ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 658/4258/17
Номер провадження :11-кп/819/159/19 Головуючий в І інстанції : ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.115 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2019 року січня місяця 08 дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Секретар судового засідання: ОСОБА_5

З участю прокурора: ОСОБА_6

Захисника: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні в залі Херсонського апеляційного суду в режимі відеоконференції кримінальне провадженні, внесене до ЄРДР за №002130 від 03.09.2017, за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Бериславського районного суду Херсонської області від 18 вересня 2018 року щодо:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки колгоспу Терський, Будьонівського району, Ставропільського краю Російської Федерації, громадянки України, неодруженої, непрацюючої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,
в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_8 визнано винною та засуджено за ч.1 ст.115 КК України на 9 років позбавлення волі.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено у виді тримання під вартою. Початок строку відбування покарання рахувати з 03.09.2017 року.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави Україна витрати, пов`язані з проведенням: судово-медичної експертизи №264к від 11.09.2017 року 110 гривень 70 копійок; судово-імунологічної експертизи №227 від 19.10.2017 року 530 гривень; судово-імунологічної експертизи №228 від 19.10.2017 року 530 гривень; судово-цитологічної експертизи №150/ц від 19.09.2017 року 1729 гривень 06 копійок; судово-імунологічної експертизи №230 від 24.10.2017 року 530 гривень; судово-імунологічної експертизи №229 від 24.10.2017 року 530 гривень; судово-медичної експертизи №216к від 04.10.2017 року 2793 гривень; судово-психіатричної експертизи №565 від 12.10.2017 року 448 гривень 33 копійки.
Речові докази судом не досліджувались.
Вироком суду ОСОБА_8 визнано винною та засуджено за те, що вона 03 вересня 2017 року приблизно о 17 год. 40 хв., на ґрунті особистих неприязних стосунків, переслідуючи прямий умисел, направлений на протиправне позбавлення життя ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, бажаючи при цьому настання смерті ОСОБА_9 , керуючись мотивами помсти, знайденою на подвір`ї останньої дерев`яною палицею вибила скло одного з вікон будинку АДРЕСА_2 , після чого проникла до нього, де повторно використовуючи вказану дерев`яну палицю, скориставшись станом алкогольного сп`яніння потерпілої, завдала останній не менш ніж десять ударів у життєва важливий орган людини - по голові ОСОБА_9 , після чого уламком скла спричинила пошкодження статевих органів та органів черевної порожнини, чим спричинила, відповідно до висновку експерта СМЕ № 216к від 04.10.2017 року, тілесні ушкодження, які по ступеню тяжкості і механізму спричинення розділяються на різні групи, в тому числі колото-різане поранення проміжності з пошкодженням по ходу ранового каналу прямої кишки, судинних сплетінь прямої кишки, піхви, задньої і передньої стінок сечового міхура, що супроводжувалися гострою крововтратою, від яких 03.09.2017 року о 19.37 годині настала смерть ОСОБА_9 в автомобілі швидкої допомоги під час доставлення до лікарського закладу.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції обвинувачена та її захисник подали апеляційні скарги, в яких:
- обвинувачена ОСОБА_8 вважає, що суд невірно кваліфікував її дії за ч.1 ст.115 КК України.
В обґрунтування своєї апеляції посилається на те, що в судовому засіданні вона визнала свою вину, але не за ч.1 ст.115 КК України, а за ч.2 ст.121 КК України. Крім того, в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 пояснювали, що 03.09.2017 року вранці вони прийшли до ОСОБА_12 , якого не було вдома, двері відчинила його дружина ОСОБА_13 , вона була побита і сказала, що її побив чоловік, а свідок ОСОБА_14 пояснила, що від ОСОБА_15 дізналася, що вона побила потерпілу. Пізніше стало відомо, що о 19.37 годині потерпіла померла. Умислу на вбивство потерпілої у неї не було, вона лише завдала ОСОБА_16 тілесні ушкодження внаслідок яких остання померла. Свою вину за ч.2 ст.121 КК України визнає повністю, щиро розкаюється, наміру вбивати потерпілу у неї не було.
