Справа № 159/3866/18
Провадження № 1-кп/159/55/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді - ОСОБА_1

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

потерпілого - ОСОБА_6

законних представників неповнолітнього

потерпілого - ОСОБА_7 , ОСОБА_8

представника потерпілого адвоката ОСОБА_9

представника ювенальної превенції - ОСОБА_10

представника служби в справах дітей

виконкому Ковельської міської ради - ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі кримінальне провадження №0000964, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.05.2018 року, яке надійшло до суду з обвинувальним актом відносно

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк, Волинської області, українця та громадянина України, з середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за тією ж адресою, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, -

про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення(злочину), передбаченого ч.1 ст.122 КК України, -

в с т а н о в и в :

30.04.2018 року близько 17 години ОСОБА_4 знаходячись на сходинковій площадці між п`ятим та шостим поверхами в під`їзді багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 умисно наніс один удар рукою в праве вухо малолітнього ОСОБА_6 , чим спричинив останньому середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді травматичного розриву барабанної перетинки справа.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) не визнав та показав наступне. В квітні 2018 року він повернувшись близько 17 години з роботи додому в квартиру АДРЕСА_3 , готував вечерю, коли саме в домофон почали телефонувати не відомі особи з пропозицією придбати холодильник. Він відмовився та просив більше не телефонувати до нього в квартиру, однак, йому продовжували дзвонити в домофон, після чого він вийшовши на балкон своєї квартири побачив біля під`їзду підлітків, які голосно сміялись та знаходились поряд з домофоном. Він сказавши, щоб вони припинили такі свої дії і більше не дзвонили до нього, попередив, що вийде до них. Однак, коли він зайшов в квартиру, йому продовжили ще кілька разів дзвонити на домофон з тими ж пропозиціями, все це тривало близько 30 хвилин. Після цього він вийшов з квартири та побачив, що вказані особи на його думку, це були підлітки розбіглись і частина з них забігла в під`їзд сусіднього будинку. Він, запитавши у якогось чоловіка, куди побігли вказані хлопці, зайшов за ними в під`їзд сусіднього будинку, де між п`ятим та шостим поверхами побачив потерпілого, який сидів на сходах. Він схопив ОСОБА_6 за грудки та стряхнув його, запитавши для чого вони таке роблять, на що потерпілий попросив вибачення та сказав, що більше такого не робитиме. Після цього він вийшов з під`їзду, а ОСОБА_6 залишався в під`їзді. Настоює на тому, що будь-яких ударів потерпілому він не наносив, звідки в останнього таке тілесне ушкодження йому не відомо, заявлений до нього цивільний позов не визнав.

Не зважаючи на не визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , вина останнього у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) повністю доведена дослідженими судом доказами у даному кримінальному провадженні.

Так, малолітній потерпілий ОСОБА_6 показав суду наступне. 30 квітня 2018 року він разом зі своїми друзями ОСОБА_13 та ОСОБА_14 гуляли в дворі будинку, де неподалік проживають та почали дзвонити в домофон під`їзду сусіднього будинку АДРЕСА_4 . Дзвонили кілька разів у квартиру АДРЕСА_5 , вибравши таку квартиру навмання та не знаючи хто саме в ній проживає, просили відчинити двері в під`їзд, оскільки хотіли зайти до свого товариша ОСОБА_15 , до якого дзвонили в квартиру АДРЕСА_6 , але ним ніхто не відповідав. Двері в під`їзд ним не відчинили, вони продовжували дзвонити в квартиру АДРЕСА_5 , та незадовго з вказаної квартири вибіг якийсь чоловік, вони утрьох почали від нього тікати в під`їзд сусіднього дев`ятиповерхового будинку. ОСОБА_16 та ОСОБА_17 встигли забігти на верхні поверхи, а його наздогнав господар квартири, який накричав на нього та вдарив рукою в праве вухо, після чого пішов. Коли до нього спустились ОСОБА_16 і ОСОБА_17 , він повідомив друзям про те, що ОСОБА_4 , якого він раніше не знав, вдарив його у праве вухо і що йому дуже болить це вухо. У подальшому він повідомив про те, що трапилось своїй мамі, вухо продовжувало сильно боліти і вони звернулись до лікаря і він проходив тривалий курс лікування.

Крім показів потерпілого вина обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) підтверджена і показами свідків та письмовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Так, свідок ОСОБА_18 підтвердив суду, що навесні 2018 року він разом з друзями ОСОБА_13 та ОСОБА_19 гуляли в дворі неподалік власного будинку та подзвонили в домофон під`їзду в сусідньому будинку по АДРЕСА_7 , в квартиру навмання, та говорили певні одні й ті ж слова, а саме пропонували купити холодильник, фактично бавилися таким чином. Власник тієї квартири в яку вони таким чином кілька разів телефонували вибіг з під`їзду, вони почали тікати та забігли в під`їзд сусіднього житлового багатоквартирного будинку. Він та ОСОБА_16 встигли забігти на верхні поверхи, а ОСОБА_20 той чоловік наздогнав і вдарив у вухо. Самого нанесення удару він особисто не бачив, однак, коли вони з ОСОБА_21 спустились до потерпілого, той сидів на сходах та тримався за вухо, сказавши, що дядько вдарив його у вухо і в нього сильно заболіло вухо. При цьому, бачив, що вухо у потерпілого сильно почервоніло. Також свідок вказав на обвинуваченого в залі судового засідання як на особу, яка і побігла за ними в під`їзд будинку та від якого вони тікали.

