Код суду 233 Справа № 233/3596/18
Вирок
Іменем України
04 березня 2019 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
представника цивільного відповідача ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Олексієво-Дружківка, м. Дружківка, Донецької області, громадянина України, має середню технічну освіту, не одружений, працює водієм у МКП «Комунтранс» Костянтинівської міської ради, раніше не судимий, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, суд -
28 травня 2018 року, приблизно о 09.30 годині, водій ОСОБА_7 , під час виконання трудових обов`язків, керуючи на достатніх правових підставах автомобілем - вантажним сміттєвозом марки «КО 431 на шасі ЗИЛ 130 ЗНГ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до договору оренди транспортного засобу від 24 січня 2018 року перебував в оренді МКП «Комунтранс», здійснюючи рух зі швидкістю приблизно 40 км/год по проїжджій частині пр. Ломоносова у м. Костянтинівка, Донецької області з боку вул. Леваневського в напрямку вул. Ємельянова, діючи в порушення вимог п.п. 2.3 «а, б», 31.1 Правил дорожнього Руху України, які регламентують:
2.3- для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу;
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
31.1 технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації;
у процесі руху був не уважним, належним чином не стежив за дорожньою обстановкою та не реагував на її зміну, не забезпечив технічно справний транспортного засобу та не стежив за ним, діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, в районі перехрестя пр. Ломоносова з вул. Високовольтною допустив відкріплення бокової стріли маніпулятора керованого ним автомобіля та її вільне опускання вниз, внаслідок чого вдарив стрілою велосипедиста ОСОБА_5 , який рухався у правого краю проїжджої частини у попутному напрямку на велосипеді марки «Україна».
В результаті вказаної дорожньо-транспортної події велосипедист ОСОБА_5 , отримав тілесні ушкодження у вигляді уламкового перелому тім`яної кістки, лівої ключиці, множинних переломів ребер зліва, лівої лопатки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
Допущені водієм ОСОБА_7 порушення вимог п.п. 2.3 «а, б», 31.1 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та суспільно-небезпечними наслідками у вигляді заподіянні потерпілому ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою провину у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю, щиро каявся, дав показання, які відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті і пояснив обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 28 травня 2018 року, приблизно о 09.30 годині по проїжджій частині пр. Ломоносова у м. Костянтинівка, Донецької області, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_5 отримав тяжкі тілесні ушкодження. Просив суворо не карати та не позбавляти його прав на керування транспортними засобами як додаткового покарання, оскільки його робота пов`язана з керуванням транспортними засобами та є єдиним джерелом доходу. Цивільний позов з уточненнями про відшкодування моральної шкоди потерпілого ОСОБА_5 визнав повністю.
Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що приблизно в кінці травня 2018 року він рухався на своєму велосипеді по пр. Ломоносова м. Костянтинівка, Донецької області, як раптово з невідомих причин втратив свідомість. Після чого прийшов до тями вже у лікарні, де йому розповіли, що сталося ДТП. Більше нічого по суті пояснити не може. Також просив задовольнити цивільний позов про стягнення моральної шкоди у повному обсязі. Просив обвинуваченого суворо не карати.
Представник цивільного відповідача МКП «Комунтранс» ОСОБА_6 цивільний позов з уточненнями про відшкодування моральної шкоди не визнав, пояснивши при цьому, що МКП «Комунтранс» не є належним відповідачем, оскільки вказаний транспортний засіб підприємству не належить, а перебуває в оренді, в зв`язку з чим моральна шкода підлягає стягненню саме з обвинуваченого ОСОБА_7 . Тому просив суд у задоволені позову відмовити повністю.
