Постанова
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2019 року
м. Київ
справа № 204/1026/13-к
провадження № 51-928ск18
Суддя Другої судової палати Касаційного кримінального суду ОСОБА_1 , розглянула касаційну скаргу захисника ОСОБА_2 на вирок Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 10 січня

2018 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 12 грудня 2018 року щодо ОСОБА_3 .
Встановлені обставини
Вироком Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від

10 лютого 2017 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Бабушкінського районного суду від 26 березня 2004 року за ч. 2 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, звільненого 30 жовтня 2010 року по відбуттю строку покарання, визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ч. 3 ст. 153,

ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК і засуджено до покарання:
- за ч. 2 ст. 186 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;
- за ч. 3 ст. 153 КК у виді позбавлення волі на строк 10 років 6 місяців;
- за ч. 2 ст. 187 КК у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна;
- за ч. 2 ст. 153 КК у виді позбавлення волі на строк 6 років;
- за ч. 2 ст. 152 КК у виді позбавлення волі на строк 8 років.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів визначено ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань у виді позбавлення волі на строк 12 років з конфіскацією майна.
Вирішено питання щодо речових доказів і судових витрат.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12 грудня 2018 року залишено без задоволення апеляційні скарги прокурора, підсудного та його захисників, а вирок місцевого суду щодо ОСОБА_3 без змін.
Суть питання
У касаційній скарзі захисник просить змінити обвинувальний вирок місцевого суду щодо ОСОБА_3 на виправдувальний, а ухвалу апеляційного суду скасувати.
Мотиви Верховного Суду
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 387 КПК 1960 року, зміст касаційної скарги повинен відповідати вимогам ст. 350 цього Кодексу та узгоджуватись з положеннями

ст. 398 КПК 1960 року.
Згідно з ч. 1 ст. 398 КПК 1960 року, підставами для скасування або зміни вироку та ухвали касаційним судом є істотне порушення кримінально-процесуального закону (ст. 370 цього Кодексу), неправильне застосування кримінального закону (ст. 371 КПК 1960 року) й невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого (ст. 372 цього Кодексу).
Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 350 КПК 1960 року в касаційній скарзі повинна бути зазначена вказівка на те, в чому полягає незаконність вироку, ухвали, постанови та доводи на обґрунтування цього, з огляду на положення ч. 1 ст. 398 цього Кодексу.
Посилаючись у касаційній скарзі на необхідність перевірки судових рішень особа, яка подає скаргу має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, які на її думку допущені судами при постановленні цих рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Проте, скаржники вказаних вимог кримінально-процесуального закону при подачі касаційної скарги не дотрималися та подали касаційну скаргу, яка не відповідає

ст. 350 КПК 1960 року.
Усупереч наведеним положенням процесуального закону, захисник у касаційній скарзі не посилається на конкретну з підстав, передбачених ч. 1 ст. 398 КПК

1960 року для зміни чи скасування судових рішень, не вказує на конкретні положення кримінально-процесуального та кримінального законів, які, на його думку, не дотримано місцевим та апеляційним судами, а також не наводить відповідних доводів, у чому саме, з огляду на вимоги статей 370-372 КПК 1960 року полягають такі порушення та чому їх слід відносити до безумовних підстав для зміни чи скасування судових рішень.
Вимоги касаційної скарги захисника є суперечливими і не узгоджуються з повноваженнями суду касаційної, визначеними ст. 396 КПК 1960 року.
Згідно зі ч. 2 ст. 388 КПК 1960 року справа не витребовується, якщо скарга відповідно до вимог статей 350, 398 цього Кодексу не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Відмова у витребуванні справи не перешкоджає її витребуванню при повторному надходженні касаційної скарги - за умови усунення зазначених у постанові суду недоліків і якщо вона надійде протягом строку, передбаченого ч. 2 ст. 386 КПК

1960 року, або не пізніше одного місяця з дня одержання копії постанови про відмову у витребуванні справи.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам

ст. 350 КПК 1960 року, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 2

ст. 388 цього Кодексу, пунктів 11, 15 розділу XI Перехідних положень КПК 2012 року відмовити у витребуванні кримінальної справи.

На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у витребовуванні кримінальної справи за касаційною скаргою захисника ОСОБА_2 на вирок Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 10 січня 2018 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 12 грудня 2018 року щодо ОСОБА_3 .
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1