Справа № 359/6626/15-к
Провадження № 1-о/359/1/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 лютого 2019 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі суду присяжних:
головуючого судді ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , присяжних: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
при секретарі ОСОБА_6 ,
за участю прокурора ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_8 , та його захисника адвоката ОСОБА_9 , запасних присяжних ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
під час судового розгляду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Житомирською установою виконання покарань (№8), заяви засудженого ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Київського міського суду від 08.08.2000 року, ухваленого відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нижній Новгород (Російська Федерація), засудженого до довічного позбавлення волі,
розглянувши заяву судді ОСОБА_1 про самовідвід від 18.02.2019 року, -
В провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області знаходиться вищезазначена заява засудженого ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Київського міського суду від 08.08.2000 року.
Під час розгляду даної справи у судовому засіданні 18.02.2019 р. головуючий суддя ОСОБА_1 подав заяву про самовідвід, з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, мотивуючи її тим, що виходячи зі змісту клопотання засудженого ОСОБА_8 про визнання порядку проведення наради та прийняття ухвал в суді присяжних щодо клопотань сторони захисту, заявленого в судовому засіданні 6 лютого 2019 року, останній вважає, що з боку головуючого судді ОСОБА_1 вчиняються незаконні дії, які проявляються у його впливі на присяжних під час наради в ході вирішення клопотань сторони захисту як у залі судового засідання, так і в нарадчій кімнаті, що свідчить про явне перевищення влади і службових повноважень, що призводить до порушення гарантій незалежності і неупередженості суду присяжних, тобто є посяганням на інтереси суспільства і держави, на основи конституційного ладу. Крім того, в судовому засіданні, що відбувалося 6 лютого 2019 року, засуджений ОСОБА_8 почав висловлювати необґрунтовані, негативні вислови та критику в адресу головуючого ОСОБА_1 з приводу порушення останнім вимог КПК України в судовому засіданні 31.01.2019 року. Ці обставини, на думку головуючого ОСОБА_1 , викличуть у ОСОБА_8 сумнів в його неупередженості під час розгляду заяви останнього про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Київського міського суду від 08.08.2000 року. З метою усунення у сторони захисту сумнівів у його неупередженості, а також, у сприянні підтримці до зростанню довіри представників юридичної професії і сторін у справі до об`єктивності суддів та судових органів, суддя ОСОБА_1 вважав за необхідне, відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України, заявити собі самовідвід у вказаному провадженні з підстав, визначених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України.
Прокурор не заперечувала проти задоволення вказаної заяви головуючого судді ОСОБА_1 .
Адвокат ОСОБА_9 заперечувала проти задоволення заяви про самовідвід головуючого, зазначивши про його необґрунтованість та безпідставність.
Засуджений ОСОБА_8 також заперечував проти задоволення заяви про самовідвід головуючого, зазначивши, що обставини, які викликали б в нього сумніви в неупередженості чи безсторонності головуючого судді та відповідно виключали можливість участі судді ОСОБА_1 в розгляді даного провадження, відсутні.
Суд присяжних заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, вивчивши мотиви заяви про самовідвід головуючого судді ОСОБА_1 , приходить до наступного висновку.
Так, відповідно ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
При цьому п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України зазначаючи на наявність інших обставин, які можуть викликати обґрунтовані сумніви в неупередженості слідчого судді, судді або присяжного, і наявність яких в такому випадку законодавцем пов`язана із необхідністю задовольнити заяву про відвід або самовідвід судді, не розкриває самого поняття "інші обставини".
Тому, поняття "інші обставин, які викликають обґрунтовані сумніви у його неупередженості" є оціночними, їх використання залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та з`ясовує їх сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.
Пунктом 2.5 "Бангалорських принципів поведінки суддів" від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 № 2006/23, зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли би виникнути сумніви у неупередженості судді
Згідно п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень відносно сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, а саме: вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п. 1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 9 КПК України є обов`язковою для застосування під час здійснення кримінального провадження, при наданні оцінки безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспекти. Зокрема, у справах "Гаусшильдт проти Данії", "Мироненко і Мартиненко проти України", "П`єрсак проти Бельгії" зазначено, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.
Об`єктивний критерій безсторонності полягає в тому, щоб встановити, чи існували при розгляді справи факти, які ставлять під сумнів незалежність судді. Суб`єктивний критерій безсторонності полягає у відсутності упередженості або тенденційності в поведінці судді при розгляді конкретної справи ( п. 118 "Кіпріану проти Кіпру"; п. 30 "П`єрсак проти Бельгії"; п. 69 "Грівз проти Сполученого Королівства").
