КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 03 грудня 2018 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 вересня 2018 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Солонка Пустомитівського району Львівської області, громадянин України, одружений, працює директором ТОВ «Фірма «Інтер-ресурс» зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України,
за участі: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_8 та застосовано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 45 днів, включно, без визначення розміру застави. В іншій частині клопотання відмовлено.

Вирішуючи питання про вид заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень та ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, тяжкість кримінального правопорушення, та дані про особу підозрюваного.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 вересня 2018 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .
Зокрема, в апеляційній скарзі звертається увага на те, що органом досудового розслідування до матеріалів клопотання не надано будь-якого належного, допустимого, вагомого та переконливого доказу, який давав би достатні підстави вважати про наявність в діях підозрюваного ОСОБА_6 події особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КПК України, а сама підозра ґрунтується виключно на припущеннях про те, що поставлені до Російської Федерації радіодеталі використовуються для виготовлення зброї в оборонно-промисловій сфері на території РФ, якою нібито в подальшому забезпечуються терористичні організації, так звані «ДНР-ЛНР». Також захисник зазначає, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває вже 9 місяців, в якому проведено не менше 16 обшуків із вилученням необхідних для сторони обвинувачення речових доказів та документів, допитані свідки, проведені необхідні експертизи, тому відсутні підстави вважати про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Звертається в апеляційній скарзі увага і на порушення органом досудового розслідування вимог ч. 1 ст. 282 КПК України щодо вручення стороні захисту копії постанови про відновлення досудового розслідування. Крім того, захисник зазначає про розбіжність витягів з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань поданих стороною захисту та стороною обвинувачення.
Також, захисник наголошує на порушенні слідчим суддею строків, встановлених ст. 186 КПК України, оскільки прокурор звернувся із клопотанням 10 вересня 2018 року, а ухвала слідчого судді постановлена лише 19 вересня цього ж року. Крім того, безпосередньо перед судовим засіданням стороні захисту було вручено доповнення прокурора до клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке не містить обов`язкових реквізитів офіційного документа, а саме: дати складання та вихідного номера документу, а також містить сумнівний підпис прокурора.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Військовою прокуратурою Київського гарнізону Центрального регіону України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 15 березня 2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000199, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.
06 вересня 2018 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру в іншому сприянні діяльності терористичної організації, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.
10 вересня 2018 року прокурор військової прокуратури Київського гарнізону звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення застави.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 вересня 2018 року зазначене клопотання було задоволено частково, та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 45 днів.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.
Так, з ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора підстави для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.
Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.
Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, тяжкість та суспільна небезпечність кримінального правопорушення, покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим, а також інші дані про особу підозрюваного, в їх сукупності.
Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення є обґрунтованою та підтверджується вагомими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.
На об`єктивне переконання і колегії суддів апеляційного суду сукупність всіх даних зазначених в ухвалі слідчого судді дає достатні підстави вважати ймовірним причетність ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування кримінального правопорушення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
За таких умов, всупереч доводам апеляційної скарги, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язує його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дані правопорушення.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам. При цьому, доводи захисника щодо відсутності підстав вважати, що існують зазначені ризики, оскільки досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває вже понад рік, є непереконливими, і не свідчать про неможливість вчинити підозрюваним дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає вище вказаним вимогам, і що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Дані, на які посилається в своїй апеляційній скарзі захисник, і які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, матеріали судової справи не містять.

Твердження автора апеляційної скарги про порушення слідчим суддею строків, встановлених ст. 186 КПК України, не можуть бути визнані достатньою та законною підставою для скасування оскаржуваної ухвали, зважаючи на те, що клопотання прокурора надійшло до слідчого судді 10 вересня 2018 року і вже на наступний день призначено судове засідання.

Доводи викладені в апеляційній скарзі щодо порушення органом досудового розслідування вимог ч. 1 ст. 282 КПК України, хоча і мають місце, однак не є визначеною законом підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник підозрюваного просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Інші доводи, на які посилається представник в апеляційній скарзі, також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вони спростовуються матеріалами судового провадження.

При цьому судом також враховано положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

Крім того, слідчий суддя обґрунтовано, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням положень ч. 5 ст. 176 КПК України, не визначив розмір застави в даному кримінальному провадженні.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не виявлено і не вбачаються такі зі змісту апеляційної скарги.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , та даних про його особу, застосував запобіжний захід у вигляді тримання його під вартою, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Водночас, колегія суддів враховує і те, що строк дії оскаржуваної ухвали закінчився, а тому вона втратила свою актуальність.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181,194, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 вересня 2018 року, якою задоволено клопотання прокурора військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_8 та застосовано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 45 днів, включно, без визначення розміру застави, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/696/2018 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_9 Доповідач: ОСОБА_1