УХВАЛА
(про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту)
Справа № 348/788/19
Провадження № 1-кс/348/582/19

16 травня 2019 року м. Надвірна
Слідчий суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Надвірнянської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , старшого слідчого СВ Надвірнянського ВП ГУНП ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Надвірнянського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Зугдіді, Республіки Грузія, без постійного місця реєстрації, жителю АДРЕСА_1 , на утримані одна малолітня дитина, з повною загальною середньою освітою, офіційно не працюючому, 25.03.2019 р. відносно нього до Надвірнянського районного суду скеровано обвинувальний акт за ч. 2 ст. 15, ч. З ст. 1 86 КК України, громадянину Грузії, підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Клопотання надійшло до суду 16.05.2019 р.

Суд перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000264 від 11.04.2019 року щодо кримінального провадження, у межах якого було подано клопотання, та, дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора ОСОБА_7 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий СВ Надвірнянського ВП ГУПН України в Івано-Франківській області, старший лейтенант поліції ОСОБА_8 звернувся в суд з клопотанням, погодженим з прокурором Надвірнянської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 .

В обгрунтування своїх вимог слідчий посилається на те, що слідчим відділенням Надвірнянського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000264 від 16.05.2018 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , стосовно якого обрано запобіжний захід у вигляді застави за вчинення тяжкого злочину, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, а повторно вчинив новий корисливий злочин, при наступних обставинах.

Так, 11.04.2019 р. близько 09 год. 00 хв. по вул. І.Франка в м. Надвірна Івано-Франківської області ОСОБА_5 , з корисливих спонукань, вирішив таємно заволодіти майном потерпілого ОСОБА_9 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх неправомірних дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, підійшов до автомобіля марки «Мерседес-Бенз Спрінтер», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_9 , який був припаркований на стоянні для автомобілів у м. Надвірна по вул. І.Франка, поруч із торговим центром «СІГМА» та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, знаходячись поблизу транспортного засобу відчинив пасажирські дверцята автомобіля, після чого проник в салон, звідки таємно викрав грошові кошти в сумі 70000 українських гривень, чим заподіяв ОСОБА_9 майнову шкоду на вказану суму.

Після вчинення крадіжки ОСОБА_5 з місця вчинення злочину окрився та розпорядився викраденим майном, а саме грошовими коштами на власний розсуд.

10 травня 2019 о 16 год. 49 хв. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , матеріалами з камер спостереження та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

В клопотанні слідчого зазначено, що на даний час існують ризики, які дають достатньо підстав вважати, що відносно підозрюваного ОСОБА_5 неможливо застосувати жоден із більш м`яких запобіжних заходів, а саме, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідка у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи викладене, а також те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вище вказаним ризикам, не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 , призведуть до продовження його злочинної діяльності, нададуть змогу переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також негативно вплинуть на об`єктивне розслідування кримінального провадження, слідчий просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор, а також слідчий підтримали дане клопотання та просили його задоволити.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечили щодо застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вважають клопотання необгрунтованим, послались на те, що органом досудового розслідування не вмотивовано наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і тому просили відмовити у задоволенні клопотанння слідчого, та вирішити питання обрання менш суворого запобіжного заходу, оскільки підозрюваний має постійне місце проживання, працює по тимчасових заробітках, одружений та має на утриманні неповнолітню дитину, тобто має міцні соціальні зв`язки. Крім того підозрюваний не ухиляється від слідства, з`являється на виклики слідчого, частково відшкодував завдану шкоду потерпілому. Крім того підозрюваний зазначив, що він не має наміру переховуватися від слідства чи суду, так само як і вчиняти інші злочини, так як він сприяв у розкриттю злочину, вину визнає. Просять обрати підозрюваному запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши думку сторін, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, слідчий суддя враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, § 219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції».

За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Як встановлено в судовому засіданні, підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, найтяжче покарання за яке передбачене у виді позбавлення волі на строк до 5 років.

В силу ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при визначенні запобіжного заходу (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та наданими до клопотання доказами, а саме: витягом з ЄРДР № 0000264 від 11.04.2019 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , матеріалами з камер спостереження та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

При цьому, слідчий суддя дослідивши додані до клопотання матеріали, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 КПК України (показання свідків, письмові докази та інші) свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, оскільки підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити правопорушення, прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів та отримані у порядку встановленому Кримінальним процесуальним Кодексом України.

Стаття 177 КПК України передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Разом з цим, ст. 178 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Відповідно до ст. 183 ч. 2 п. 4 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад пять років.

