Справа № 344/2259/19
Провадження № 1-кс/344/1351/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_3 , яке погодженого з прокурором у кримінальному провадженні - прокурором відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000141 від 07.02.2019,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, 08.02.2019 звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого покликався на те, що 07.02.2019 приблизно о 02 год. 50 хв. водій автомобіля марки Mazda 626 реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався проїзною частини автодороги, що по вул. Дружби у с. Смодна, Косівського району Івано-Франківської області у напрямку смт. Кути на заокругленій ділянці дороги у ліву сторону, не впорався із керуванням, виїхав за межі проїзної частини дороги праворуч, де допустив наїзд на бетонну основу рекламного щита. У результаті ДТП пасажир ОСОБА_5 від отриманих травм помер на місці події, а ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з отриманими тілесними ушкодженнями доставлений у лікувальний заклад.

За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000141 від 07.02.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Під час проведення огляду місця події 07.02.2019 вилучено автомобіль марки Mazda 626 реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким на час дорожньо-транспортної пригоди керував водій ОСОБА_6 , 1996 року народження, проживає с. Соколівка Косівського району, Івано-Франківської області.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки Mazda 626 реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить DENIEC BARBARA, KRAKOW PRASKA 612В.

У кримінальному провадженні згаданий транспортний засіб визнано речовим доказом, винесено клопотання про призначення інженерно-транспортної експертизи технічного стану транспортного засобу.

Слідчий подав суду заяву про розгляд клопотання без його участі, просив таке задовольнити.

Власник майна в судове засідання не з`явився, однак повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а згідно з ч. 2 - документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в ч. 1 цієї статті.

У відповідності до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Отже з метою збереження речових доказів вважаю вказаний захід забезпечення доцільним, співмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження, тому клопотання слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя-

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт з забороною на користування та розпоряджання автомобілем марки Mazda 626 реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким на час дорожньо-транспортної пригоди керував водій ОСОБА_6 , 1996 року народження, проживає с. Соколівка Косівського району, Івано-Франківської області, та який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить DENIEC BARBARA, KRAKOW PRASKA 612В.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1