Дата документу 17.04.2019 Справа № 336/4177/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 336/4177/18 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/405/19 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника - адвоката ОСОБА_8 ,
представника потерпілої - адвоката ОСОБА_9 ,

розглянула 17 квітня 2019 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2018 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, повернуто прокурору.

В провадження Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185КК України.
Представник потерпілої ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_9 заявила клопотання про повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з невідповідністю його вимогам КПК України. Так, представник потерпілої вказувала, що майно потерпілої було викрадено з території домоволодіння, а частина з літньої кухні, тож ОСОБА_7 злочин вчинений з проникненням до житла та його дії належить кваліфікувати за ст. 185 ч. 3 КК України. Представник потерпілої зазначала, що в обвинувальному акті не вказано яке саме майно було викрадено у потерпілої, а саме які металеві вироби, їх назва та індивідуальні ознаки.

Також представник потерпілої вказувала, що як зазначено в обвинувальному акті ОСОБА_7 є раніше судимим, адже відомостей про те, що ОСОБА_7 був звільнений від відбування покарання за вироком суду від 18.04.2014 року в обвинувальному акті не міститься, тож його дії належить кваліфікувати принаймні з застосуванням кваліфікуючої ознаки повторність.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд прийшов до висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки у ньому не вказано місце вчинення злочину, зазначивши, що словосполучення «біля домоволодіння» вказує лише на те, що місцем скоєння злочину не є територія домоволодіння, а будь-яка інша територія, що знаходиться біля нього, що є суб`єктивним та неточним визначенням, та предмет злочину, пославшись на відсутність в обвинувальному акті докладного визначення та опису майна, що було предметом крадіжки.

В апеляційній скарзі прокурор не погоджується з оскаржуваною ухвалою, вважає її незаконною у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та суперечностями висновків суду, викладених у судовому рішенні. Зазначає, що суд при постановленні ухвали та визначенні обсягу висунутого прокурором обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст. 185 КК України, як неконкретного та не правильно кваліфікованого, вийшов за межі наданих йому повноважень у підготовчому судовому засіданні та фактично припустився оцінки правильності викладу обвинувачення щодо його суті, що є неприпустимим. Крім того, вказує, що наведені судом висновки не можуть бути безумовною підставою для повернення обвинувального акту, оскільки суд може сам дослідити та визначитися з кваліфікацією дій обвинуваченого в рамках сформованого обвинувачення органами досудового розслідування, одночасно пославшись на положення ст. 338 КПК України, згідно якої прокурор в процесі судового розгляду вправі уточнити обвинувачення чи сформулювати нове, змінивши попереднє. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, та кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, вважав її обґрунтованою та з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити.
Представник потерпілого - адвокат ОСОБА_9 у судовому засіданні висловила позицію щодо законності та обґрунтованості оскаржуваної ухвали, вказавши про невірність кваліфікації дій ОСОБА_7 .
Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні підтримали позицію прокурора, просили направити кримінальне провадження до суду.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Згідно п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам кримінального процесуального Кодексу України.

Підставами для повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_7 стала встановлена судом невідповідність зазначеного процесуального документу вимогам ст. 291 КПК України.

Відповідно до п.5. ч.2. ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Враховуючи, що звернення до суду з обвинувальним актом, у відповідності до вимог ст. 283 КПК України, є однією із форм закінчення досудового розслідування відносно певної особи, є беззаперечним той факт, що відомості в обвинувальному акті повинні чітко відповідати встановленим вимогам до його змісту.

Зазначена вище норма закону органом досудового розслідування не дотримана, що унеможливлює постановити по справі законне і обґрунтоване рішення.

Так, у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення, до якої належить й предмет злочину, яким виходячи з диспозиції ст. 185 КК України є конкретне майно, на яке було спрямоване посягання, а також вартість цього майна.

Разом з тим, в обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 предметом кримінального правопорушення визначені саме металеві вироби, проте вони залишилися не конкретизованими, що в свою чергу не узгоджується з вимогами ст. 291 КПК України.

Зазначені судом недоліки є суттєвими, так як відсутність чіткого та конкретного формулювання обвинувачення із зазначенням всіх, передбачених ч. 2 ст. 291 КПК України, складових порушують права обвинуваченого на захист, перешкоджають суду повно та всебічно розглянути кримінальне провадження.

З цього приводу судова колегія вважає за необхідне відмітити практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно ч. 2 ст. 8, ч.5 ст. 9 КПК України, є частиною національного законодавства.

Так, в рішенні від 26 червня 2008 року у справі «Ващенко проти України» Суд зазначив, що поняття «обвинувачення» для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51).

Отже, обвинувачення повинно бути конкретним, тільки в такому випадку обвинувачена особа може реалізувати своє право на захист від пред`явленого їй обвинувачення.

Наведені прокурором у апеляційній скарзі доводи є непереконливими та не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого суду, яке направлене на виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, та його здійснення у відповідності до загальних засад, зокрема передбачених ст. 9 КПК України, в першу чергу органами досудового розслідування і прокурором з тим, щоб в подальшому ці ж завдання належно могли бути виконані судом.

З огляду на викладене обвинувальний акт не може бути визнаний таким, що складений відповідно до вимог закону, а тому підлягає поверненню прокурору.

За таких обставин апеляційна скарга прокурора, у зв`язку із необґрунтованістю, задоволенню не підлягає.

Враховуючи, що висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту положенням ст. 291 КПК України, з наведених районним судом підстав, колегія суддів знаходить слушним, інші доводи апелянта не заслуговують на увагу та не спростовують зазначеного висновку.

Аргументи представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 щодо невірної кваліфікації дії обвинуваченого не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту. Вирішення цього питання знаходиться у площині ст. 338 КПК України, отже ці доводи до уваги колегією суддів не беруться.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2018 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4