Просить суд врахувати, що вона перебувала в стані душевного хвилювання та пом`якшити покарання.
- захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_7 вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню внаслідок невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неповноти судового розгляду та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи.
В обґрунтування своєї апеляції посилається на те, що під час допиту в судовому засіданні обвинувачена вину в скоєнні злочину, передбаченому ст.116 КК України, визнала повністю, пояснила, що ініціатором бійки була потерпіла ОСОБА_9 , яка її ображала та принижувала, вона втратила контроль, так як перебувала у стані сильного душевного хвилювання, чим заподіяла потерпілій тілесні ушкодження. Коли покидала будинок потерпіла була жива, розмовляла з нею. Позбавляти ОСОБА_9 життя вона намірів не мала. Але суд не взяв до уваги свідчення обвинуваченої та зазначив у вироку, що сторона захисту не надала доказів, які могли б дати суду можливість кваліфікувати дії обвинуваченої за ст.116 КК України, так як за висновком судово-психіатричної експертизи № 565 від 12.10.2017 року під час вчинення злочину у обвинуваченої не було будь-якого тимчасового хворобливого розладу душевної діяльності, вона могла усвідомлювати свої дії і керувати ними, з чим він не погоджується.
В судовому засіданні свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 пояснили, що 03.09.2017 року вони бачили потерпілу ОСОБА_16 , яка була побита та пояснила, що її побив чоловік через ревнощі. Свідок ОСОБА_17 пояснив, що коли він прибув за місцем проживання ОСОБА_18 , потерпіла була жива та стогнала і коли її забирала швидка допомога остання була жива.
Висновком судово-медичної експертизи № 264-к від 11.09.2017 року у обвинуваченій ОСОБА_19 ( ОСОБА_20 ) були виявлені тілесні ушкодження, які могли бути спричиненні 03.09.2017 року під час бійки з потерпілою ОСОБА_21 .
Крім того, суд не прийняв до уваги доводи сторони захисту, що тілесні ушкодження групи «б», «в», «г», «д», «е», «ж», згідно висновку судово-медичної експертизи № 216к від 04.10.2017 року, були заподіяні чоловіком ОСОБА_18 через ревнощі, на що вказували в судовому засіданні вищевказані свідки, при цьому суд безпідставно у вироку зазначив, що саме обвинувачена ОСОБА_8 заподіяла тілесні ушкодження вказаної групи.
В судовому засіданні сторона захисту зазначала, що у випадку якщо суд не дійде висновку, що обвинувачена ОСОБА_8 скоїла злочин в стані сильного душевного хвилювання, її дії належить кваліфікувати за ч.2 ст.121 КК України, на що суд не звернув уваги та виніс незаконний вирок.
Крім того, під час судового розгляду сторона обвинувачення не надала на дослідження будь-які речові докази по справі, чим порушила вимоги ст.ст.85,86,89,105 КПК України, а без їх дослідження, як додатків до протоколів, суд безпідставно визнав допустимими похідними ряд доказів.
Також вважає, що суд не дотримався вимог ч.4 ст.374 КПК України, не зазначив у вироку строк та порядок набрання ним законної сили, порядок отримання вироку та не прийняв рішення щодо речових доказів. Крім того, вважає, що судом порушені вимоги ч.3 ст.376 КПК України.
Просить вирок Бериславського районного суду Херсонської області від 18 вересня 2018 року скасувати, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, - закрити, так як не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та апеляційну скаргу обвинуваченої, прокурора, який вважав апеляції захисника та обвинуваченої безпідставною, вислухавши сторони в судових дебатах, які залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла до наступного.
Як вбачається зі змісту апеляційних скарг захисника та обвинуваченої ОСОБА_8 , вона свою вину у вчиненні злочину, за які її засуджено не визнавала, посилаючись на те, що умислу на вбивство потерпілої ОСОБА_9 не було, перебувала у стані душевного хвилювання.
Ретельно перевіривши ці доводи, колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на наступне.
Свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. ст. 115 України, суд зробив на підставі доказів, досліджених та оцінених ним із дотриманням вимог чинного кримінального процесуального законодавства, про що у вироку навів докладні мотиви згідно зі ст. 374 КПК України.
Вина обвинуваченої у вчиненні вказаного злочину підтверджується доказами, дослідженими та перевіреними судом, яким надана належна юридична оцінка, зокрема:
-з показів свідка ОСОБА_10 вбачається, що він є співмешканцем ОСОБА_8 02 вересня 2017 року ОСОБА_22 застала його з ОСОБА_23 , «спіймала на гарячому», вони з ОСОБА_24 посварилися. Вранці 03 вересня 2017 року ОСОБА_19 розповідала, що побилася з ОСОБА_13 , казала що остання її обзивала, вони билися кулаками і ногами. Пізніше приїхали працівники поліції і забрали їх у райвідділ.
-свідок ОСОБА_11 підтвердив, що 03 вересня 2017 року вдома бачив ОСОБА_16 і вона була побита, казала що бив її чоловік. Того ж дня ОСОБА_8 казала, що побилася з ОСОБА_16 , напевне вибила їй зуби.
-з показів свідка ОСОБА_14 вбачається, що 03 вересня 2017 року вона разом з ОСОБА_22 були на роботі, близько 16-00 години повернулися, ОСОБА_8 вирішила піти до ОСОБА_25 , пошукати там ОСОБА_26 . Через 10-15 хвилин прийшла ОСОБА_8 , розповіла що побила ОСОБА_16 , просила піти з нею подивитись, але вона відмовилася. Пізніше ОСОБА_8 пішла туди сама, повернулася, сказала що приїхала поліція.
-свідок ОСОБА_17 підтвердив, що 03.09.2018 року близько 17-00 годин йому зателефонував директор, щоб він з`їздив до будинку ОСОБА_18 , бо хтось там б`є вікна. Він зайшов на подвір`я ОСОБА_18 , через розбите вікно почув стогін у будинку. Вік викруткою відчинив двері, зайшов у будинок, наліво у кімнаті на підлозі лежала жінка, була лише у футболці, вся в крові, вона хрипіла. На підлозі бачив скло з вікна і розбиту пляшку. Він викликав поліцію, швидку, зачинив двері і чекав на їх приїзд.
-свідок ОСОБА_27 підтвердив, що 03.09.2018 року донька йому сказала, що в сусідки через город хтось б`є вікно. Близько 17-00 годин він побачив жінку, це була обвинувачена ОСОБА_19 , яка була одягнена у джинсові шорти, жовто-білу футболку, гумові тапки, палкою розбила вікно. Вона залізла через вікно у веранду, пробула там близько 15-20 хвилин, вийшла через двері.
- рапортом від 03.09.2017 року, з якого вбачається, що 03.09.2017 року о 19 год. 40 хв. до ЧЧ Каховського ВП надійшло повідомлення від медсестри приймального відділення Каховської ЦРЛ про те, що 03.09.2017 року близько 19 год. 37 хв. при доставленні до Каховської ЦРЛ з діагнозом «відкрита ЧМТ» в автомобілі швидкої допомоги померла ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканка АДРЕСА_3 .
- протоколом огляду місця події від 03.09.2017 року та додатками до нього (план-схема), згідно якого було оглянуте місце події - територія домоволодіння АДРЕСА_2 . З протоколу огляду вбачається, що середня нижня частина вікна без скла, в рамі стирчать уламки скла. Осип битого скла безладно лежить на бетонній доріжці під вікном. На підвіконні осип битого скла, круглі плями схожі на кров, під вікном зправа також пляма схожа на кров. У кімнаті на дивані простирадло, яке просякнуте речовиною, схожою на кров. На подушці брики речовини, схожої на кров. Також на підлозі 6 фрагментів скла. Посередині кімнати ковдра, яка залита плямами, схожими на кров. Біля дивана на полу уламок скла розбитого дзеркала зі слідами речовини, схожої на кров. В господарчій будівлі, що розташована з боку городу будинку сусідів по АДРЕСА_4 виявлена дерев`яна палиця зі слідами обробки, на якій виявлені сліди, схожі на кров. В ході огляду місця події було виявлено та вилучено сліди рук на 7 відрізках, змиви речовини бурого кольору, уламок скла дзеркала, дерев`яна палиця. (а.158-169).
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.10.2017 року, згідно якого ОСОБА_27 вказав на ОСОБА_8 як жінку, яка 03.09.2017 року розбила скло та залізла до будинку АДРЕСА_5 .Поділля (а.175-177).
- висновком судово-медичної експертизи №216к від 04.10.2017 року, згідно якого у потерпілої ОСОБА_9 , 1988 року народження виявлені тілесні ушкодження, колото-різана рана № 1 в області промежини, забій головного мозку, крововилив під м`яку мозкову оболонку, м`які покриви голови з боку їх внутрішньої поверхні, травматична ампутація верхніх центральних різців, забиті рани, синці та садна на голові,локальні переломи 7,8 ребер зліва між лопаткою і задньою пахвовою лінією, 10 ребра зліва по середній пахвовій лінії, 11 ребра зліва по задній пахвовій лінії.Тілесні ушкодження групи "а" заподіяні гострим предметом, що володіє колючо- ріжучою дією, не виключено, осколком склавідноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя. Тілесні ушкодження групи "б" заподіяні від ударів тупими предметами, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя.Між заподіяння тілесних ушкоджень групи "а" і настанням смерті пройшов проміжок часу, який вираховується від декількох хвилин, до декількох десятків хвилин.Смерть настала від колото-різаного поранення проміжності, з пошкодженням по ходу ранового каналу прямої кишки, судинних сплетінь прямої кишки, піхви, задньої і передньої стінок сечового міхура, що супроводжувалися гострою крововтратою.(а. 209-212).
Вищезазначені показання учасників судового провадження погоджуються як між собою, так і з письмовими матеріалами провадження, які стали належними доказами вини та правильності кваліфікації дій ОСОБА_8 саме за ч.1 ст. 115 КК України.
Таким чином, колегія суддів уважає доводи обвинуваченої та її захисника ОСОБА_7 про недоведеність винності ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення такими, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи, оскільки суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив всі докази кримінального провадження в їх сукупності, визнав їх належними та допустимими, перевірив надані органом досудового розслідування докази та дійшов обґрунтованого та вмотивованого висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Доводи, які викладені в апеляційній скарзі аналогічні доводам захисника та обвинуваченї ОСОБА_8 під час судового розгляду в суді першої інстанції і вони не спростовують висновок суду, викладеного у вироку.
Доводи захисника ОСОБА_7 щодо можливості кваліфікувати дії обвинуваченої за ст.116 КК України, а так само доводи обвинуваченої ОСОБА_8 щодо квваліфікації її дій за ст. 121 ч. 2 КК Україним є необгрунтованими. Вони спростовуються матеріалами кримінального провадження, яким суд першої інстанції дав належну оцінку. Ці доводи щодо правильної кваліфікації дій обвинуваченої перевірялися в ході судового розгляду кримінального провадження.
Колегія суддів вважає, що локалізація заподіяних тілесних ушкоджень, їх кількість свідчать про те, що обвинувачена діяла зі значною силою, спричиняючи колото-різані та інші рани у життєво важливі органи потерпілої, з прямим умислом та усвідомлювала наслідки своїх дій і вони були направлений саме напозбавлення життя потерпілої ОСОБА_9 .
Крім того,висновок судово-психіатричного експерта №565 від 12.10.2017 року, згідно якого ОСОБА_8 психічними захворюваннями не страждала і не страждає. У період часу, що цікавить слідство, у неї не було будь-якого тимчасового хворобливого розладу душевної діяльності, тоді могла усвідомлювати свої дії і керувати ними( а.218-220) спростовує доводи захисника, що обвинувачена ОСОБА_8 скоїла злочин в стані сильного душевного хвилювання.