Свідок ОСОБА_22 дав суду аналогічні покази. Також свідок ОСОБА_23 показав, що в квартиру обвинуваченого на домофон вони дзвонили близько 10 хвилин в цілому, вирішивши пожартувати, пропонували купити холодильник, а коли господар квартири сказав, щоб вони припинили такі свої дії, бо інакше він вийде до них, вони ще кілька разів подзвонили до нього в домофон з тими ж пропозиціями і після цього чоловік вийшов до них, а вони забігли в під`їзд сусіднього будинку. Показав також, що знаходячись разом з ОСОБА_24 на дев`ятому поверсі в під`їзді будинку, куди вони забігли, він почув як чоловік щось голосно говорив до ОСОБА_20 , а потім він почув звук удару. Коли вони спустились до потерпілого, то він тримався за вухо, яке було червоним та спухло і сказав, що власник квартири вдарив його у вухо і воно йому дуже болить.

Такі покази обох свідків не суперечать показам потерпілого та іншим дослідженим судом доказам у кримінальному провадженні, та в своїй сукупності з письмовими доказами доводять вину обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину).

Факт внесення до ЄРДР відомостей про вказане кримінальне правопорушення з фабулою та правовою кваліфікацією, вказаними в обвинувальному акті та наведеними вище підтверджено витягом з кримінального провадження №0000964 від 02.05.2018 року (а.с.55).

Згідно протоколу від 02.05.2018 року від законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_7 було прийнято усну заяву про побиття її малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме нанесення удару рукою по правому вуху не встановленою особою, яка проживає в АДРЕСА_8 , що мало місце 30.04.2018 року близько 17 години(а.с.7). Такого ж змісту письмову заяву було подано законним представником малолітнього потерпілого ОСОБА_7 того ж дня 02.05.2018 року(а.с.68).

Як убачається з протоколу проведення слідчого експерименту від 10.07.2018 року, проведеного за участю малолітнього потерпілого ОСОБА_6 , останній в присутності свого законного представника, понятих, розказав та показав де та за яких обставин йому було нанесено тілесні ушкодження (а.с.32-34), - що не суперечить показам потерпілого, даним ним у суді та іншим доказам у справі.

Малолітній вік потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджено письмовим доказом у справі, - відповідним записом в паспорті матері останнього (а.с.46 на звороті).

Суд ураховує, що про вказані вище події малолітній потерпілий ОСОБА_6 повідомив ще під час досудового розслідування і такі покази потерпілого є чіткими та послідовними, жодного разу не змінювались, зокрема, і в частині того, що саме обвинувачений наніс йому удар рукою в праве вухо за наведених вище обставин.

Згідно висновку експерта від 16-23.05.2018 року №101 у неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 було відмічено тілесні ушкодження у вигляді травматичного розриву барабанної перетинки справа, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень і які могли утворитись від одного удару долонею людини і не могли утворитися внаслідок падіння з висоти власного зросту при наданні тілу прискорення або без такого (а.с.20-21), - що також не суперечить вище встановленим обставинам справи та спростовує покази обвинуваченого в тій частині, що він не наносив ударів потерпілому.

Вказана судово-медична експертиза була проведена в межах даного кримінального провадженні відповідно до ухвали слідчого судді від 14.05.2018 року (а.с.19), є також належним і допустимим доказом у справі.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.06.2018 року малолітній потерпілий ОСОБА_6 у присутності свого законного представника (матері), в присутності психолога та понятих, опізнав за фотознімками саме обвинуваченого, як особу, яка заподіяла йому вище вказані тілесні ушкодження за обставин, про які зазначено вище (а.с.29-31).

Усі вище перелічені та досліджені судом письмові докази були здобуті в межах даного кримінального провадженні і з дотриманням вимог КПК України, а, відтак, є належними та допустимими доказами у справі.

Аналізуючи наведене, суд приходить до переконливого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у заподіянні ним умисних середньої тяжкості тілесних ушкоджень малолітньому потерпілому ОСОБА_6 , і такі дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 122 КК України. Заперечення обвинуваченим своєї вини у пред`явленому йому звинуваченні суд розцінює як спосіб захисту обраний ОСОБА_4 з метою уникнення відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення.

При обранні міри кримінального покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину (який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості) та особу винного у їх сукупності, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин справи.

Так, обставини, які б пом`якшували покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні відсутні.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні є вчинення злочину щодо малолітнього.

