КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представник власника майна ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ТОВ «ЕН-АЙ-ЕС» на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 03 грудня 2018 року у кримінальному провадженні №0001203, -

ВСТАНОВИЛА:
Зазначеною ухвалою задоволено клопотання слідчого в ОВС другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, зокрема, предмети схожі на мобільні телефони, яке було вилучене з автомобіля « FIAT DOBLO», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким володіють та користуються посадові особи ТОВ «ЕН-АЙ-ЕС» та ТОВ «ЕН-АЙ-ЕС УКРАЇНА», та на майно, яке було вилучено під час проведення обшуку з 27.11.2018 року по 29.11.2018 року, за адресою: місто Київ, вулиця Скляренко Семена 9., зокрема, гроші,предмети, речі, документи.

В ухвалі слідчий суддя вказав, що клопотання органу досудового розслідування підлягає задоволенню, оскільки наявні достатні підстави вважати, що вказане майно є доказом кримінального правопорушення та підлягає можливій конфіскації майна, для забезпечення виконання завдань кримінального провадження, а тому його арешт необхідний, зокрема, і з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні №0001203.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах ТОВ «ЕН-АЙ-ЕС» просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання органу досудового розслідування. Апелянт вважає, що клопотання органу досудового розслідування та ухвала слідчого судді про арешт майна не відповідає вимогам КПК України, є необґрунтованим.

Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, апелянт зазначає, що слідчий суддя відповідно до положень статті 170 КПК України не врахував правової підстави для накладення арешту та належної мети для цього, зокрема можливості використання майна, як доказу у кримінальному провадженні чи можливості конфіскації майна в подальшому. Зазначає, що товариство не має жодного відношення до обставин, за якими здійснюється досудове розслідування, тому на її погляд відсутні правові підстави для накладення арешту, при цьому майно не відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Вказує апелянт на те, що в матеріалах відсутні посилання на докази, що підтверджували б те, що товар є контрафактним (відсутні будь які висновки експертів); імпорт є незаконним (у ТОВ «Ен-Ай-ЕС» наявні всі митні декларації по ввезеному товару, а також наявні документи, які підтверджують сплату всіх необхідних та обов`язкових митних платежів) На думку апелянта даний висновок слідчого судді про необхідність накладення арешту на майно є необґрунтованим та невмотивованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів провадження, Прокуратурою міста Києва проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001203, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.369, ч.3 ст.368, ч.3 ст.212 КК України. В межах зазначеного кримінального провадження орган досудового розслідування звернувся з клопотанням про накладення арешту на майно, зокрема, предмети схожі на мобільні телефони, яке було вилучене з автомобіля « FIAT DOBLO», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким володіють та користуються посадові особи ТОВ «ЕН-АЙ-ЕС» та ТОВ «ЕН-АЙ-ЕС УКРАЇНА», та на майно, яке було вилучено під час проведення обшуку з 27.11.2018 року по 29.11.2018 року, за адресою: місто Київ, вулиця Скляренко Семена 9., зокрема, гроші,предмети, речі, документи, посилаючись на те, що це потрібно з метою всебічного, повного та неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, збереження речового доказу.

Ухвалою слідчого судді клопотання було задоволене та накладено арешт на майно.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції, при цьому було вислухано доводи прокурора, досліджені матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вищезазначене майно, а саме з тих підстав, що воно відповідає критеріям, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України, що має місце в даному випадку. Крім того постановою органу досудового розслідування від 03 грудня 2018 року вищезазначене майно визнано речовими доказами.

Тому, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, користування, розпорядження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

На думку колегії суддів, в клопотанні органу досудового розслідування доведено наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, у відповідності до яких необхідно накласти арешт на майно, з метою його збереження, оскільки за матеріалами доданими до клопотання вилучені під час обшуків речі, документи можуть свідчити, у сукупності, про вчинення невстановленими особами кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.369, ч.3 ст.368, ч.3 ст.212 КК України, зокрема розмови та переговори щодо імпортованих товарів.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

За таких обставин, посилання апелянта на відсутність будь-яких правових підстав для накладення арешту на майно товариства ТОВ «ЕН-АЙ-ЕС» не може прийматися до уваги.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

З урахуванням викладеного, ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ТОВ «ЕН-АЙ-ЕС» без задоволення . При цьому колегія суддів враховує можливість товариства звернутись до слідчого судді районного суду в порядку ст. 174 КПК України для скасування арешту.

Керуючись ст.ст. 98, 100, 131, 132, 170- 174, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17 грудня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого в ОВС другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, зокрема, предмети схожі на мобільні телефони, яке було вилучене з автомобіля « FIAT DOBLO», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким володіють та користуються посадові особи ТОВ «ЕН-АЙ-ЕС» та ТОВ «ЕН-АЙ-ЕС УКРАЇНА», та на майно, яке було вилучено під час проведення обшуку з 27.11.2018 року по 29.11.2018 року, за адресою: місто Київ, вулиця Скляренко Семена 9., зокрема, гроші,предмети, речі, документи. - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ТОВ «ЕН-АЙ-ЕС». - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/158/2019 Категорія ст. 172 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_9
Доповідач - ОСОБА_1