ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/39/18 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - в порядку КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2018 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

з участю обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

його захисника - ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернопільського апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 01.11.2018 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання начальника відділення СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Тернопілmської місцевої прокуратури ОСОБА_8 та обрано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням заставу в сумі 36820 грн із покладенням на нього відповідних обов"язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України у випадку внесення такої.

Строк дії ухвали встановлено до 23 год. 59 хв. 21 грудня 2018 року.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, ОСОБА_6 підозрюється у тому, що 30.10.2018 року приблизно о 10.00 год під час перебування по АДРЕСА_2 , у нього виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Реалізовуючи який, 30.10.2018 року о 10.00 год, перебуваючи поблизу автомобіля ЗАЗ1102 «Таврія Нова», д.н.з. НОМЕР_1 , що був розміщений на паркові, що по вул..С.Будного 48, м.Тернопіль, переконавшись, що за ним ніхто не слідкує та його дії не будуть помічені сторонніми особами, він таємно з корисливих мотивів наблизився до вищезгаданого автомобіля та, відчинивши його багажне відділення, намагався викрасти з нього валізу з слюсарними інструментами вартістю 800 грн, однак, виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, не закінчив його з причин, що не залежали від його волі, оскільки в подальшому з викраденим майном був помічений та затриманий власником даного майна ОСОБА_10 .

За даним фактом внесено відомості до ЄРДР та розпочато кримінальне провадження №0003206 від 30.10.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

31.10.2018 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та вручено в порядку, передбаченому ч.1 ст.278 та ст.ст. 111,112 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Мотивуючи вимоги скарги тим, що слідчий суддя належним чином не обгрунтував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не навів достатніх підстав для обрання найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_6 , в достатній мірі не врахував стан здоров`я обвинуваченого, який потребує особливого лікування, а саме проведення високоактивної антиретровірусної терапії, яку в умовах СІЗО він отримати не може.

При цьому посилається на практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справах Ошурко проти України, Мельник проти України, Рівьєр проти Франції, де визначено, що ст.3 Конвенції зобов`язує державу захищати фізичну цілісність осіб позбавлених свободи, надаючи їм необхідну медичну допомогу.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного та захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів, прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обгрунтованою, перевіривши матеріали провадження за апеляційною скаргою, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що прокурором у судовому засіданні доведено обгрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що під сумнів не ставить і апелянт у поданій скарзі.

Існування ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу ним на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, вчинення інших кримінальних правопорушень слідчий суддя встановив виходячи з тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке йому загрожує у випадку визнання винним, обставин вчинення ним злочину, а також даних, які хараткризують його особу - незнятих та непогашених сумимостей, відсутності міцних соціальних звязків та роботи, що свідчить про підвищену його суспільну небезпеку як особи.

Неможливість застосування до ОСОБА_6 більш мяких запобіжних заходів суд обгрунтував наведеними вище обставинами, а також тим, що відсутність будь-яких джерел доходу, попередня багатоепізодна злочинна діяльність щодо скоєння умиснх корисливих злочинів проти вланості та підозра у скоєнні нового аналогічного злочину свідчить про те, що запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою не зможе запобігти настанню ризиків, встановлених ст. 177 КПК України.

За наслідками перевірки рішення слідчого судді колегія суддів вважає, що суд вірно, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, у відповідності до вимог ст. 177 КПК України, обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а також з дотриманням вимог ст. 196 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, ухвалив рішення про обрання відносно ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

А тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника підозрюваного немає.

Оцінюючи доводи сторони захисту про неправомірність застосування до ОСОБА_6 найбільш суворого запобіжного заходу зважаючи на його стан здоровя, то суд виходить з наступного.

Згідно ст. 49 Конституції України, кожен має право на охорону здоровя, медичну допомогу та медичне страхування, держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування.

Пунктом «д» ст. 6 Основ законодавства України про охорону здоров`я від 19.11.1992 р. №2801-XII передбачено, що кожний громадянин України має право на охорону здоров`я, що передбачає, у тому числі, кваліфіковану медичну допомогу, включаючи вільний вибір лікаря, вибір методів лікування відповідно до його рекомендацій і закладу охорони здоров`я.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» від 30.06.1993 р. №3352-XII, медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Гарантоване зазначеними нормами законодавства право осіб, узятих під варту, на охорону здоровя та належну медичну допомогу реалізується, зокрема, в Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України № 239/5/104 від 10.02.2012 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 лютого 2012 р. за № 212/20525 (далі Порядок).

Згідно п. 2.7 вказаного Порядку, якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи. Керівництво СІЗО організовує та забезпечує цілодобову охорону особи, узятої під варту, під час лікування у закладах охорони здоров`я відповідно до вимог нормативно-правових актів Міністерства юстиції, Міністерства охорони здоров`я.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що чинним законодавством гарантована та передбачена можливість надання особам, що перебувають під вартою, належної медичної допомоги та стаціонарного лікування в спеціалізованих закладах МОЗ з орієнтовного переліку, де керівництвом СІЗО забезпечується цілодобова охорона особи, узятої під варту.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 176, 179, 407, 422 КПК України, колегія суддів ,-

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 відмовити.

Ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 01.11. 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи