Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 531/1529/18
Провадження № 1-кп/553/75/2019
В И Р О К
Іменем України

14.02.2019м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження від 15.09.2018 року по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Редути, Карлівського району, Полтавської області, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-10.03.2004 року Карлівським районним судом Полтавської області за ст.ст.185 ч. 1,15 ч.3,185 ч.3, 186 ч.3, 70 ч.1 КК України на 4 роки позбавлення волі;
-19.04.2012 року Карлівським районним судом Полтавської області за ст.185 ч.3 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;
-16.10.2015 року Карлівським районним судом Полтавської області за ст.185 ч.1 КК України на 80 годин громадських робіт. Знятий з обліку 23.12.2015 року по відбуттю покарання;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

12.09.2018 року, близько 23 год., обвинувачений ОСОБА_4 з метою таємного викрадення чужого майна прийшов до господарства потепілого ОСОБА_5 по АДРЕСА_2 , де скориставшись тим, що його ніхто не бачить, умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, з території двору шляхом вільного доступу викрав бувший у користуванні велосипед чоловічого типу марки «Україна», вартістю 630 грн., що належить ОСОБА_5 .
Викраденим велосипедом розпорядився на власний розсуд у повному обсязі, а саме привів до свого господарства, де розкомплектував, чим завдав збитків потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 630 грн.
Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтвердивши факт його скоєння за викладених вище обставин. Щиро розкаявся у вчиненому та просив його суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_5 подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд без його участі, вказав, що обвинувачений з ним розрахувався, стосовно міри покарання покладався на розсуд суду, не заперечував щодо розгляду провадження у порядку ст.349 ч.3 КПК України.
Оскільки обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений та інші учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи.
Правильною є кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно (крадіжка);
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Згідно ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами.
Виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарання.
Так, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року ) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було «свавільним».
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) європейський суд сказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Зважаючи на такі висновки Європейського суду з прав людини, виходячи з положень ст. 65 КК України, приймаючи до уваги викладене вище, суд також враховує, що обвинувачений визнав свою вину у вчиненні злочину і щиро розкаявся у цьому, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання, і відсутність тих, що обтяжують, зважаючи на думку потерпілого по справі, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі із звільненням його від відбування покарання з випробуванням, яке, на думку суду, буде необхідним й достатнім для його виправлення, попередження вчинення нових злочинів та соціальної реабілітації.

По справі цивільні позови не заявлялись.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати по кримінальному провадженню підлягають стягненню з обвинуваченого в сумі 572 грн. за проведення товарознавчої експертизи.

Доля речових доказів по справі підлягає вирішенню відповідно до вимог статті 100 КПК України.
Керуючись статтями 369 -371, 373 та 374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 /одного/ року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 у період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ - б/в велосипед марки «Україна» - повернути за належністю потерпілому ОСОБА_5 як його власність.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати за проведення товарознавчої експертизи у розмірі 572 грн. 00 коп. на користь держави.
Вирок може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1