Ухвала

11 березня 2019 року

м. Київ
справа № 754/2231/17

провадження № 51-1149 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши матеріали провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 04 липня 2017 року,
встановив:
Захисник, порушивши питання про поновлення строку касаційного оскарження, звернувся до суду касаційної інстанції з питанням перевірки вказаного судового рішення у касаційному порядку.
Статтею 129 Конституції України передбачено, що насамперед забезпечується право на апеляційне оскарження судового рішення, а право на касаційне оскарження у визначених законом випадках та порядку.
Відповідно до правил ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії цього рішення.
Як вбачається із матеріалів провадження за скаргою, 04 липня 2017 року було проголошено ухвалу Апеляційного суду міста Києва. Однак із касаційною скаргою захисник звернувся до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду лише 28 лютого 2019 року (згідно з відміткою на конверті), тобто більше ніж через 1 рік і 4 місяці після закінчення строку касаційного оскарження.
Суть доводів захисника ОСОБА_4 у клопотанні зводиться до того, що засуджений ОСОБА_6 досі не отримав ухвали суду апеляційної інстанції від 04 липня 2017 року, перекладеної на узбецьку мову, оскільки українською мовою він не володіє. Крім того, ОСОБА_4 зазначає що він 03 лютого 2019 року уклав договір про надання правової допомоги засудженому ОСОБА_7 та лише 21 лютого 2019 року отримав копії судових рішень. Тому захисник вважає, що процесуальний строк ним пропущено з поважних причин.
Проте наведені доводи не можна визнати спроможними.
Згідно з приписами ч. 2 ст. 113 КПК процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК строк також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.
Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.
ОСОБА_4 , висловивши у клопотанні прохання про поновлення строку, вказав на те, що його підзахисний досі не отримав судового рішення узбецькою мовою, при цьому захисник не зазначив поважної причини, яка перешкодила йому особисто протягом передбаченого законом процесуального строку оскаржити судове рішення.
Крім того, як убачається з матеріалів провадження за скаргою, засуджений ОСОБА_6 мав захисника ОСОБА_8 , який не був позбавлений можливості у межах установленого ст. 426 КПК строку звертатися до Суду з касаційною скаргою, відповідною вимогам ст. 427 вказаного Кодексу.

Таким чином, прийнятних аргументів на підтвердження поважності причин, через які сторона захисту не мала об`єктивної можливості подати касаційну скаргу протягом установленого законом процесуального строку, в клопотанні не наведено, і правових підстав для його задоволення Суд не вбачає.
За таких обставин, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга захисника ОСОБА_4 підлягає поверненню особі, яка її подала.
Керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, Суд

постановив:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про поновлення строку касаційного оскарження ухвали Апеляційного суду міста Києва від 04 липня 2017 року щодо ОСОБА_5 відмовити, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вказане судове рішення разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_9 єва