Крім показів самого обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_5 , винуватість ОСОБА_7 доводиться також зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні матеріалами даного кримінального провадження, а саме:
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.05.2018 року та схемою до протоколу огляду, ілюстративною таблицею до протоколу огляду місця ДТП, згідно якого місцем скоєння злочину є ділянка проїжджої частини по пр. Ломоносова у районі перехрестя з вул. Високовольтна м. Костянтинівка Донецької області. Протоколом зафіксовано погодні умови та стан дорожнього покриття, розташування транспортних засобів та їх пошкодження,
- протоколом огляду транспортних засобів за участю спеціаліста від 29.05.2018 року, згідно якого було оглянуто транспортний засіб - вантажний автомобіль сміттєвоз марки «КО 431 на шасі ЗИЛ 130 ЗНГ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в ході огляду зафіксовано технічний стан даного автомобіля, а також зафіксовано, що на вилці маніпулятора мається страхувальний крюк який фіксує стрілу маніпулятора в похідному положенні й унеможливлює самовільне опускання технічно справної стріли маніпулятора в нормальних умовах експлуатації сміттєвоза;
- медичним висновком КУ «Центральна районна лікарня» на ім`я ОСОБА_5 , згідно якого ОСОБА_5 звернувся 28.05.2018 року до лікарні з приводу отриманої травми внаслідок ДТП. В результаті ДТП останній отримав: ЗЧМТ, забій головного мозку. Закритий перелом тім`яно-лобової кістки зліва. Закритий перелом ключиці зліва. Закритий перелом лівого плеча. Забій грудної клітини. Множинні садна обличчя, обох кистей. П/орбітальна гематома лівого ока. Госпіталізован у травматичне відділення;
-висновком експерта № 78 за меддокументами від 26.06.2018 року, відповідно до якого згідно даним історії хвороби у потерпілого ОСОБА_5 були такі тілесні ушкодження: уламковий перелом тем`яної кістки, лівої ключиці, множинні переломи ребер зліва, лівої лопатки, які утворились від дії тупих предметів якими могли бути виступаючі частини рухаємого автомобіля, можливо, у термін та за обставин, вказаних у ухвалі та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя;
-висновком експерта № 2/19-206 від 15.06.2018 року, згідно якого рульове керування автомобіля, що оглядається «КО 431 на шасі ЗИЛ 130 ЗНГ», р/н НОМЕР_1 на момент події перебувало в працездатному стані і яких-небудь несправностей, експлуатаційного характеру, які могли сприяти мимовільній втраті курсової стійкості автомобіля не виявлене. Гальмова система автомобіля, що оглядається «КО 431 на шасі ЗИЛ 130 ЗНГ», р/н НОМЕР_1 на момент події перебувала в працездатному стані і яких-небудь несправностей, експлуатаційного характеру, які могли сприяти мимовільній втраті курсової стійкості автомобіля не виявлене. Течія мастила з гідравлічної системи маніпулятора призвела до зниження тиску в системі що в свою чергу призвело до критичного зменшення сили що утримує та притискає вилку з страхувальним крюком до вантажної платформи автомобіля. Неналежне встановлення та фіксування водієм вилки маніпулятора в похідне положення та дія супутніх динамічних навантажень на стрілу в дорозі, таких як значні нерівності проїзної частини та коливання вантажної платформи автомобіля, могло призвести до самовільного опускання стріли маніпулятора в процесі руху автомобіля «КО 431 на шасі ЗИЛ 130 ЗНГ», р/н НОМЕР_1 ;
-висновком експерта №2/19-207 від 15.06.2018 року з технічної точки зору, у дорожній обстановці що склалася, водій автомобіля марки «КО 431 на шасі ЗИЛ 130 ЗНГ», р/н НОМЕР_1 ОСОБА_7 , для забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен був перед виїздом перевірити і забезпечити відповідний технічний стан механізмів спеціального транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення маніпулятора, відмовитись від керування автомобілем з маніпулятором, стан якого не відповідає технічним нормам експлуатації, не створювати своїми діями небезпеки для дорожнього руху, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою та під час початку опускання маніпулятора в процесі руху зупинити автомобіль, забезпечуючи безпеку дорожнього руху, тобто, діяти відповідно до вимог п.2.3 (а,б,г,д); п.31.1 ПДР України. У експертній практиці технічна можливість запобігання випадку ДТП визначається для водія того транспортного засобу, якому була створена небезпека для руху. Відповідний технічний стан маніпулятора та його установка в похідне положення перед початком руху автомобілю залежали від належних дій водія ОСОБА_7 , по його догляду. У даній дорожній ситуації водій автомобіля марки «КО 431 на шасі ЗИЛ 130 ЗНГ», р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , своїми діями невідповідними вимогам п.2.3 (а,б,д); п.31.1 ПДР України створив небезпеку для руху велосипедиста ОСОБА_5 , тому технічна можливість запобігання ДТП з боку водія автомобіля марки «КО 431 на шасі ЗИЛ 130 ЗНГ», р/н НОМЕР_1 ОСОБА_7 , в даній дорожній ситуації залежала від виконання ним вимог п.2.3 (а,б); п.31.1 ПДР України, виконуючи в сукупності які він мав в своєму розпорядженні технічну можливість запобігти наступ даної дорожньо-транспортної події, шляхом належної установки стріли маніпулятора в похідне положення перед початком руху, дотримання відповідного вимогам, технічного стану гідравлічної системи маніпулятора та своєчасної зупинки автомобіля в процесі початку самовільного опускання стріли маніпулятора в процесі руху автомобіля, уважно спостерігаючи за зміною положення стріли. З технічної точки зору, у причинному зв`язку з подією, що настала, перебувають дії водія автомобілю марки «КО 431 на шасі ЗИЛ 130 ЗНГ», р/н НОМЕР_1 ОСОБА_7 , якій у дорожніх умовах, що склалися, керував спеціальним автомобілем гідравлічна система стріли маніпулятора якого знаходився в невідповідному технічним вимогам стані, маючи можливість спостерігати за стрілою у процесі руху через праве дзеркало заднього огляду, не зупинив своєчасно автомобіль на початку самовільного опускання стріли маніпулятора до низу, що у свою чергу, привело до виникнення аварійної ситуації і її переростання в ДТП, - контактування стріли маніпулятора з велосипедистом ОСОБА_5 , тобто дії водія автомобілю «КО 431 на шасі ЗИЛ 130 ЗНГ», р/н НОМЕР_1 ОСОБА_7 , як невідповідні вимогам п.2.3 (а,б); п.31.1 ПДР України перебувають у причинному зв`язку з подією, що настала.
-копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вантажного сміттєвозу «КО 431 на шасі ЗИЛ 130 ЗНГ», р/н НОМЕР_1 , власником якого зазначено ОСОБА_8 ;
-копією договору оренди транспортних засобів від 24 січня 2018 року між орендодавцем ОСОБА_9 , який діє на підставі довіреності від ОСОБА_8 та орендарем МКП «Комунтранс» в особі директора ОСОБА_10 , предметом договору якого виступає автомобіль «ЗИЛ 130 ЗНГ», р/н НОМЕР_1 ;
-копією посвідчення водія ОСОБА_7 , згідно якого останній має право на керування автомобілями категорій А,В,С,Е;
-висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведеного 28.05.2018 року о 11 годинні 20 хвилин, ознак сп`яніння у ОСОБА_7 не виявлено;
-полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ 2645405 ПрАТ «СК АСКО ДС», строк дія якого зазначено з 13.03.2018 року до 12.03.2019 року, згідно якого МКП «Комунтранс» застраховано транспортний засіб «КО 431 на шасі ЗИЛ 130 ЗНГ», р/н НОМЕР_1 ;
-подорожнім листом № 0780 вантажного автомобіля МКП «Комунтранс» від 28.05.2018 року, згідно якого зазначено транспортний засіб «КО 431 на шасі ЗИЛ 130 ЗНГ», р/н НОМЕР_1 , водій ОСОБА_7 та зазначено участок № 12 ( вул. О.Тихого-звалище-сміття; пр. Ломоносова);
Суд оцінює зібрані докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Всі досліджені в судовому засіданні докази суд вважає належними, оскільки всі вони стосуються обставин скоєного злочину і мають значення для кримінального провадження; та допустимими, оскільки не встановлено порушень норм кримінально-процесуального закону під час їх збирання.
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, встановлених в судовому засіданні, доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким злочином, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Крім того, у відповідності до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №1423 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України, судом враховується не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених порушень правил безпеки дорожнього руху, його ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
При дослідженні особи обвинуваченого встановлено, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, працює водієм у МКП «Комунтранс», на обліках в лікаря нарколога та лікаря психіатра м. Дружківка, Донецької області не перебуває, за місцем роботи характеризується позитивно, за місцем мешкання характеризується посередньо, має постійне місце реєстрації та проживання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
Відповідно до досудової доповіді з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_7 , складеної Костянтинівським міськрайонним відділом філії ДУ «Центр пробації» в Донецькій області, рівень ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінується як низький. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_7 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. для окремих осіб).
При застосуванні обвинуваченому кримінального покарання, суд додержується вимог справедливості, закріплених в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно з частиною першою статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих.
При таких обставинах, суд вважає, що до обвинуваченого необхідно застосувати покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки вважає, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, і не знаходить підстав для застосування більш суворого покарання. При цьому суд не вбачає підстав для застосування відносно обвинуваченого додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами з огляду на те, що єдиним джерелом доходу обвинуваченого ОСОБА_7 є робота пов`язана із керуванням транспортними засобами, враховуючи при цьому думку прокурора. Крім того, зважаючи на думку сторони державного обвинувачення та потерпілого, висновку органу пробації, суд вважає за можливе застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, відповідно до ст. 50 КК України.
Під час досудового розслідування відповідно до ухвали слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 31.05.2018 року накладено арешт на автомобіль КО431 на шасі ЗИЛ 130 ЗНГ, номер шасі НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_8 , який відповідно до договору оренди транспортного засобу від 24 січня 2018 року перебуває в оренді МКП «Комунтранс» та велосипед «Україна», який належить ОСОБА_5 , який після набрання вироком законної сили необхідно скасувати на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України.
