Справа № 308/1641/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 березня 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене у Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000094 від 08.11.2016 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, з середньо-спеціальною освітою, військовослужбовця за контрактом, молодшого інспектора 1-ї категорії 1-го відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_2 , старшого сержанта, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407 КК України, ч. 3 ст.408 КК України,-

ВСТАНОВИВ :
Старший сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за контрактом відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_2 , у порушення вимог ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 9, 11, 12, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, о 8.00 год. 19.09.2016 року на військову службу до місця розташування свого підрозділу - впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ) без поважних причин не з`явився та без поважних причин був відсутній на військовій службі по 03.11.2016 року, перебуваючи весь вказаний період поза розташуванням військової частини і проводячи час на власний розсуд, чим вчинив нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.

Крім того, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем призваним на військову службу за контрактом, у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 9, 11, 12, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою назавжди ухилитись від несення обов`язків військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, 2 грудня 2016 року на військову службу до місця розташування свого підрозділу - впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ) без поважних не з`явився та умисно ухиляється від проходження військової служби, не маючи наміру повертатись на військову службу, чим вчинив дезертирство - нез`явлення на військову службу з метою назавжди ухилитися від її проходження, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ст. 408 ч. 3 КК України.

Таким чином, у сукупності своїми діями старший сержант ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 407 ч. 4, а саме : нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, та кримінальне правопорушення, передбачене ст. 408 ч. 3 КК України, а саме нез`явлення на військову службу з метою назавжди ухилитися від її проходження, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

06 березня 2019 року між прокурор військової прокуратури Ужгородського гарнізону Західного регіону України майор юстиції ОСОБА_3 , який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000094 від 08.11.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407 КК України, ч. 3 ст. 408 КК України та ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , та є обвинуваченим у даному кримінальному провадженні, у присутності захисника ОСОБА_5 на підставі ст.468, 469, 472 КПК України уклали угоду про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно та у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407 КК України, ч. 3 ст. 408 КК України, а саме в тому що він : будучи військовослужбовцем призваним на військову службу за контрактом, у порушення вищевказаних нормативно-правових актів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитись від несення обов`язків військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, 19.09.2016 року на військову службу до місця розташування свого підрозділу впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ) без поважних причин не з`явився та без поважних причин був відсутній на військовій службі по 03.11.2016 року, перебуваючи весь вказаний період поза розташуванням військової частини і проводячи час на власний розсуд, а у подальшому 02.12.2016 знову, не маючи на меті взагалі проходити військову службу, без поважних причин на службу не з`явився та відсутній на військовій службі по теперішній час, перебуваючи весь вказаний період поза розташуванням військової частини і проводячи час на власний розсуд.

Сторони угоди погоджуються на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 407 КК України, ч. 3 ст. 408 КК України, а саме за вчинення злочину, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України - у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки; за ст. 408 ч. 3 КК України - позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого більш суворим покаранням ОСОБА_4 сторони узгодили призначити остаточне покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України сторони узгодили звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробовуванням та встановити іспитовий строк терміном на 2 (два) роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 ч. 1 п.п. 2,3 КК України : повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання ; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки умисного невиконання угоди. В угоді зазначені права і обов`язки прокурора та обвинуваченого щодо укладення угоди.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 407 КК України та ч. 3 ст. 408 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні вказаної угоди.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченій узгоджене в угоді покарання.

Суд, вивчивши надані матеріали, заслухавши учасників судового провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та ч. 3 ст. 408 КК України, які згідно ст. 12 КК України є злочинами які відноситься до категорії тяжких.

Судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє положення п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, ч. 4 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Узгоджені обвинуваченим та прокурором вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого.

Відповідно до ст. 475 КПК України, якщо суд переконався що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Дослідивши угоду про визнання винуватості та переконавшись, що укладена угода є добровільним волевиявленням обвинуваченого, тобто не є наслідком застосування до нього насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, з`ясувавши у обвинуваченого чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, роз`яснивши обвинуваченому право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення у вчинені якого його обвинувачують, встановивши правильне розуміння обвинуваченим змісту та наслідків затвердження угоди, а також перевіривши її відповідність вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши доводи учасників судового засідання та роз`яснивши обвинуваченому обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд доходить висновку, що угода про визнання винуватості, укладена між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника, відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди є добровільним, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання.

ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, органи МВС компроментуючими матеріалами на ОСОБА_4 не володіють. Характеризується обвинувачений за місцем проживання з позитивного боку.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття. Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відсутні.

Тому суд вбачає за належне визначити йому узгоджену міру покарання в угоді з можливістю виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання у вигляді позбавлення волі, та звільнення останнього від відбування основного покарання з випробовуванням, застосувавши до нього ст. 75 КК України, з покладенням на нього на підставі ст. 76 КК України обов`язків.

Цивільний позов у справі не заявлявся. Запобіжні заходи у вигляді особистого зобовязання, вжиті ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 23.12.2016 року на строк з 23.12.2016 року до 23.02.2017 року до обвинуваченого під час досудового розслідування, судом не продовжувалися. Процесуальні витрати у справі відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 368-371, 373-376, 394, 468-470, 472-475 КПК України, суд, -

ухвалив :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону Західного регіону України майор юстиції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000094 від 08.11.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407 КК України, ч. 3 ст. 408 КК України та ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , та є обвинуваченим у даному кримінальному провадженні, у присутності захисника ОСОБА_5 , на підставі ст.468, 469, 472 КПК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 408 ч. 3 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого більш суворим покаранням ОСОБА_4 призначити узгоджене сторонами остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробовуванням строком на 2 (два) роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 ч. 1 п.п. 2,3 КК України, а саме : повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання ; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1