В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" грудня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судд ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бухара, республіки Узбекистан, узбека, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працюючого санітаром ветеринарної служби з обробки птиці, МХП «Старінська» зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,
за участю учасників кримінального провадження
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , маючи на меті злочинний умисел на незаконне заволодіння автомобілем марки «Део Ланос» д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_7 . Так, 12 січня 2016 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Р. Окіпної, 10, ОСОБА_3 , з метою заволодіння вищезазначеним автомобілем уклав з чоловіком ОСОБА_7 ОСОБА_8 договір оренди даного автомобіля, при цьому отримавши від останнього в оренду автомобіль марки «Део Ланос» д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі від нього. Зокрема, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_3 не виконав умови договору оренди автомобіля, плату за його оренду не здійснював та розпорядився автомобілем, яким він незаконно заволодів на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 289 КК України, а саме незаконно заволодів транспортним засобом.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, та показав, що дійсно 12 січня 2016 року, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Р. Окіпної, 10 уклав з ОСОБА_8 договір оренди автомобіля «Део Ланос» д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2008 року випуску,оскільки мав на меті займатися пасажирськими перевозками, проте, не виконував умови даного договору, плату за його оренду не здійснював, оскільки не мав такої можливості, зокрема, розпорядився зазначеним автомобілем на власний розсуд.
Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: договором оренди автомобіля від 12.01.2016 року; протоколом огляду місця події від 23.03.2016 року; постановою про визнання речових доказів та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 24.03.2016 року та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та наведеними вище письмовими документами.
Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у незаконному заволодінні транспортним засобом, і тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 289 КК України.
Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому виду і міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є середньої тяжкості, конкретні обставини кримінального провадження, дані про ОСОБА_3 , а саме: під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем роботи характеризується позитивно.
Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого у вчиненому.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
На підставі викладеного, суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 289 КК України у виді штрафу. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових правопорушень.
Цивільний позов не заявлено.
Судові витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним за ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день постановлення вироку становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.
Цивільний позов не заявлено.
Судові витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
Речовий доказ у справі, а саме: автомобіль марки «Део Ланос» д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_7 залишити у власності потерпілої.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити ОСОБА_3 та прокурору.

С у д д я :