Справа №295/3261/19
УХВАЛА
Іменем України

06.03.2019 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000753 від 29.08.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням, у якому просить скасувати арешт, який накладено на автомобіль марки Фіат Гранд Пунто р/н. НОМЕР_1 , яким ОСОБА_3 керувала та який належить ОСОБА_4 , мотивуючи клопотання тим, що автомобіль було вилучено ще 28.08.2018 року та у слідства було достатньо часу для проведення слідчих дій, отже у подальшому застосуванні арешту відпала потреба.
Заявник ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, у клопотанні про скасування арешту майна просила розглядати справу без її участі.
Слідчий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі та вказав, що протии задоволення клопотання заперечує, оскільки з автомобілем не проведено необхідні слідчі дії.
Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося у силу ч. 4 ст. 107 КПК України, якою передбачено, що у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ Житомирського районного відділення поліції Житомирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування № 0000753 від 29.08.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки 28.08.2018 року близько 20:30 год. на 159 км.+300 м. автодороги Київ-Чоп поблизу с. Березівка, Житомирського району, водій автомобіля Фіат Гранд Пунто р/н. НОМЕР_1 , гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рухаючись в напрямку м. Рівне поза межами пішохідного переходу здійснила наїзд на пішохода гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перетинав проїзну частину з права на ліво. Внаслідок ДТП пішохід гр. ОСОБА_6 , від отриманих тілесних ушкодженнь загинув на місці події. 28.08.2018р. о 22 год. 30 хв. в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди на автомобілі марки Фіат Гранд Пунто р/н. НОМЕР_1 виявлені пошкодження характерні для ДТП, а тому слідчим СВ ЖРВП ГУНП в Житомирській області вилучено автомобіль марки Фіат Гранд Пунто р/н. НОМЕР_1 , та поміщено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів ВЗА ГУНП в Житомирській області. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_2 автомобіль марки Фіат Гранд Пунто р/н. НОМЕР_1 належить ОСОБА_4 , яка прож. за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 29.10.2018 року накладено арешт на автомобіль марки Фіат Гранд Пунто р/н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 та тимчасово позбавлено власника, користувача (спадкоємців) вказаного вище майна можливості відчуження, розпорядження та використання вищевказаним майном.

Підставою накладення арешту стала необхідність забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Частиною 1 ст. 174 КПК України визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Отже, нормами КПК України визначені виключно дві підстави коли арешт майна має бути скасованим повністю або частково, якщо: відпали підстави його застосування; арешт було накладено необґрунтовано.
З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Слід зазначити, що слідчий суддя, на етапі проведення досудового розслідування, не виконує функції слідчого у провадженні, а лише забезпечує судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Враховуючи правову підставу для арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також те, що підставою арешту майна стало збереження речових доказів та те, що потреба у арешті автомобіля не відпала, оскільки не проведено слідчі дії, тому слідчий суддя вбачає за можливе частково задовольнити клопотання та частково скасувати арешт автомобіля, а саме в частині обмеження правомочності власника щодо володіння та користування майном.
Керуючись ст. ст. 98, 170 -174, 309 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задовольнити частково.
Частково скасувати арешт, накладений на підставі ухвали Житомирського апеляційного суду від 29.10.2018 року на автомобіль марки Фіат Гранд Пунто р/н. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_4 , а саме у частині обмеження правомочності власника та користувача щодо водоління та користування автомобілем.
Заборонити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії щодо відчуження та/або розпорядження транспортним засобом марки Фіат Гранд Пунто р/н. НОМЕР_1 .
Зобов`язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надавати безперешкодний доступ до транспортного засобу у разі необхідності проведення з використанням вказаного транспортного засобу будь-яких процесуальних, слідчих дій під час досудового розслідування в даному кримінальному провадженні.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя