Справа № 191/3762/18
Провадження № 1-кс/191/3/19
У Х В А Л А
іменем України

10 січня 2019 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

скаржника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове заяву ОСОБА_4 про відвід прокурора ОСОБА_3 ,-

В С Т А Н О В И В:
Заявник ОСОБА_4 , звернувся до суду зі скаргою, мотивуючи свої вимоги тим, що прокурор Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , як процесуальний керівник по кримінальному провадженню № 0000981, неналежно виконує свої функції по керівництву досудового розслідування, крім того умовив прокуратуру області подати апеляційну скаргу з метою дискредитації законного рішення судді ОСОБА_5 .
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення відводу, оскільки здійснено всі можливі заходи, встановлено місце вчинення злочину, яке знаходиться на тимчасово окупованій території, що ускладнює здійснення досудового слідства та отримання доказів. Відповідно до вимог ст. 36 КПК України слідчому були надані вказівки, щодо об`єктивного з`ясування обставин справи, була направлена постанова про проведення процесуальних дій на іншій території. На підставі викладеного просив відмовити в задоволенні клопотання про відвід.
В судовому засіданні скаржник скаргу підтримав та просив задовольнити.

Суд, заслухавши скаржника, думку прокурора, який вважає, що немає підстав для задоволення скарги, розглянувши матеріали скарги та кримінального провадження, дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 5 ст. 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим. Для відводу прокурора необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.
Відповідно до ст.77 КПК України прокурор, слідчий не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Під час розгляду заяви про відвід не знайшли підтвердження факти та підстави заявленого відводу прокурору, оскільки відвід не вмотивований та не обґрунтований, відсутні аргументи, докази, які підтверджують наявність підстав для відводу, обставини, які були покладені в основу клопотання та передбачені ст. 77 КПК України- відсутні.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності має визначатись для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретної особи, тобто чи виявляла ця особа упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності, (рішення у справах «Фей проти Австрії», та «Веттштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі потрібно визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).
Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі Веттштайна).
Викладені висновки Європейського суду з прав людини вважаю за можливе застосувати в даному випадку стосовно прокурора як учасника кримінального провадження.
Статтею 36 КПК України визначено, що прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Враховуючи викладене вважаю, що заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав відводу, що передбачені вищевказаними нормами КПК України, оскільки вказана заява фактично містить власні припущення особи, яка подала заяву.

Таким чином вважаю, що судом не встановлено порушень закону з боку прокурора, тому що прокурор, вступивши у цивільну справу, за свою ініціативою, згідно ч.3 ст. 56 ЦПК України наділений правом на апеляційне оскарження судового рішення. Тому, заява ОСОБА_4 , щодо відводу прокурора не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.77, 207, 208, 303-307 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_4 про відвід прокурора ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000981.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1