Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
26 лютого 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі засідань Рівненського апеляційного суду апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 15 листопада 2018 року у кримінальному провадженні №0000374 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, -

встановила :

Цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с.Шпанів Рівненського району Рівненської області та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого 11.12.2012 року вироком Рівненського міського суду за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 900 гривень (штраф не сплачений),

-визнано винуватим і засуджено за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання:

-за ч.2 ст.185 КК України 2 роки позбавлення волі;

-за ч.3 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, остаточне покарання визначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - 3 роки позбавлення волі.

Вирок Рівненського міського суду від 11.12.2012 року за ч.1 ст.185 КК України, яким ОСОБА_6 призначено покарання 900 гривень штрафу (штраф не сплачений) вирішено виконувати самостійно, відповідно до положень ст.72 КК України.

Крім того, судом вирішено долю речових доказів у провадженні.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 засуджено за те, що він, будучи судимим, на шлях виправлення не став і вчинив новий умисний, корисливий злочин проти власності. Так, 23 березня 2018 року приблизно о 21 год. 30 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи на законних підставах в житловому будинку ОСОБА_7 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно з корисливих мотивів, з метою власного матеріального збагачення, з кухні даного будинку таємно викрав матеріальні цінності належні ОСОБА_7 на загальну суму 505 гривень 86 копійок.

Крім того, 24 березня 2018 року, приблизно о 18 год. 00 хв., ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно з корисливих мотивів, з метою матеріального збагачення, через незамкнені на замок двері, шляхом їх відкриття, проник у середину житлового будинку ОСОБА_8 , що за адресою АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав матеріальні цінності належні ОСОБА_8 загальною вартістю 456 гривень 87 копійок.

Також, 25 березня 2018 року, приблизно о 21 год. 00 хв., ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно з корисливих мотивів, з метою матеріального збагачення, через незамкнені на замок двері, шляхом їх відкриття, проник у середину житлового будинку ОСОБА_8 , що за адресою АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав матеріальні цінності загальною вартістю 1213 гривень 15 копійок.

Крім того, 25 березня 2018 року, приблизно о 05 год. 00 хв., ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно з корисливих мотивів, з метою матеріального збагачення, шляхом злому вхідних дверей, проник у середину житлового будинку ОСОБА_7 , що за адресою АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав матеріальні цінності загальною вартістю 705 гривень 68 копійок.

Також, 25 березня 2018 року, приблизно о 06 год. 00 хв., ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно з корисливих мотивів, з метою матеріального збагачення, через незамкнені на замок двері, шляхом їх відкриття, проник у середину житлового будинку ОСОБА_8 , звідки таємно викрав матеріальні цінності, загальною вартістю 680 гривень 19 копійок.

Не погодившись із вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 оскаржив судове рішення в апеляційному порядку.

У апеляційній скарзі, обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи кваліфікацію його дій та доведеність винуватості у вчиненому злочині, вважає призначене йому вироком суду покарання несправедливим через надмірну суворість. Вважає, що при призначенні покарання повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують. На думку апелянта, суд недостатньо врахував наявність обставин що пом`якшують йому покарання у вчиненому визнання вини, сприяння у досудовому розслідуванні, оскільки він давав детальні та послідовні показання, а також просить врахувати, що потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 претензій до нього не мали.

Просить вирок суду в частині призначення покарання змінити та призначити більш м`яке покарання.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 який підтримав апеляційну скаргу та просив призначити йому більш м`яке покарання, заперечення прокурора ОСОБА_5 проти апеляційних вимог обвинуваченого, прохання прокурора залишити вирок суду в силі, як законний і обґрунтований, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.
Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, за вказаних у вироку обставин, ґрунтується на досліджених в порядку ч.3 ст.349 КПК України у судовому засіданні доказах і сторонами не оспорюється.

Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України (таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно) та за ч.3 ст.185 КК України (таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та поєднане з проникненням у житло) є вірною.

У відповідності до вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно з ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.
Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
Зазначені вимоги закону судом виконані належним чином.
Так судом враховано відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого.
До пом`якшуючих вину обставин, суд обґрунтовано відніс щире каяття обвинуваченого у вчиненому, його активне сприяння у розкритті злочину.
На думку колегії суддів, суд прийшов до правильного висновку про можливість призначення обвинуваченому мінімального покарання у виді позбавлення волі передбаченого санкцією інкримінованої йому статті КК України - 3 роки позбавлення волі за ч.3 ст.185 КК України (передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років), а також покарання у межах санкції інкримінованої ч.2 ст.185 КК України 2 роки позбавлення волі (яка передбачає покарання у виді арешту в межах від трьох до шести місяців, або більш тяжкі види покарання у виді обмеження волі на строк до 5 років, або позбавлення волі на той самий строк).
Виходячи з наведеного підстав для призначення обвинуваченому ще м`якшого покарання з підстав надмірної суворості такого, як стверджує обвинувачений у апеляційній скарзі - колегія суддів не знайшла.

Таким чином, вимоги апелянта про призначення більш м`якого покарання, на думку колегії суддів є такими що не підлягають до задоволення.

Покликання апелянта, на недостатнє врахування судом встановлених обставин які пом`якшують покарання, а також відсутності обставин, які обтяжують йому покарання, як підстав для пом`якшення призначеного покарання є безпідставними, оскільки, такі обставини належно враховані судом при обранні та призначенні достатнього для перевиховання та виправлення обвинуваченого покарання. Зокрема, суд належно врахувавши у сукупності, як наявність обставин що пом`якшують покарання обвинуваченому, так і не встановлення обставин які покарання обтяжують, оцінивши тяжкість вчинених злочинів, а також особу обвинуваченого який не вперше притягується до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів та не став на шлях виправлення і знову вчинив умисні корисливі злочини.

Крім того, колегія суддів дає оцінку і тому, що обвинувачений вчинив п`ять епізодів злочинної діяльності, в тому числі з проникненням у житло потерпілих, при цьому раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливого злочину, покарання у виді штрафу за яким не сплачено.
Таким чином, визнаючи ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України та призначаючи покарання згідно санкції інкримінованих статей закону, суд першої інстанції дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального законів, які визначають кваліфікацію дій винної особи та регулюють питання щодо наведення доказів на підтвердження встановлених ним обставин.

На думку колегії суддів, призначене обвинуваченому місцевим судом покарання є справедливим, відповідає тяжкості вчинених ним злочинів та його особі. Обране покарання є достатнім для виправлення та запобігання скоєння обвинуваченим нових злочинів.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду, зазначене у ній на думку колегії суддів не є підставами, в порядку ст.409 КПК України, для зміни вироку, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.376,404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 15 листопада 2018 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді :

__________ ____________ ____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3