Справа № 466/9388/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/335/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, тимчасово не працюючого, раніше судимого, останній раз:15.09.2016 року Галицьким районним судом м. Львова за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України,-

за участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10

за апеляційними скаргами захисників обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 18 грудня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 187 КК України - до 6 /шести/ років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 /чотирьох/ років 6 /шести/ місяців позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України до 4 /чотирьох/ років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 /семи/ років 6 /шести/ місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді 7/семи/років 6 /шести/ місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч. 5 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного обвинуваченому покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 15.09.2016 року та остаточно призначено покарання ОСОБА_6 у виді 8 (вісім) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою залишено без змін до вступу вироку у законну силу.

За вироком суду ОСОБА_6 , будучи особою, яка раніше вчиняла корисливі кримінальні правопорушення проти власності, зокрема засудженого 15.09.2016 року Галицьким районним судом м. Львова за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив умисні, корисливі кримінальні правопорушення.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 08.03.2017 року приблизно о 19 год. 30 хв., маючи умисел на заволодіння чужим майном (розбій), з метою власного збагачення, діючи повторно, протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки, і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, перебуваючи біля будинку по вул.Мазепи,11 у м. Львові, застосувавши фізичне насильство, небезпечне для життя та здоров`я, здійснив напад на потерпілу ОСОБА_9 , та шляхом ривка зірвав з її вух золоті сережки, чим заподіяв потерпілій збитків на загальну суму 4000 грн., з викраденим майном зник із місця вчинення злочину. Вказаними діями спричинив потерпілій ОСОБА_9 , згідно висновку судово - медичного експерта за №443 від 28.03.2017 року рубець в ділянці мочки правої вушної раковини з дефектом м`яких тканин які відноситься до легкого ступеня тяжкості з короткочасним розладом здоров`я.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфікуються за ч. 1 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_6 , 18.07.2017 року приблизно о 18 год.55 хв., перебуваючи у подвір`ї будинку по АДРЕСА_2 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), з метою власного збагачення, повторно, діючи протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки, і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, підійшовши до потерпілої ОСОБА_10 , яка знаходилась біля під`їзду вказаного вище будинку, шляхом ривка зірвав з її шиї золотий ланцюжок з підвіскою, чим спричинив потерпілій збитків на загальну суму 18000 грн., після чого зник з місця вчинення злочину.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфікуються за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_6 , 03.10.2017 року приблизно о 18 год. 20 хв., перебуваючи між першим та другим поверхом під`їзду будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , діючи з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, з метою власного збагачення, діючи повторно, протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки, і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, підійшовши до потерпілої ОСОБА_12 , шляхом ривка намагався зірвати з шиї останньої золотий ланцюжок, однак з причин, які не залежали від його волі свій умисел не довів до кінця, оскільки потерпіла ОСОБА_13 здійснила активну протидію протиправним діям обвинуваченого ОСОБА_6 , у зв`язку з чим останній не розпорядився майном.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфікуються за ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 186 КК України як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднаний із погрозою застосування насильства, який не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_6 , 27.10.2017 року, приблизно о 02 год. 39 хв., маючи умисел на заволодіння чужим майном (розбій), з метою власного збагачення, будучи особою, яка раніше вчинила розбій, 08.03.2017 року щодо потерпілої ОСОБА_14 , тобто діючи протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки, і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, перебуваючи біля будинку по АДРЕСА_4 , прикривши нижню частину обличчя светром з капюшоном, в який був одягнений, будучи на першому поверсі вказаного будинку, застосувавши фізичне насильство, небезпечне для життя та здоров`я, погрожуючи ножем, здійснив напад на потерпілу ОСОБА_15 , спрямувавши в її сторону ніж, який був сприйнятий потерпілою як реальна загроза для життя та здоров`я, після чого заволодів срібним хрестиком останньої та з викраденим майном зник, чим спричинив потерпілій збитків на загальну суму 300 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфікуються за ч. 2 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, та з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій.

Не погоджуючись з даним вироком захисники обвинуваченого ОСОБА_6 адвокати ОСОБА_11 , ОСОБА_8 подали апеляційну скаргу.