Питання про речові докази необхідно вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
Вирішуючи заявлений потерпілим ОСОБА_5 цивільний позов з уточненнями про відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами цивільного судочинства.
В обґрунтування заявлених позовних вимог потерпілим ОСОБА_5 зазначено, що у зв`язку із отриманою ним тяжкого тілесного ушкодження, його звичайний спосіб життя зазнав суттєвих змін, що впливає на нього негативно, разом з фізичними стражданнями він отримав також тяжку психологічну травму, переживав та переживає сильні душевні страждання, вказана травма порушила його плани на майбутнє.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її заподіяла, за наявності її вини.
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Згідно з роз`ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що викладені в п. 4 постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Відповідно до положень частини 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Положеннями частини 4 наведеної вище норми права передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. З огляду на положення частини 5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 3 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
У п. 9 згаданої вище Постанови Пленуму ВСУ зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, навівши відповідні мотиви.
В своїй позовній заяві потерпілий ОСОБА_5 обґрунтовує наявність моральної шкоди тим, що його здоров`я суттєво погіршилося, потребує ще довготривалого лікування, суттєво змінився спосіб його життя, переніс сильне нервове потрясіння. З даним ствердженням позивача суд погоджується та вважає, що в своїй позовній заяві потерпілий навів достатньо доводів для задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди.
Приймаючи до уваги встановлені при розгляді справи обставини: факт порушення обвинуваченим ОСОБА_7 Правил дорожнього руху під час виконання ним своїх трудових обов`язків, внаслідок чого була спричинено тяжке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_5 , суд вважає, що в результаті отримання тяжкого тілесного ушкодження потерпілим ОСОБА_5 , він безумовно отримав стрес, зазнав фізичних та душевних страждань., а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково у розмірі 100000 грн., що буде справедливим, виходячи з принципу розумності та справедливості, з урахуванням тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках потерпілого, час та зусилля необхідні для відновлення стану здоров`я, а також часу для відновлення нормального ритму життя та адаптації у суспільстві.
При цьому посилання представника цивільного відповідача на те, що МКП «Комунтранс» не є належним відповідачем не знайшло своє підтвердження під час розгляду справи, оскільки ОСОБА_7 під час скоєння ДТП перебував в трудових відносинах з МКП «Комунтранс», виконував свої трудові обов`язки згідно подорожнього листа. Також зазначений автомобіль перебував на достатніх правових підставах у користуванні МКП «Комунтранс», що підтверджується договором оренди від 24 січня 2018 року, полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ 2645405 ПрАТ «СК АСКО ДС», згідно якого МКП «Комунтранс» застраховано транспортний засіб «КО 431 на шасі ЗИЛ 130 ЗНГ», р/н НОМЕР_1 . Таким чином, суд вважає, що МКП «Комунтранс» є належним відповідачем.
Крім того, враховуючи, що потерпілим ОСОБА_5 при подачі позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2000 грн., відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у сумі 1000 грн.
Процесуальні витрати на залучення експертів відповідно до ст.ст. 122, 124 КПК України слід покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 .
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, на теперішній час відсутні підстави для його обрання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд, -
ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без позбавленням права керування транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Обов`язок нагляду за засудженим ОСОБА_7 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.
Стягнути з Міського комунального підприємства «Комунтранс» Костянтинівської міської ради на користь ОСОБА_5 100000 (сто тисяч) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з Міського комунального підприємства «Комунтранс» Костянтинівської міської ради на користь ОСОБА_5 витрати з оплати судового збору в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави у відшкодування витрат на залучення експертів (проведення судової авто технічної експертизи №2/19-207 від 15.06.2018 року - 858,00 грн.; проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу № 2/19-206 від 15.06.2018 року - 858,00 грн.) Загалом 1716 (одну тисячу сімсот шістнадцять) грн. 00 коп.
Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 31.05.2018 року на транспортні засоби: автомобіль КО431 на шасі НОМЕР_4 , номер шасі НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_8 , після набрання вироком законної сили та велосипед «Україна», який належить ОСОБА_5 - скасувати.
-автомобіль КО431 на шасі НОМЕР_4 , номер шасі НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_8 , та який відповідно до договору оренди транспортного засобу від 24 січня 2018 року перебуває в оренді МКП «Комунтранс» який переданий на зберігання представнику МКП «Комунтранс» ОСОБА_11 , вважати повернутим за належністю;
-велосипед «Україна» який переданий на зберігання ОСОБА_5 , вважати повернутим за належністю.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1