Також щодо суб`єктивної складової даного поняття у справі "Гаусшильдт проти Данії" вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При цьому, суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо нього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, його прихильностей чи уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчить про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі "Мироненко і Мартиненко проти України"). Зазначену позицію Європейського суду з прав людини підтримав і Верховний Суд України у справі № 5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01 березня 2012 року).
З тексту заяви про самовідвід головуючого судді ОСОБА_1 вбачається, що у своєму клопотанні засуджений ОСОБА_8 про визнання порядку проведення наради та прийняття ухвал в суді присяжних щодо клопотань сторони захисту, заявленого в судовому засіданні 6 лютого 2019 року, останній зазначив, що з боку головуючого судді ОСОБА_1 вчиняються незаконні дії, які проявляються у його впливі на присяжних під час наради в ході вирішення клопотань сторони захисту як у залі судового засідання, так і в нарадчій кімнаті, що свідчить про явне перевищення влади і службових повноважень, що призводить до порушення гарантій незалежності і неупередженості суду присяжних, тобто є посяганням на інтереси суспільства і держави, на основи конституційного ладу. Крім того, засуджений ОСОБА_8 в судовому засіданні 6 лютого 2019 року почав висловлювати необґрунтовані, негативні вислови та критику в адресу головуючого ОСОБА_1 з приводу порушення останнім вимог КПК України в судовому засіданні 31.01.2019 року.
В той же час ухвалою суду присяжних від 6 лютого 2019 року було розглянуто вищезазначене клопотання засудженого ОСОБА_8 , та залишено його без задоволення. Як вбачається зі змісту даної ухвали, суд присяжних прийшов до висновку, що доводи сторони захисту з приводу того, що наради суду присяжних як у залі судового засідання, так і в нарадчій кімнаті, під час розгляду, заявлених захистом клопотань, проводяться суддею ОСОБА_1 шляхом висловлення ним своєї позиції щодо бажаного для нього способу вирішення клопотання та з`ясування думки присяжних щодо підтримки ними позиції цього судді, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки ґрунтуються виключно на припущеннях сторони захисту. З цього приводу стороною захисту не було надано жодних доказів на підтвердження вказаних доводів.
Крім того, висловлення засудженого ОСОБА_8 з приводу порушення головуючим суддею ОСОБА_1 вимог КПК України в судовому засіданні 31.01.2019 року, є помилковими, оскільки не підтверджені жодним належним та допустимим доказом. У зв`язку з чим це може бути самостійною підставою для відводу головуючого у даному провадженні.
Ці обставини в сукупності свідчать про те, що наведені у заяві підстави не можна визнати такими, що виключають можливість участі головуючого судді ОСОБА_1 у даному провадженні за заявою засудженого ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Київського міського суду від 08.08.2000 року, оскільки вони не містять об`єктивних доказів фактичної наявності упередженості головуючого.
При цьому як засуджений ОСОБА_8 , так і його захисник адвокат ОСОБА_9 у судовому засіданні зазначили, що вони заперечують проти задоволення заяви про самовідвід головуючого, оскільки вони не вбачають з боку судді ОСОБА_1 під час судового розгляду справи будь-яких дій, що вказували на наявність обставин, які викликають обґрунтовані сумніви у його неупередженості та особистій зацікавленості в результатах розгляду даного провадження.
З огляду на вищевикладене, суд присяжних приходить до висновку, що причини заявлення головуючим суддею ОСОБА_1 самовідводу, є недостатніми для того, щоб піддати сумніву об`єктивність і неупередженість головуючого.
Крім того, у заяві про самовідвід суддею ОСОБА_1 не зазначено, що він якимось чином заінтересований у результаті розгляду справи, що на нього здійснювався вплив, є якісь зв`язки, прихильність чи упередженість до будь-кого зі сторін даного кримінального провадження.
Суд присяжних при прийнятті рішень діяв незалежно, виключно в межах закону, а тому дії головуючого судді ОСОБА_1 не можуть викликати сумніви в його неупередженості або викликати побоювання про сформування в нього певної думки щодо рішення в справі.
З огляду на викладене, заява судді ОСОБА_1 про самовідвід задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 75, 80, 376, 466, п. 8 Перехідних положень КПК України, суд присяжних
п о с т а н о в и в :
У задоволенні заяви про самовідвід судді ОСОБА_1 від 18.02.2019 року, - відмовити.
Ухвала суду присяжних окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду оголошено 21.02.2019 року.

Головуючий (без права голосу та підпису) ОСОБА_1
Суддя: ОСОБА_2
Присяжні: ОСОБА_3
ОСОБА_4
ОСОБА_5