Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/134/18 Головуючий у суді І-ої інстанції ОСОБА_1
Доповідач у суді ІІ-ої інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2018 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 29 серпня 2018 року, якою щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пурпурівка, Новомиргородського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, непрацюючого, який проживає у АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- Новомиргородським районним судом Кіровоградської області 12.05.2014 року за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк в 1 рік.
Згідно ухвали Новомиргородського районного суду від 20.07.2015 року замінено покарання на 1 рік позбавлення волі, звільнився 22.03.2016 року на підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області умовно-достроково на 4 міс. 16 днів,
- 24.01.2018 року Новомиргородським районним судом Кіровоградської області за ст.185 ч.3, ст.309 ч.2, ст.70 ч.1 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки,
задоволено подання в.о. начальника Новомиргородського районного сектору філії Державна установа «Центр пробації» в Кіровоградській області ОСОБА_9 від 30 липня 2018 року про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування покарання. Скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлено засудженого для відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, призначеного йому вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 24 січня 2018 року.

В С Т А Н О В И Л А:

В.о. начальника Новомиргородського районного сектору філії Державна установа «Центр пробації» в Кіровоградській області ОСОБА_9 звернувся до Новомиргородського районного суду Кіровоградської області з поданням від 30 липня 2018 року про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, призначеного Новомиргородським районним судом Кіровоградської області від 24.01.2018 року.
Подання мотивоване тим, що засуджений покладені на нього судом обов`язки не виконує, зокрема систематично (4 рази) не з`явився на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, змінив без повідомлення уповноваженого органу з питань пробації місце проживання, вчинив адміністративне правопорушення, за місцем проживання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, веде бродяжницький спосіб життя, підтримує стосунки з особами, які негативно характеризуються.