Захисник ОСОБА_11 в апеляційній скарзі просить змінити оскаржуваний вирок шляхом пом`якшення призначеного ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.187 КК України та призначити останньому у цій частині обвинувачення покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке призначити остаточним шляхом поглинення ним на підставі ст..70 КК України менш суворих покарань, призначених: за ч.2 ст.15-ч.2 ст.186 КК України 4 роки позбавлення волі; за ч.2 ст.186 КК України 4 роки 6 місяців позбавлення волі; за ч.1 ст.187 КК України 6 років позбавлення волі. Із застосуванням ч.5 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного обвинуваченому покарання за оскаржуваним вироком частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 15.09.2016р. та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. В іншій частині вирок залишити без змін.

Захисник ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 18 грудня 2017 року відносно ОСОБА_6 скасувати повністю та ухвалити новий вирок. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що на дату вчинення злочину, а саме події, що мала місце 08.03.2017р. та 18.07.2017р., 03.10.2017р. за які ОСОБА_6 притягнуто до відповідальності останній знаходився в іншому місці і фізично не мав можливості перебувати за адресою місця скоєння злочину. Вважає, що суд першої інстанції даний факт не дослідив через те, що обвинувачений був введений прокурором в оману, а також через неналежну якість надання правової допомоги захисника ОСОБА_6 . Крім того зазначає, що суд безпідставно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.2 ст.187 КК України, оскільки останній злочин не був вчинений повторно обвинуваченим. Також звертає увагу, що судом не враховано будь-яких пом`якшуючих обставин.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про заперечення апеляційних скарг, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на які підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 залишити без розгляду, потерпілих, які заперечили апеляційні скарги, обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, даючи пояснення, потерпіла ОСОБА_9 , під присягою, заперечуючи апеляційні скарги вказала, що обвинуваченого ОСОБА_6 вона впізнала по рисах обличчя, крім цього зазначила, що обвинувачений вибачався перед нею у суді першої інстанції, ствердила що злочин до неї скоїв саме він.

Допитана в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_10 , під присягою, заперечуючи апеляційні скарги вказала, що обвинуваченого ОСОБА_6 вона впізнала по статурі, обличчю, шкода їй не відшкодована, крім цього зазначила, що обвинувачений вибачався перед нею у суді першої інстанції, ствердила, що саме ОСОБА_6 зірвав з неї ланцюжок.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.187, ч.2 ст.186, ч.2 ст.15-ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну оцінку й навів у вироку, зокрема: поясненнями потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , оголошеними та перевіреними в судовому засіданні показаннями потерпілої ОСОБА_12 , висновком судово-медичної експертизи №433 від 28.03.2017 на 1 арк. (а.с.16), яким встановлено, що у потерпілої ОСОБА_14 виявлено рубець в ділянці мочки правої вушної раковини з дефектом м`яких тканин та відноситься до легкого ступеня тяжкості з короткочасним розладом здоров`я; протоколом пред`явлення для впізнання з фото таблицею на 5 арк. (а. с. 20-24), яким потерпілою ОСОБА_9 було опізнано обвинуваченого ОСОБА_6 ; протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицею на 9 арк. (а.с.27-35) за участю потерпілої ОСОБА_14 з метою перевірки і уточнення відомостей; протоколом пред`явлення для впізнання з фото таблицею на 4 арк. (а.с.49-52), яким потерпілою ОСОБА_12 було опізнано обвинуваченого ОСОБА_6 ;- протоколом проведення слідчого експерименту з фото таблицею на 8 арк. (а.с.53-60) за участю потерпілої ОСОБА_12 з метою перевірки і уточнення відомостей; протоколом пред`явлення для впізнання з фото таблицею на 5 арк. (а.с.76-80), яким потерпілою ОСОБА_10 було опізнано обвинуваченого ОСОБА_6 ; протоколом огляду місця подій від 27.10.2017 на 2 арк. (а.с.101-102);

- фототаблицею до огляду місця події на 4 арк. (а.с.104-107); постановою про визнання речовими доказами від 22.11.2017 на 1 арк. (а.с.109); висновком експерта №1717 від 27.10.2017 на 1 арк. (а.с.118), яким встановлено, що у потерпілої ОСОБА_15 виявлено крововилив та садна на слизовій оболонці ясен зубів на верхній щелепі зліва, що утворились від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею та відносяться до легкого тілесного ушкодження; протоколом пред`явлення для впізнання з фото таблицею на 5 арк. (а.с.139-143), яким потерпілою ОСОБА_15 було опізнано обвинуваченого ОСОБА_6 ;