Крім того, судом ураховується і те, що за місцем попереднього проживання обвинувачений характеризується виключно позитивно (а.с.50), хоч раніше мали місце факти притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, однак, на даний час такі судимості погашені і останній вважається в силу ст.89 КК України раніше не судимим (а.с.38).

Суд також ураховує те, що протиправним діям обвинуваченого передувала віктимна поведінка малолітнього потерпілого, який в групі з однолітками фактично спровокував своїми діями протиправну поведінку обвинуваченого. Судом установлено, що віктимна поведінка малолітнього потерпілого продовжувалась і після зробленого обвинуваченим зауваження та прохання припинити таку поведінку, на щодо потерпілий та його друзі не реагували і продовжували свої дії. При цьому, суд ураховує, що основним чинником віктимності малолітнього потерпілого є його вік, обумовлений незавершеністю формування особи в біологічному та соціальному плані, дефіцит досвіду поведінки малолітнього, що, однак, в жодному разі не виправдовує протиправності дій обвинуваченого щодо малолітнього потерпілого.

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без його ізоляції від суспільства, та, з урахуванням санкції ч.1 ст.122 КК України, доцільним є призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі з застосуванням ст.75 КК України і встановленням іспитового терміну та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, і таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

У даному кримінальному провадженні законним представником малолітнього потерпілого ОСОБА_8 заявлено цивільний позов в інтересах малолітнього сина потерпілого ОСОБА_6 про стягнення 50000 грн. моральної шкоди та 2000 грн. майнових витрат на правничу допомогу адвоката.

Вирішуючи такий цивільний позов суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; при цьому, збитками є, зокрема, витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, при цьому, наявність чи відсутність у винної особи коштів для відшкодування такої шкоди законом до уваги не береться.

Як було встановлено в ході судового розгляду даного кримінального провадження, в результаті неправомірних дій обвинуваченого малолітньому потерпілому було заподіяно вище вказані тілесні ушкодження середньої тяжкості і останній проходив курс амбулаторного лікування, що призвело до необхідності звернення до суду з цивільним позовом, для складання якого потерпілі звернулись до адвоката. На підтвердження понесених майнових витрат на оплату послуг адвоката позивачем надано відповідні належні і допустимі докази зокрема, договір про надання правової допомоги, додаток до договору, акт виконаних робіт та квитанцію про оплату послуг адвоката в сумі 2000 грн.(а.с.41-46). Такі докази не спростовані стороною цивільного відповідача у справі і, не зважаючи на невизнання заявлених позовних вимог обвинуваченим (цивільним відповідачем) в цілому, понесені на правову допомогу адвоката витрати підлягають стягненню з винної особи на користь потерпілого.

Вимога законного представника неповнолітнього потерпілого про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в розмірі 50000 гривень, яку потерпілий мотивував тим, що в результаті протиправних дій обвинуваченого його малолітньому сину було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді розриву барабанної перетинки справа, що мало наслідком переживання через отриманий дитиною фізичний біль, необхідність лікування та реабілітації, в тому числі психологічної, оскільки раніше його син не переживав таких протиправних дій відносно себе і переніс внаслідок таких дій обвинуваченого моральні страждання і хвилювання, фізичний біль та тривалий час був позбавлений можливості вести звичний для себе спосіб життя, підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Із урахуванням наведених вище встановлених обставин даного кримінального провадження, зокрема, факту заподіяння протиправними діями обвинуваченого моральної шкоди малолітньому потерпілому, про яку показав останній і яку він мотивував вище наведеними доказами, які не спростовані стороною цивільного відповідача, суд приходить до висновку, що вимоги потерпілого в особі його законного представника про відшкодування заподіяної моральної шкоди обвинуваченим є підставними та обґрунтованими, однак, із урахуванням ступеня та характеру таких моральних страждань, виходячи з принципу розумності та справедливості, а також співмірності моральної шкоди її грошовому еквіваленту, суд вважає, що вимогу таку потерпілого слід задовольнити частково та стягнути з обвинуваченого на його користь моральну шкоду в розмірі 20000 гривень.

Речові докази та процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого на стадії досудового розслідування не застосовувався і підстави для його застосування на даний час відсутні.

Керуючись ст.ст.369-371,373,374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_12 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання, встановивши йому іспитовий термін строком на 2 (два) роки, якщо він протягом вказаного терміну не вчинить нового злочину та виконуватиме такі покладені на нього обов`язки:

-не виїжджати за межі України без дозволу органу пробації;

-повідомляти орган пробації про зміну місця проживання чи роботи;

-з`являтись періодично до органу пробації для реєстрації.

Контроль за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_4 покласти на орган пробації за місцем його проживання.

Цивільний позов законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_8 задовольнити частково.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень та майнові витрати в сумі 2000 (дві тисячі) гривень, а всього стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 завдану шкоду в розмірі 22000 (двадцять дві тисячі) гривень.

У решті позову відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

ГоловуючаОСОБА_1