Ухвалою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 29 серпня 2018 року подання задоволено, скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлено ОСОБА_7 для відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки місяців, призначеного йому вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 24 січня 2018 року.
Своє рішення районний суд мотивував тим, що доводи засудженого та в його інтересах захисника про те, що ОСОБА_7 не з`являвся на реєстрацію з поважних причин, а саме у зв`язку з виїздом приблизно на два місяці (в червні-травні 2018 року) в іншу область з метою працевлаштування є непереконливими, оскільки жодного доказу з цього приводу сторона захисту суду не надала. Більш того, засуджений у червні 2018 року був притягнутий до адміністративної відповідальності, з ним проводилися профілактичні бесіди, він особисто підтвердив такі обставини (а.с.56), що спростовує доводи засудженого про перебування у червні-травні 2018 року в іншій області та про неможливість з поважних причин з`явитися на реєстрацію у Новомиргородський районний сектор філії Державна установа «Центр пробації» в Кіровоградській області.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу районного суду та залишити без змін вирок Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 24 січня 2018 року щодо застосування до його підзахисного звільнення від відбування покарання.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що згідно ст. 78 ч.2 КК України якщо засуджена особа не виконує покладені на неї судом обов`язки, що свідчить про небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного судом покарання.
З урахуванням вказаної норми судом першої інстанції та сторона обвинувачення не спростував та не довели, що засуджений не став на шлях виправлення, не перевірено діяльність центру пробації, щодо виконання обов`язків в частині сприяння засудженому у виправленні своєї соціальної поведінки та не взято до уваги показання свідка.
Так, насамперед, враховуючи ті обставини, що засуджений намагався стати на шлях виправлення вчиненням активних дій на працевлаштування в іншій області (чи будь - якого іншого роботодавця), судом не взято доводи того, що орган пробації не виконав обов`язки соціально - виховних заходів під час встановлення судом вимог звільнення від покарання з випробуванням.
Вказує, що на запитання сторони захисту представник органу пробації та сторона обвинувачення повідомили, що дійсно засуджений після допущення порушення прибував до органу контролю та являється до суду самостійно, отже з активних дій засудженого вбачаться намагання соціально адаптуватися у суспільстві та наміри отримати від органів пробації допомогу у застосуванні до нього соціально-виховних заходів.
Суд першої інстанції враховував лише рапорти органів пробації та довідки органу місцевого самоврядування під час постановлення спірної ухвали, але жодним чином не здійснив виявлення дій органу пробації, які вони застосовували до засудженого для його соціальної адаптації та виховання.
Бездіяльність органу пробації підтверджується тим, що орган пробації не надав суду висновок психолога з приводу застосування заходів адаптації - виправлення засудженого, що повинно здійснюватись в першу чергу під час першої явки засудженого до органу пробації.
Крім цього, орган пробації не надав переконливих доказів того, що ним повідомлялось засудженому про наявність можливості працевлаштування та залучення до навчання для отримання професії.
Без наявності підтвердження органу пробації щодо оголошення засудженому можливості застосування вище зазначених заходів соціально - виховної роботи, вказує лише на порушення мети органів пробації та виражає номінальну/ номенклатурну роботу, яка суперечить меті діяльності органів пробації.
Представники органів пробації мали можливість багато разів відібрати пояснення у засудженого, але жодного разу не запропонували працевлаштування, можливість пройти навчання та отримати базову спеціальну освіту. Це підтверджує невиконання мети ЗУ «Про пробацію» передбачену ст. 2.якою визначено, що апробаційна програма, це програма, що спрямована на застосування комплексу заходів, спрямованих на корекцію соціальної поведінки або її окремих проявів, формування соціально сприятливих змін особистості, які можливо об`єктивно перевірити.
Орган пробації не застосував жодних вказаних законом заходів для доведення засудженому про можливість застосування щодо нього соціально адаптивних заходів, а лише вказав на порушення. Адже для досягнення мети закону пробації необхідно вчинити певні обов`язки, а не обмежитись адміністративними важелями явки чи не явки до органу пробації для поставлення номінальної відмітки.
Апелянт вважає, що саме цими діями чи навіть бездіяльністю орган пробації суперечить меті створення вказаного органу та вказує застосування методів пережитку системи соціалізму «закон трьох колосків».
Адже засуджувати ОСОБА_7 до відбування покарання строком на 3 роки 6 місяців за посягання на крадіжку курки (яку навіть не вкрав), це взагалі не є співрозмірним покаранням.
Зазначає, що психологу органу пробації необхідно виконувати свої посадові обов`язки та роз`яснювати засудженим в подібних злочинах про наявні забезпечені державою механізми соціальної адаптації, а не лякати відміткою в журналі, адже засуджені даної категорії злочинів характеризуються не усвідомленням норм поведінки певних соціальних відносин в суспільстві. Саме в даному випадку не повідомлення такому засудженому про можливі застосування для нього заходи соціального виховання є тими важелями, які б скоректував подальшу довіру до орану пробації і суспільства та надав можливість суду оцінювати бажання (чи відсутність такого) у засудженого до виправлення своєї соціальної поведінки.
Вказує, що у будь - якому випадку необхідно надати шанс, для виправлення а потім судить про соціальну налаштованість засудженого, в іншому разі не буде виконуватись мета Закону та уповноважений орган не відійде від попередньої системи, яка націлена на тримання під вартою, а не соціальне виправлення засуджених.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали подання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її слід залишити без задоволення з таких підстав.

Допитана в судовому засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що засуджений ОСОБА_7 є її двоюрідним братом. Останній з березня по квітень 2018 року проживав у неї в с. Турія Новомиргородського району Кіровоградської області.

В квітні ОСОБА_7 на прохання його знайомого ОСОБА_11 поїхав на заробітки у Вінницьку область. При цьому, ОСОБА_12 запевнив ОСОБА_7 про те, що він домовиться з Новомиргородським районним сектором філії Державна установа «Центр пробації» в Кіровоградській області, щоб той не з`являвся на реєстрацію.
Приблизно через 1 місяць ОСОБА_7 повернувся з заробітків, при цьому пояснив, що у нього забрали паспорт та не сплачували заробітну плату, у звязку з чим він вимушений повертатися додому автостопом.
Через деякий час ОСОБА_7 зібрав речі та переїхав проживати в с. Пурпурівка, Новомиргородського району.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
За змістом ч. 3 ст. 164 КВК України, звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані виконувати обов`язки, які покладені на них судом, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, з`являтися за викликом до зазначеного органу.

Вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 24.01.2018 року ОСОБА_7 засуджено за ст.185 ч.3, ст.309 ч.2, ст.70 ч.1 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки. Зобов`язано ОСОБА_7 у відповідності до ст. 76 КК України періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації та повідомляти їх про зміну місця проживання, роботи.
Засудженому ОСОБА_7 24.01.2018 року судом та 20.03.2018 року органом пробації було роз`яснено наслідки неявки до уповноваженого органу з питань пробації (а.п. 7, 22).
20.03.2018 року органом пробації встановлено дні явки не реєстрацію, 27.03.2018, 10.04.2018, 24.04.2018, 09.05.2018 року з ним проведено профілактичні бесіди з приводу невиконання обов`язків покладених на нього вироком суду ( а.п.19, 25, 29, 38, 40).
Однак, незважаючи на неодноразові бесіди виховної роботи старшого інспектора органу пробації з засудженим ОСОБА_7 та письмовими попередженнями, останній систематично не виконував обов`язки покладені на нього рішенням суду.
Зокрема, засуджений ОСОБА_7 22.05.2018 року, 12.06.2018 року та 26.06.2018 року, 10.07.2018 року (а.с.26) не з`явився на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації без будь-яких причин. По даному факту йому було оголошено офіційне попередження та роз`яснено наслідки порушень обов`язків суду.
Крім цього, засуджений ОСОБА_7 без повідомлення уповноваженого органу з питань пробації змінив своє місце проживання, що підтверджується рапортом старшого інспектора Новомиргородського РВ з питань пробації від 13.06.2018 року та довідкою Туріянської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області від 22.06.2018 року № 638. По даному факту засудженому також оголошувалося попередження та роз`яснялися наслідки порушень обов`язків суду.
Будь-яких поважних причин неявки на реєстрацію до органу пробації та неповідомлення органу пробації про зміну місця проживання, засуджений в своєму поясненні не зазначив, не зазначив і причини зміни місць проживання ( а.п. 54-55).

Отже, колегія суддів погоджується з думкою районного суду що засуджений ОСОБА_7 не виконує обов`язки покладені на нього судом, а саме: чотири рази не з`явився на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; змінив місце проживання, не повідомивши уповноважений орган з питань пробації.
З урахуванням наведеного, судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що ОСОБА_7 без поважних причин в період іспитового строку не виконував покладені на нього обов`язки щодо необхідності періодично з`являтися на реєстрацію до органу пробації, а також без повідомлення органу пробації змінив місце свого фактичного проживання.
Згідно ст. 370 КПК України рішення суду повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, скасувавши звільнення від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком засудженому ОСОБА_7 , призначене вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 24.01.2018 року за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ч. 2 ст. 309 КК України.
При цьому, колегія суддів позбавлена права ревізувати вирок суду, який набрав законної сили та давати оцінку суворості призначеного покарання, про що зазначаєапелянт.

Апеляційній вимоги захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 бездіяльності органу пробації а саме, що засудженому не запропонували працевлаштуватися, не застосували для нього заходи соціального виховання, не надали висновку психолога з приводу застосування заходів адаптації - виправлення засудженого, в той час як засуджений ОСОБА_7 бажає стати на шлях виправлення не можуть бути враховані. Адже умисне невиконання засудженим покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України згідно вироку Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 24.01.2018 року та вказує на те, що засуджений не бажає стати на шлях виправлення.
Більш того, якщо у засудженого ОСОБА_7 з метою працевлаштування виїхав виникла необхідність змінити місце проживання, то він зобов`язаний був завчасно про це орган пробації. Крім того, засуджений не надав будь-які дані апеляційному суду, що він дійсно працевлаштувався.
Будь-які дані про те, що суд допустив процесуальні порушення під час розгляду кримінального провадження або дані, які б вказували на неповноту чи не об`єктивність розгляду справи щодо ОСОБА_7 в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин колегія суддів, вважає необхідним ухвалу районного суду стосовно ОСОБА_13 - залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 75-78 КК України, ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 29 серпня 2018 року, якою щодо ОСОБА_7 скасувно звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлено його для відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців, призначеного йому вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 24 січня 2018 року, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку, безпосередньо до Верховного суду, як суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4