Суд першої інстанції належним чином оцінив доводи сторони захисту про перебування ОСОБА_8 в стані сильного душевного хвилювання, навівши докладні мотиви про критичну оцінку цих показань.
Неспроможним є посилання ОСОБА_8 своєї апеляційної скарги на вчинення нею злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК, а не ч. 1 ст. 115 КК України.
Так, розмежування складів злочинів, передбачених ст. 115 та 121 ч. 2 КК здійснюється за суб`єктивною стороною.
Злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК належить до категорії складних злочинів. Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується двома формами вини: умислом (прямим/непрямим) щодо заподіяння тяжкого тілесного ушкодження і необережністю щодо настання смерті потерпілого (похідні наслідки). При цьому винний усвідомлює можливість настання похідного наслідку в результаті настання первинного.
Специфіка умисного вбивства полягає в його суб`єктивній стороні: воно має місце лише при умисній формі вини. В зв`язку з цим суд першої інстанції ретельно дослідив докази, що мають значення для встановлення змісту і спрямованості умислу.
Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин злочину, зокрема враховувати знаряддя та спосіб його вчинення, кількість, характер і локалізацію поранень, причини припинення злочинних дій та ін.
Суд першої інстанції цих вимог дотримався належним чином.
Довроди апеляційної скарги захисника, що під час судового розгляду сторона обвинувачення не надала на дослідження будь-які речові докази по справі, чим порушила вимоги ст.ст.85,86,89,105 КПК України, а без їх дослідження, як додатків до протоколів, суд безпідставно визнав допустимими похідними ряд доказів є безпідстаними.
Так, в ході досудового розслідування речові докази, які були вилучені під час огляду місця подіївід 03.09.2017 року, слідчим були вилучені, визнані речовими доказами та зафіксовані в протоколі 7 відрізках, змиви речовини бурого кольору, уламок скла дзеркала, дерев`яна палиця.
Судом першої інстанції було досліджено вказаний протокол огляду місця події та дана йому належна оцінка. При цьому клопотання зі сторони захисту щодо дослідження речових доказів не надходило, а також в апеляційній скарзі захисника не наведено яким чином зазначене може вплинути на встановлені в суді фактичні обставини та недоведеність вини обвинуваченої ОСОБА_8 .
Доводи захисника про те, що судом порушено вимоги ч.4 ст.374, ч.3 ст.376 КПК України, не зазначив у вироку строк та порядок набрання ним законної сили, порядок отримання вироку та не прийняв рішення щодо речових доказів є надуманими.
На думку колегії суддів вироку суду першої інстанції відповідає вимога ст.374 КПК України в ньому зазначено строк і порядок набрання вироком законної сили та його оскарження, порядок отримання копій вироку та інші відомості.
В подальшому, захисник ОСОБА_7 та обвинувачена ОСОБА_8 реалізували своє право на оскарження вироку в апеляційному порядку.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів достовірність доказів та були підставами для скасування або зміни вироку не встановлено.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обвинуваченій ОСОБА_8 призначене покарання в межах санкції частин статті, за яким її засуджено. Приймаючи таке рішення суд керувався вимогами ст.ст. 50, 65 КК України та навів обґрунтування, які належить вважати достатніми.
Зокрема, покарання є таким, що відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України та п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" №7 від 24.10.2003 року, без порушення правил його призначення, з огляду на ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченої, характеризуючи данні, обтяжуючі та пом`якшуючі обставини, а також усі обставини справи, і яке є необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
За вказаних обставин доводи апеляційних скарг обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_7 не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційного розгляду вищевказаного кримінального провадження, у зв`язку з чим їх апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 407, п. 4 ч. 1 ст. 408, п. 3 ч. 1 ст. 409, 419 КПК України колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги захисника адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Бериславського районного суду Херсонської області від 18 вересня 2018 року щодо ОСОБА_8 , без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, але вона може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

(підпис) (підпис) (підпис)
Судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно
Суддя Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2