Приймаючи рішення про можливість обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд приймає до уваги, що відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Преценденте право Конвенції розробило чотири базових прийнятних підстави для відмови у звільненні особи з під варти:

-ризик, що особа, якій предявлено обвинувачення не зявиться на суді /дело Stogmuller против Austria/;

-ризик, що особа, якій предявлено обвинувачення у випадку звільнення прийме дії, направлені на перешкоджання віправленню правосуддя /дело Stogmuller против Austria/;

-ризик, що особа, якій предявлено обвинувачення, здійснить подальші правопорушення /дело Matznetter против Austria/;

-ризик, що особа порушить громадський порядок /дело Letellier против France/.

Доцільність тримання під вартою особи, яка підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, має оцінюватись в кожному випадку окремо у відповідності з її особливими характеристиками.

Тримання під вартою може бути виправдано в тому випадку, якщо існують конкретні ознаки того, що це дійсно вимагається виходячи з інтересів суспільства, які, незважаючи на презумпцію невиновності, переважують правило поваги особистої свободи /дело W. против Switzerland, судебное решение от 26 января 1993 года § 30/.

Оцінюючи ризик того, що підозрюваний може ухилятися від правосуддя, слідчий суддя приймає до уваги те, що підозрюваний має постійне місце мешкання на території Івано-Франківської області з 2016 року, по місцю проживання характеризується позитивно, одружений та має на утриманні малолітню дитину, тобто має міцні соціальні зв`язки. Крім того підозрюваний добровільно з`являється на виклики слідчого, визнав вину у вчиненому злочині, частково відшкодував завдану шкоду потерпілому.

Поряд з цим, суд приймає до уваги суспільний інтерес, обгрунтованість підозри, приймає до уваги тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, однак сама важкість та обставина притягнення до кримінальної відповідальності не може бути беззаперечною обставиною, яка свідчить про об`єктивну наявність ризиків визначених ст. 177 КПК України.

Таким чином в судовому засіданні не доведено, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

Також слідчий суддя вважає не доведеним ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки слідчим не зазначено, які саме речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, може знищити, сховати чи спотворити підозрюваний.

Ризик того, що підозрюваний вчинить інше кримінальне правопорушення чи продовжить кримінальне правопорушення у якому підозрюється, слідчий суддя вважає частково обгрунтованим, оскільки дійсно 25.03.2019 р. відносно підозрюваного ОСОБА_5 до суду скеровано обвинувальний акт за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України, що згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином. Однак такий ризик не може бути достатнім для обрання найбільш суворого запобіжного заходу.

Ризик впливу на свідка в даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що підозрюваний безпосередньо знайомий з свідком ОСОБА_10 . Однак такий ризик також не може бути достатнім для обрання найбільш суворого запобіжного заходу.

Слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором під час розгляду клопотання не надано достатньо переконливих доказів того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Враховуючи вище викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою як винятковий запобіжний захід, що застосовується винятково в разі неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, що надасть змогу запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, не може бути застосовано до підозрюваного, так як з урахуванням особи підозрюваного, обставин справи до нього може бути застосовані інші міри запобіжних заходів достатні для запобігання ризиків вказаних в клопотанні.

Крім цього, слідчий суддя вважає, що при розгляді клопотання, прокурором та слідчим не доведено наявність достатніх підстав, передбачених п. 3 ст. 194 КПК України, а саме неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання існуючих ризиків, зазначених у клопотанні.

Для запобігання встановлених ризикам слідчий суддя вважає можливим застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладенням на підозрюваного обов`язків відповідно до вимог ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Строк дії ухвали не може перевищувати двох місяців.
Слідчий суддя, зваживши всі обставини справи, вважає саме такий запобіжний захід для підозрюваного найбільш об`єктивним, розумним, співмірним, та таким, що не становитиме для підозрюваного надмірний тягар.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 176-178, 183-184, 186, 193-194, 196, 205, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Надвірнянського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зугдіді, Республіки Грузія, жителя АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк 60 (шістдесят) днів терміном до 14.07.2019 р. включно.

Відповідно до ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-цілодобово не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора;

-прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за межі України і в`їзд в Україну, зобов`язавши Управління ДМС України в Івано-Франківській області прийняти відповідний паспорт на зберігання.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою як особи, яка перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Дані зобов`язання застосовуються з дати винесення ухвали з 16.05.2019 р. до 14.07.2019 р. включно.

Порушення умов домашнього арешту має наслідком застосування грошового стягнення чи застосування більш суворішого запобіжного заходу.

Ухвала підлягає негайному виконанню Тисменицьким ВП ГУНП України в Івано-Франківській області.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1