- постановою про визнання речовими доказами на 1 арк. (а.с.146); протоколом пред`явлення речей для впізнання з фото таблицею на 7 арк. (а.с. 147-153), яким потерпіла ОСОБА_15 впізнає ніж за формою, загальним виглядом, та розміром; протоколом проведення слідчого експерименту з фото таблицею на 8 арк. (а.с. 154-161) за участю потерпілої ОСОБА_15 з метою перевірки та уточнення відомостей; протоколом проведення слідчого експерименту на 5 арк, СД диск 1 шт (а.с.185-190/1).

Суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив усі обставини справи в їх сукупності й відповідно до ст. 94 КПК України дав оцінку наведеним доказам, визнавши їх належними, допустимими, достовірними, а в сукупності достатніми для ухвалення обвинувального вироку.

З урахуванням наведеного колегія суддів визнає правильним висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.187, ч.2 ст.186, ч.2 ст.15-ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, і викладені в апеляційній скарзі доводи про незаконність судового рішення, неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, не бере до уваги як безпідставні.

У ході судового розгляду суд першої інстанції з`ясував усі обставини, які мали істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. На виконання вимог ст. 370 КПК України судом у вироку наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 187 КК України, то такі є безпідставними та правильних висновків суду не спростовують оскільки, обвинуваченим ОСОБА_6 раніше було вчинено розбій, а відтак його дій вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства (розбій), особою, яка раніше вчинила розбій.

Стосовно доводів сторони захисту про те, що протокол проведення слідчого експерименту від 23.11.2017 р. слід визнати недопустимим доказом, оскільки відсутній підпис захисника ОСОБА_11 , то відсутність підпису захисника не свідчить про недопустимість доказу, при цьому в суді першої інстанції, під час дослідження цього доказу, жодних клопотань з цього приводу заявлено не було.

Покликання в апеляційній скарзі захисника про те, що покарання призначене за ч.2 ст.187 КК України є надто суворим та не відповідає тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого є безпідставними виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання. Необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Покарання ОСОБА_6 призначене з дотриманням вимог ст.65 КК України, яке відповідає характеру тяжкості вчиненого злочину і даним про особу обвинуваченого.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу обвинуваченого, який раніше судимий.

Крім того, суд першої інстанції вірно на підставі ч. 5 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного обвинуваченому покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 15.09.2016 року та остаточно призначено покарання ОСОБА_6 у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Те, що події, які мали місце 08.03.2017р., 18.07.2017р., 03.10.2017р. за які ОСОБА_6 притягнуто до відповідальності останній знаходився в іншому місці і фізично не мав можливості перебувати за адресою місця скоєння злочину є безпідставними та спростовуються матеріалами кримінального провадження, зокрема показами потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , протоколами пред`явлення для впізнання з фото таблицею, згідно яких потерпілі опізнали обвинуваченого ОСОБА_6 та іншими доказами.

Також не заслуговують на увагу доводи про те, що ОСОБА_6 визнав вину у вчиненому з підстав тиску та залякування його працівниками органу досудового розслідування оскільки ні на досудовому слідстві, ні в ході судового розгляду справи ні обвинувачений, ані його захисник жодних скарг на дії органу досудового розслідування не подавали.

З урахуванням наведеного колегія суддів визнає правильним висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.187, ч.2 ст.186, ч.2 ст.15-ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, а викладені в апеляційній скарзі доводи про недоведеність його вини не бере до уваги як безпідставні.

Колегія суддів, вважає, що дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 187 КК України, оскільки така кваліфікація знайшла своє підтвердження за результатами судового слідства.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, допущено не було.

Апеляційна скарга не містять правових підстав для зміни чи скасування вироку.

З огляду на викладене колегія суддів визнає апеляційну скаргу необґрунтованою.

Вирок суду ухвалений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 18 грудня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційні скарги захисників обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_8 без задоволення.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання термін перебування під вартою з 27.10.2017 року по 04.02.2019 року з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги упродовж трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим з моменту вручення копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4