Справа № 300/376/19
Провадження № 1-кс/300/157/2019
У Х В А Л А

21.05.2019 р. смт. Воловець

Слідчий суддя Воловецького районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
Інші учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_3 ,
треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши клопотання прокурора Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури Закарпатської області радника юстиції ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за №0000100 від 04.05.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України,
встановив:
До Воловецького районного суду Закарпатської області надійшло клопотання прокурора Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури Закарпатської області про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000100 від 04.05.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України.
Клопотання мотивовано тим, що 03.05.2019 р. о 22.00 годині працівниками СРПП №2 Воловецького відділення поліції Мукачівського відділу поліції ГУ НП в Закарпатській області під час нагляду за безпекою дорожнього руху на території с. Н.Ворота Воловецького району Закарпатської області було зупинено автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21140» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , який під час перевірки пред`явив свідоцтво про реєстрацію вище зазначеного транспортного засобу серії НОМЕР_2 , яке викликало сумнів в його достовірності, а саме виникли сумніви в достовірності відомостей щодо номеру шасі даного автомобіля.
04.05.2019 відомості по даному факту було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000100, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.
У поданні зазначено, що під час огляду місця події 03.05.2019 р. транспортний засіб - автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21140» реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , мешканка АДРЕСА_1 , а фактичним користувачем ОСОБА_4 , мешканець АДРЕСА_1 , було вилучено та доставлено на майданчик затриманих транспортних засобів Воловецького відділення поліції Мукачівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, а також вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .
Постановою старшого слідчого СВ Воловецького ВП Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 від 04 травня 2019 року, тимчасово вилучене майно, зокрема, автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21140» реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво реєстрації транспортного засобу серії НОМЕР_2 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000100 від 04.05.2019 року.
Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про розгляд вказаного клопотання, її неявка не перешкоджає розгляду клопотання.
Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, проте надав заяву про розгляд клопотання без його участі, Просив в задоволенні клопотання відмовити, позаяк на автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21140» реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво серії НОМЕР_2 є всі документи, та відсутні підстави для кримінального переслідування.
Прокурор ОСОБА_3 подав до суду заяву про розгляд клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за №0000100 від 04.05.2019 року без його участі, тому на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не проводиться.
Перевіривши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається, крім інших підстав, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно вимог п.5 ч.2 ст. 173 КПК України суд повинен при розгляді клопотання про накладення арешту на майно врахувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчим суддею встановлено, що на підставі заяви власника ОСОБА_5 № 231161639 від 28.03.2019 року здійснювалася перереєстрація транспортного засобу марки «ВАЗ» моделі «21140» державний номерний знак НОМЕР_1 , на нового власника по договору укладеному в ТСЦ та у відповідності із випискою про підтвердження реєстрації та відсутності обмежень на вказаний транспортний засіб, доведено той факт, що підтверджено реєстрацію та відсутність обмежень автомобіля марки «ВАЗ» моделі «21140» реєстраційний номер НОМЕР_1 . Тобто, на автомобіль та свідоцтво реєстрації транспортного засобу є належні документи, а тому правових підстав для накладення арешту майна немає.
Прокурор у клопотанні не навів конкретних обставин і доказів, які підтверджують, що рухоме майно, на яке просить накласти арешт - легковий автомобіль марки "ВАЗ" моделі "211440", реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - є об`єктом кримінального правопорушення, чи може зберігати на собі сліди вчинення злочину, і що таке правомірно віднесено до речових доказів у кримінальному провадженні у розумінні ст. 98 КПК України.

Із матеріалів поданого клопотання вбачається, що у клопотанні не зазначеного про наявність жодного ризику, що передбачений абзацом 2 частини 1 статті 170 КПК України і вказував би на необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

З урахуванням вищенаведеного, враховуючи необхідність дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не може бути піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню, слідчий суддя приходить висновку, що прокурор не довів необхідність арешту майна, тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 170-172, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:
У задоволенні клопотання прокурора Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури Закарпатської області радника юстиції ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за №0000100 від 04.05.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України - відмовити.
Тимчасово вилучене майно, зокрема, транспортний засіб марки «ВАЗ» моделі «21140» реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво реєстрації транспортного засобу серії НОМЕР_2 повернути власнику ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканці АДРЕСА_1 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1