Ухвала
Іменем України
19 лютого 2019 року
м. Київ

Провадження № 51-6744 ск18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_4 на ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 17 квітня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 19 жовтня 2018 року щодо особи, відносно якої кримінальне провадження закрито ОСОБА_5 ,

встановив:

Ухвалою НовоградВолинського міськрайонного суду Житомирської області від 17 квітня 2018 року

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Прага, Чеської Республіки, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України, а кримінальне провадження № 0000789 від 15 травня 2017 року щодо нього закрито.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 залишено без розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 19 жовтня 2018 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Згідно з ухвалою суду, ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що у перших числах червня 2012 року, перебуваючи по вул. Івана Мамайчука, м. Новоград-Волинський, при зустрічі з ОСОБА_6 , з метою заволодіння грошовими коштами шляхом обману, повідомив останньому неправдиві відомості про те, що він працює у Новоград-Волинському ВРЕР та за грошову винагороду зможе швидко поставити його автомобіль, який зареєстрований в Російській Федерації, на реєстраційний облік України. ОСОБА_6 , будучи переконаним у добросовісних намірах ОСОБА_5 , передав останньому гроші в сумі 35 000 російських рублів, що в перерахунку по курсу НБУ станом на 01 червня 2012 року становить 8498,35 грн.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 , у середині червня 2012 року повідомив ОСОБА_6 про необхідність доплати 20 000 російських рублів, які останній, у той же день, передав ОСОБА_5 , що в перерахунку по курсу НБУ станом на 01 червня 2012 року становить 4 856,2 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 , шляхом обману ОСОБА_6 , умисно заволодів його майном, а саме грошовими коштами на загальну суму 13354,55 грн., чим спричинив йому матеріальну шкоду на вказану суму, розпорядившись ними на власний розсуд.

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на незаконність постановленних відносно ОСОБА_5 судових рішень через істотні порушення вимог кримінального процесуального права, просить їх скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. На обґрунтування своїх вимог посилається на роз`яснення, що містяться в п. 2 та п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23 грудня 2005 року та вказує, що міськрайонний суд, звільняючи ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності не переконався, що діяння, в якому обвинувачувався останній, дійсно мало місце, містить склад злочину, і особа винна у його вчиненні.

Також, прокурор вказує, що прийняття рішення про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності можливе лише під час судового розгляду.

Такі порушення, на думку прокурора, залишені поза увагою судом апеляційної інстанції, є істотними, оскільки перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у скарзі не вбачається.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданого до неї судового рішення та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення злочину і до набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що у перших числах червня 2012 року ОСОБА_5 вчинено злочин, який відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості. На час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції з дня вчинення злочину пройшло більше трьох років.

В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення його підзахисного від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності. Обвинувачений в судовому засіданні клопотання свого захисника підтримав та заявив, що розуміє наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав.

Суд розглянув клопотання і, керуючись вимогами п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України про можливість закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених ч. 2 ст. 284 КПК України, прийняв рішення про його задоволення та закрив кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні.

У касаційній скарзі прокурор вказує, що міськрайонний суд допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки прийняв рішення про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 на стадії підготовчого судового засідання.

Однак такі твердження прокурора є безпідставними, оскільки, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право закрити кримінальне провадження у випадку встановлення підстав, передбачених частиною другою статті 284 цього Кодексу, яка визначає можливість закриття кримінального провадження судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Непереконливими є також твердження прокурора щодо не доведення судом винуватості обвинуваченого та не дослідження доказів для підтвердження цього, оскільки на стадії підготовчого судового засідання суд не досліджує доказів та не дає їм оцінки, відповідно до ст. 94 КПК України.

Натомість згідно з приписами ч. 4 ст. 286 КПК України, суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого та, відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, своєю ухвалою закрити кримінальне провадження і звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

При цьому, звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності є нереабілітуючою підставою. Отже, однією з умов його застосування є згода підозрюваного, обвинуваченого. Цю згоду може бути виражено клопотанням такої особи про звільнення від відповідальності або підтримкою в будь-якій формі відповідного клопотання прокурора, або захисника. Як зазначено у оскаржуваному судовому рішенні, ОСОБА_5 погодився з закриттям кримінального провадження з нереабілітуючих підстав. Враховуючи зазначене, доводи прокурора про необхідність доведення винуватості обвинуваченого для прийняття рішення про закриття провадження за строком давності у даному випадку є безпідставними.

Колегія суддів вважає необґрунтованими твердження прокурора про відсутність в судовому рішенні детального викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, із зазначенням правильної кваліфікації діяння ОСОБА_5 , оскільки це спростовується змістом самого судового рішення.
За наведених обставин рішення місцевого суду про закриття провадження щодо ОСОБА_5 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України є законним, обґрунтованим та мотивованим, і підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Крім того, на спростування касаційних доводів прокурора, які є аналогічними апеляційним, відповідно до вимог ст. 419 КПК України в ухвалі апеляційного суду наведено переконливі мотиви прийнятого рішення та надано вичерпні відповіді на доводи апеляційної скарги прокурора. Ухвала апеляційного суду відповідає вищевказаним вимогам процесуального закону є законною та вмотивованою.

Щодо тверджень прокурора стосовно безпідставного залишення судом без розгляду цивільного позову, то вони є непереконливими, оскільки за змістом ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, цивільний позов, якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, у касаційній скарзі прокурора не наведено належних доводів щодо наявності істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, а тому з мотивів, зазначених у ній, підстав для скасування судових рішень щодо ОСОБА_5 колегія суддів не вбачає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_4 на ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 17 квітня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 19 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_5 , відносно якого кримінальне провадження закрито відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_7