Справа № 617/1605/18
Провадження № 1-кп/636/662/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2018 року

Колегія суддів Чугуївського міського суду Харківської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора Чугуївської місцевої прокуратури ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чугуєва обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000702, внесеному 24 липня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченому п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, -

в с т а н о в и ла :
В провадженні суду надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченому п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

В ході досудового слідства обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 21 грудня 2018р.

Прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу обраного відносно обвинувачених, оскільки є достатньо підстав та ризиків, що обвинувачені можуть переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Прокурор рахує необхідним продовжити обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що забезпечить явку обвинувачених до суду, і запобігає вчиненню іншого кримінального правопорушення і вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків.

Вислухавши прокурора, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які заперечували проти продовження строків тримання його під вартою посилаючись на хворобу обвинуваченого, та просили змінити на домашній арешт з підстав захворювання на гепатит С і запалення легенів та не підтвердження ризиків, зазначених прокурором, ОСОБА_7 та його захисника, які заперечували проти продовження строку тримання під вартою посилаючись на хворобу обвинуваченого та відсутність обґрунтування ризиків на які посилається прокурора, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора у повному обсязі з наступних підстав.

Суд, розглядаючи питання доцільності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання обвинувачених під вартою, враховуючи, що рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, приходить до наступного: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, відповідальність за вчинення якого, у разі визнання їх винуватими, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі. Але на думку суду навіть обґрунтоване звинувачення у вчиненні злочину в даному випадку не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинувачених, а тому при вирішенні вказаного клопотання, крім наявності ризиків, встановлених при обранні запобіжного заходу, передбачених ч. 1 п. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України і які не відпали на теперішній час, суд на підставі наданих матеріалів кримінального провадження оцінив в сукупності всі обставини, в тому числі і: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винними у вчинені злочину, якого вони обвинувачуються; вік та стан здоров`я обвинувачених; те, ще ОСОБА_6 раніше засуджений за вчинення злочину проти життя та здоров`я людини і знову обвинувачується у вчиненні злочину проти життя людини; ОСОБА_6 має не зняту та не погашену судимість, раніше вчиняв злочини насильницького характеру, перебуваючи на волі вони можуть незаконно впливати на свідків, які проживають разом з обвинуваченим ОСОБА_6 в одному населеному пункті, або зможуть перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також можуть вчинити інший злочин чи продовжити злочин, у якому обвинувачуються; обвинувачений ОСОБА_7 не має місця реєстрації, а проживає у гуртожитку; те, що обвинувачені ніде не працюють, не одружені, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків.

Крім того, згідно результатів тестування проведеного обвинуваченим ОСОБА_6 про наявність антигенів вірусу гепатиту В. та С, відомості про хворобу обвинуваченого не вказані у результатах, однак вказано, що для постановки діагнозу результати досліджень, отримані в лабораторії, вимагають консультації та висновку лікаря.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу суд враховує обставини кримінального провадження, практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З огляду на це, інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків і їх належну поведінку, а також запобігти спробам переховування від суду та вчиненню іншого кримінального правопорушення.

Що стосується посилання обвинуваченого та його захисника на стан здоров`я обвинуваченого та наявність в нього тяжких захворювань, які унеможливлюють його тримання під вартою, суд звертає увагу на те, що будь-яких об`єктивних даних, які б вказували на неможливість утримання ОСОБА_6 під вартою за станом здоров`я чи потреби в отриманні медичної допомоги суду не надано, як і не надано доказів щодо погіршення стану здоров`я ОСОБА_6 , потреби пройти курс лікування в закладі охорони здоров`я. Також слід зазначити, що питання надання медичної допомоги обвинуваченим, що утримаються під вартою врегульовано спільним наказом №239/5/104 від 10.02.2012 року Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України, яким затверджено Порядок взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту. В тому числі даним порядком визначено, що медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО. У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз вирішується питання про направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я. Тобто, питання переведення до медичного закладу закритого типу, для надання необхідної медичної допомоги (обстеження) вирішується відповідно до встановлено порядку.
Враховуючи викладене, а також те, що обвинувачені обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину скоєного проти життя особи, суд вважає за неможливе встановити заставу.

Керуючись ст.ст. 176-179, 183, 184, 193-198, 331, 350, 369-372 КПК України, колегія суддів -

п о с т а н о в и л а :
Клопотання прокурора Чугуївської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу обраного відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задовольнити. В задоволенні клопотань обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх захисників ОСОБА_8 і ОСОБА_9 відмовити.

Продовжити обвинуваченим ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 60 днів до 18 лютого 2019 року включно.
Копію ухвали направити до ДУ «Харківський слідчий ізолятор» - для негайного виконання.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий підпис

Судді