арешту на цей мобільний телефон, слідчий суддя вважає, що клопотання про накладення арешту на зазначений мобільний телефон, подано слідчому судді завчасно, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001006 від 17.09.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1