У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000364

за апеляційною скаргою прокурора - начальника Южноукраїнського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 , на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 березня 2017 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пересадівка Жовтневого району Миколаївської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий згідно ст. 89 КК України, та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Южноукраїнськ Миколаївської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимий;

- обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 27, п. 4 ч.2 ст. 115 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8 ,

захисники ОСОБА_9 , ОСОБА_10

обвинувачені ОСОБА_6

ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 березня 2017 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПК України виправдано за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 27, п.4 ч.2 ст. 115 КК України, через недоведеність вчинення ними кримінального правопорушення.

Вирішено питання про судові витрати та речові докази.

По даному кримінальному провадженню висловлена окрема думка судді ОСОБА_11 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 27, п. 4 ч.2 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.27, п.4 ч.2 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 11 років.

В ході апеляційного розгляду повторно дослідити наступні докази: допитати свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; висновок судово-медичної експертизи № 131 від 22.05.2015 р.; висновок судово-медичної експертизи №157 від 27.04.2015 р.; протоколи огляду місць події від 24.04.2015 р.; протоколи проведення слідчого експерименту з ОСОБА_7 від 21.05.2015 р. та ОСОБА_6 від 20.04.2015 р.; висновок дактилоскопічної експертизи № 524 від 02.06.2015 р.; висновки судово-імунологічних експертиз № 351 від 29.05.2015 р., № 347 від 27.05.2015 р., № 345 від 26.05.2015 р., № 91/ц від 03.06.2015 р., № 346 від 28.05.2015 р., № 350 від 29.05.2015 р., № 349 від 27.05.2015 р., № 348 від 27.05.2015 р., № 342 від 13.05.2015 р, № 343 від 30.04.2015 р., № 344 від 30.04.2015р.; висновки судово-психіатричних експертиз № 278 та № 277 від 05.06.2015 р.; матеріали, що характеризують обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор вважає, що вирок підлягає скасуванню у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Вважає, що судом порушено вимоги ст. ст.94, 370 КПК України.

Зазначає, що суд першої інстанції фактично виклав лише свої міркування із посиланням на певні норми законів, не проаналізував належним чином у сукупності всі докази обвинувачення та надав їм невірну оцінку. Наводить зміст показань обвинувачених, свідків та письмових доказів. Вважає, що наданими стороною обвинувачення доказами вина обвинувачених у вчиненні злочину повністю підтверджується.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 висунуте наступне обвинувачення.

23 квітня 2015 р. у вечірній час, точного часу в ході досудового слідства не встановлено, за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 зустрів раніше наглядно знайомих ОСОБА_14 та ОСОБА_6 , які сиділи в бесідці біля будинку за адресою: АДРЕСА_3 та вживали спритні напої.

В подальшому, ОСОБА_7 приєднався до вищевказаних чоловіків та почав з ними вживати спиртні напої. В ході вживання спиртних напоїв близько 23.30 год., більш точного часу в ході досудового слідства не встановлено, всі вказані особи зайшли до квартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , де мешкає ОСОБА_7 , та, піднявшись на 14 поверх, розмістилися на маршових сходах та продовжили вживати спиртні напої.

В ході вживання алкогольних напоїв близько 02.00 год. 24.04.2015 р., більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, між ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 з однієї сторони та ОСОБА_14 з іншої сторони, на грунті раптово виниклих неприязних відносин почалась словесна сварка, так як ОСОБА_6 вимагав від ОСОБА_14 повернення нібито викраденого ним мобільного телефону.

В свою чергу, ОСОБА_7 вступив в словесну сварку з ОСОБА_14 , так як останній почав висловлювати нецензурні слова в бік його покійного батька.

На ґрунті вказаного словесного конфлікту між вищевказаними особами а саме: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з одного боку та ОСОБА_14 з іншого боку почалась бійка, в ході якої ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , розуміючи, що об`єктом їх злочинного посягання є життя та здоров`я потерпілого, діючи умисно, групою осіб, почали завдавати удари руками та ногами ОСОБА_14 в область життєво важливого органу - голови та по тілу потерпілого.

В результаті бійки ОСОБА_7 , знаходячись на сходах 14 поверху, наніс удар правою рукою в голову ОСОБА_14 , від чого останній, стоячи до сходів спиною, впав на міжсходинковий проліт та вдарився головою об стіну. Однак, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , не звертаючи уваги, що з області голови потерпілого пішла кров, маючи умисел на незаконне протиправне позбавлення життя потерпілого, діючи у співучасті, з особливою жорстокістю та на протязі тривалого проміжку часу, продовжили наносити множинні удари по голові та тілу ОСОБА_14 , який лежав на підлозі та в цей момент їм ніякого опору не чинив.

В загальній кількості ОСОБА_14 було спричинено не менше 93-ох ударних впливів по різним частинам тіла, а саме: не менше 30 ударів в область життєво важливого органу - голови, не менше 8 ударів в область грудної клітини, не менше 7 ударів в область черевної порожнини, не менше 10 ударів в область правої верхньої кінцівки, не менше 8 ударів в область лівої верхньої кінцівки, не менше 13 ударів в область правої нижньої кінцівки, не менше 17 ударів в область лівої нижньої кінцівки.

В подальшому ОСОБА_7 , намагаючись витягти ОСОБА_14 на подвір`я будинку, почав стягувати його по маршових сходах до низу, тримаючи за ноги, де і залишив на 12 поверсі, після чого спільно з ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зникли. В результаті завданих тілесних ушкоджень ОСОБА_14 помер на місці.

Дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кваліфіковані стороною обвинувачення за ч.2 ст.27, п.4 ч.2 ст.115 КК України як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з особливою жорстокістю.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, заперечення обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які вважали, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як передбачено ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно вимогам п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку зазначаються у разі визнання особи виправданою - формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Проте, зазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Виправдовуючи обвинувачених, суд першої інстанції послався на показання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_15 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та на письмові докази: рапорт працівника поліції, витяг з ЄРДР, протоколи огляду місця подій від 24.04.2015 р., дані акту про застосування службової собаки від 24.04.2015 р., лікарське свідоцтво про смерть № 131 від 25.04.2015 р., висновок судово-медичного експерта № 131 від 22.05.2015 р., на дані протоколу огляду предмету від 27.04.2015 р., висновки судово-медичних експертиз (імунологічних, цитологічних та генетичних), на дані протоколу огляду місця події від 28.04.2015 р., заяви ОСОБА_6 від 24.04.2015 р., дактилоскопічну експертизу № 524 від 02.06.2015 р., висновок експерта № 157 від 27.04.2015 р.

На підставі цих доказів суд першої інстанції дійшов висновку, що вина обвинувачених у вчиненні злочину не доведена.

Разом з тим, суд першої інстанції навів зміст зазначених доказів, але не надав їм оцінку в їх сукупності. Крім того, дійшовши такого висновку, суд першої інстанції допустився суперечностей, які не усунені під час судового розгляду.

Так, обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в суді не заперечували, що саме вони вживали спиртні напої з потерпілим ОСОБА_14 спочатку на вулиці, а потім на 14 поверсі у під`їзді будинку за місцем проживання ОСОБА_7 .

ОСОБА_6 також пояснив, що з потерпілим виникла сварка, в ході якої він заподіяв два удари ОСОБА_14 в область правої щоки.

В свою чергу, обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що під час сварки ОСОБА_6 притиснув ОСОБА_14 до стіни та наніс два удари кулаком. Потерпілий вдарився потилицею об стіну і присів. Коли ОСОБА_6 пішов сходами донизу, він лишився з потерпілим, у якого з потилиці текла кров. Він взяв потерпілого за руку та ногу і тягнув потерпілого сходами з 14 до 12 поверху.

Ці пояснення обвинувачених залишилися поза увагою суду, і їм не надана оцінка у сукупності з іншими доказами. Зокрема, за наявності даних судово-медичної експертизи щодо характеру та значної кількості заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень, від яких настала смерть останнього, з урахуванням пояснень обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про те, що з потерпілим перебували саме вони, з огляду на показання обвинувачених, які не заперечували, що з потерпілим відбувалася сварка, під час якої ОСОБА_6 заподіяв останньому тілесні ушкодження, а ОСОБА_7 тягнув потерпілого по сходам з 14 на 12 поверх, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції про недоведеність вини обвинувачених є передчасними.

У мотивувальній частині вироку суд першої інстанції зазначив, що протоколи проведення слідчих експериментів від 21.05.2015 року (а.п.5-9 т. 2) із підозрюваним ОСОБА_7 та від 29.04.2015 року (а.п.11-15 т. 2) із підозрюваним ОСОБА_6 з додатками до них у вигляді дисків із відеозаписами їх проведення, в ході яких останні давали визнавальні показанні, які були покладені в основу висунутого їм обвинувачення, - є неналежними доказами.

Разом з тим, суд першої інстанції не зазначив, які саме дані містять ці протоколи слідчих дій, і чому ці дані не враховані при ухваленні судового рішення.

За такого, апеляційний суд позбавлений можливості перевірити правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також правильність правової оцінки встановлених обставин.

Апеляційний суд вважає, що оскаржуване судове рішення не можна вважати законним, обґрунтованим та вмотивованим.

З огляду на те, що суд першої інстанції не надав оцінки доказам, на які послався, апеляційний суд позбавлений можливості перевірити наведені в апеляційних скаргах доводи стосовно оцінки доказів.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції порушено вимоги ст. ст. 94, 370 КПК України, оскільки, пославшись та навівши у вироку зміст доказів, надані стороною обвинувачення, суд першої інстанції не надав їм належної оцінки та не мотивував, чому при ухваленні рішення не враховані ці докази.

З огляду на наведене, в даному кримінальному провадженні встановлені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, передбачені ч.1 ст. 412 КПК України. Враховуючи положення ст. 9 ч. 6 КПК України та порушення судом першої інстанції загальних засад кримінального провадження - верховенства права та законність (п. п. 1, 2 ч.1 ст. 7 КПК України), ухвалений вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Подана прокурором апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскільки містить вимоги про скасування вироку.

У зв`язку із скасуванням вироку з процесуальних підстав, судом апеляційної інстанції не перевіряються інші доводи апеляційної скарги. Але ж, під час нового розгляду належить ретельно перевірити усі доводи, наведені в апеляційній скарзі, дати на них вичерпну відповідь і ухвалити законне, обгрунтоване та справедливе судове рішення, навівши докладні мотиви його ухвалення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 410, 412, 415, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора - начальника Южноукраїнського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 березня 2017 року відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3