Справа № 751/6825/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/179/19
Категорія - ч.2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового

засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_8 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 лютого 2017 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Чернігова, громадянина України, одруженого, працюючого, місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_10

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Новозаводського районного суду м.Чернігова від 28 лютого 2017 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України обвинуваченого ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку - 2 роки не вчинить нового кримінального правопорушення. На підставі ст.76 КК України, покладено на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази у кримінальному провадженні : автомобіль «ГАЗ-5312», р.н. НОМЕР_1 повернуто власнику; особисті речі: куртку, кофту, джинси, кепку, труси, ботинки, футболку, носки повернуто потерпілому ОСОБА_11 .

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 2905 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, 07.12.2015 року близько 17 години, ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «ГАЗ-5312», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в м. Чернігові по вул. Козацька, зі сторони проспекту Миру в напрямку вул. Інструментальна.

Рухаючись у вказаному напрямку, в районі буд. 20-а по вул. Козацька, водій ОСОБА_7 , проявивши необережність у формі злочинної недбалості , в порушення вимог п.п. 2.3 (б), 12.2, 12.3, 31.4, 31.4.1. Правил дорожнього руху, на технічно несправному автомобілі, з несправною гальмівною системою, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та її змінами, у темну пору доби, в умовах недостатньої видимості, під час виникнення небезпеки руху негайно не вжив заходів до зупинки транспортного засобу, в результаті чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_11 , який перетинав проїзну частину поза межами пішохідного переходу справа наліво відносно напрямку руху автомобіля «ГАЗ-5312».

В результаті наїзду, ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми з переломом кісток основи та склепіння черепу, забоєм головного мозку, субарахноідальним крововиливом, двобічними субдуральними гігромами, забійною раною, підшкірною гематомою потиличної області голови, саднами голови та обличчя; закритої травми грудної клітки з переломами 2-5 ребер зліва, лівобічним гемопневмотораксом; закритих переломів кісток лівої гомілки в середній третині зі зміщенням уламків, які згідно висновку експерта № 149 від 02.03.2016 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог пунктів Правил дорожнього руху, знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Своїми діями, що виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_11 тяжкі тілесні ушкодження, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду захисник обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на вирок місцевого суду, в якій просить його скасувати і закрити кримінальне провадження.

Вважає, що свідчення обвинуваченого, свідків, інші матеріали провадження не підтверджують висновки сторони обвинувачення. На його думку вирішальним був висновок судової автотехнічної експертизи від 01 березня 2016 року, який не підтверджує вини обвинуваченого. Враховуючи, що дослідженими в суді доказами доведено створення аварійної обстановки потерпілим, з врахуванням позиції ВСУ викладеної у Постанові від 05 листопада 2015 року по справі № 5-218кс15, кримінальна відповідальність обвинуваченого виключається через створення аварійної ситуації іншою особою. Вважає, що висновки суду викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Прокурор, не погодившись з вироком місцевого суду, також подав апеляційну скаргу в якій просить його скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним щодо особи обвинуваченого внаслідок м`якості. Просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. В решті даний вирок залишити без змін.

Вважає, що місцевий суд недостатньо оцінив ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких, його наслідки, тривале перебування потерпілого на лікуванні. Також не враховано, що обвинувачений вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, не зважаючи на доведеність його вини, заперечував порушення ним будь-якого пункту Правил дорожнього руху та вказував, що гальма в автомашині були в справному стані, у зв`язку з чим обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому відсутні. Окрім того, не призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами судом зовсім не мотивовано.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до висновку, що вони підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Вказаною нормою законодавства визначено право суду вийти за межі пред`явленого обвинувачення лише за умови, що це покращує становище обвинувачення, однак суд першої інстанції цього положення не дотримався.

Так, ОСОБА_7 висунуте обвинувачення за ч.2 ст.286 КК України, а саме в обвинувальному акті зазначено, що останній під час керування транспортним засобом проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та її змінами, у темну пору доби, в умовах недостатньої видимості, під час виникнення небезпеки для руху негайно не вжив заходів до зупинки транспортного засобу і скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_11 , чим грубо порушив вимоги п.п.2.3 (б), 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України, що перебувають у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди. З цього ж приводу ОСОБА_7 було оголошено підозру.

Разом з тим, суд першої інстанції встановив, що водій ОСОБА_7 крім зазначеного у обвинувальному акті, також допустив порушення п.п. 31.4,31.4.1. ПДР, а саме керував технічно несправним автомобілем, з несправною гальмівною системою, хоча такі порушення обвинуваченому органом досудового розслідування не інкримінувались і досудове розслідування з цього приводу не проводилось.

Таким чином, суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного вироку явно вийшов за межі пред`явленого обвинувачення, чим погіршив становище обвинуваченого.

Більше того, після перерахування доказів, які на думку суду першої інстанції свідчать про вину обвинуваченого у вчиненому, суд у вироку зробив висновок, що ці докази свідчать про те, що вибраний водієм автомобіля ГАЗ боковий інтервал при проїзді мимо нерухомого пішохода міг бути небезпечним, а застосувати екстрені гальмування водій не мав можливості, оскільки була несправною гальмівна система.

Однак, ні не дотримання інтервалу ні керування транспортним засобом з несправною гальмівною системою, органом досудового розслідування обвинуваченому не інкримінувалось.

Відповідно до ст. 370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Приймаючи рішення у даному кримінальному провадженні, суд першої інстанції прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_7 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, однак при цьому своє рішення належним чином не аргументував та не вмотивував, обмежившись лише перерахуванням доказів у кримінальному правопорушенні, не проаналізувавши їх належним чином. Зокрема, судом першої інстанції не надано оцінку показанням обвинуваченого та свідка ОСОБА_12 щодо того, що потерпілий хитнувся у напрямку автомобіля перед зіткненням, а також висновку судової автотехнічної експертизи щодо того, що необхідними умовами виникнення даної ДТП є невідповідність дій пішохода ОСОБА_11 вимогам п.4.7., 4.14 ПДР.

Статтею 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За таких обставин, виходячи зі змісту положень ст..411, 412 КПК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, при розгляді кримінального провадження, вийшов за межі пред`явленого обвинувачення, погіршивши становище обвинуваченого, належним чином не обґрунтував та не вмотивував прийняте рішення, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, що безумовно тягне за собою скасування вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, оскільки допущені порушення не можуть бути усунуті в суді апеляційної інстанції з огляду на вимоги ст..404 КПК України.

Відповідно до п.2 ст.415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому всі ці питання в повному обсязі необхідно вирішити суду першої інстанції при новому розгляді даного кримінального провадження, під час якого необхідно звернути увагу на обставини, викладені як у апеляційній скарзі захисника, зокрема стосовно висновку судової автотехнічної експертизи від 01 березня 2016 року, згідно якого умовами ДТП є невідповідність дій потерпілого правилам дорожнього руху, а причини ДТП не встановлені, так і скарзі прокурора про правильність чи неправильність застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 412, 415 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Новозаводського районного суду м.Чернігова від 28 лютого 2017 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4