Номер провадження 1-кп/243/417/2019
Номер справи 243/1832/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«28» березня 2019 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

- прокурора ОСОБА_3 ,

- обвинуваченого ОСОБА_4 ,

- потерпілого ОСОБА_5 ,

- захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 19 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000038 від 04 січня 2019 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло зі Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області 25 лютого 2019 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, українця, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, на утримані неповнолітніх дітей не має, інвалідом не являється, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого на підставі ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

17 грудня 2018 року ОСОБА_4 , знаходився за місцем свого мешкання АДРЕСА_1 , приблизно о 01 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись в туалеті загального користування, який знаходиться на цьому ж поверху, де побачив велосипед Master Bike в корпусі золотого кольору, який на праві власності належить ОСОБА_5 . В цей час у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме: велосипеда Master Bike в корпусі золотого кольору.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, 17 грудня 2018 року приблизно о 01 годині 00 хвилин ОСОБА_4 розуміючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, таємно, керуючись корисливим мотивом, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, переслідуючи мету наживи та незаконного збагачення, усвідомлюючи, що навколо немає сторонніх осіб, які могли б запобігти довести його протиправні дії до кінця викрав велосипед Master Bike в корпусі золотого кольору, вартістю 2833,34 грн. Після цього з місця скоєння кримінального правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Тобто, своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 2833,34 гривень.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 викривається наступними доказами.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України та суду пояснив, що раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але судимість погашена у встановленому законом порядку. 17 грудня 2018 року він знаходився за місцем свого мешкання АДРЕСА_1 , приблизно о 01 годині 00 хвилин він знаходячись в туалеті загального користування, який знаходиться на цьому ж поверху, де побачив велосипед Master Bike в корпусі золотого кольору, який на праві власності належить ОСОБА_5 . В цей час у нього виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме: велосипеда Master Bike в корпусі золотого кольору. З метою таємного викрадення чужого майна, 17 грудня 2018 року приблизно о 01 годині 00 хвилин він усвідомлюючи, що навколо немає сторонніх осіб, викрав велосипед Master Bike в корпусі золотого кольору. Після цього з місця скоєння кримінального правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд. У тому, що вчинив вказане кримінальне правопорушення, він щиро розкаявся. На теперішній час заподіяна матеріальна шкода повністю відшкодована потерпілому ОСОБА_5 шляхом повернення майна.

Потерпілий ОСОБА_5 , у судовому засіданні пояснив, що очевидцем вчинення кримінального правопорушення не був. Велосипед Master Bike в корпусі золотого кольору належить йому. Претензій матеріального та морального характеру не має, просить суд призначити покарання на розсуд суду.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим,показань потерпілого, провина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

Із Протоколу огляду місця події від 03 січня 2019 року вбачається, що об`єктом огляду є відкрита ділянка місцевості, розташована поблизу будинку АДРЕСА_2 . На вказаній ділянці знаходиться чоловік, який назвався ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який тримає поряд з собою велосипед «Master Bike» рама сірого кольору. Рама велосипеду має незначні ознаки іржі, камери колес у спущеному стані, сідло чорного кольору із пошкодженням шкіряного покриття. Заднє колесо велосипеду обладнано ручним гальмом. Як пояснив, ОСОБА_8 вказаний велосипед він придбав 17 грудня 2018 року у невідомого чоловіка за 100 (сто) гривень. Після чого ОСОБА_8 надав відповідну заяву на згоду вилучення велосипеду. Після чого зазначений велосипед було вилучено.

Із Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11 січня 2019 року вбачається, що ОСОБА_8 заявив, що впізнає чоловіка на фотознімку № 4, у якого він придбав велосипед. Згідно Довідки до Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11 січня 2019 року вбачається, що на фотознімку № 4 зображений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із Висновку за результатами проведення судової товарознавчої експертизи № 122 від 16 січня 2019 року вбачається, що залишкова вартість майна, що належить ОСОБА_5 на момент вчинення злочину, тобто на 17 грудня 2018 року, з урахуванням зносу, а саме: велосипеду «Master Bike» становить 2833,34 грн. (дві тисячі вісімсот тридцять три гривні 34 коп.).

Із Протоколу пред`явлення речей для впізнання від 16 січня 2019 року вбачається, що ОСОБА_5 пояснив, що впізнає свій велосипед під № 3 велосипед горний «Master Bike», впізнає за загальними ознаками та по назві велосипеду.

Із Розписки від 24 січня 2019 року вбачається, що ОСОБА_5 отримав від співробітників поліції належний йому велосипед горний «Master Bike» золотистого кольору, вартістю 2000 грн., який зобов`язується зберігати до вирішення питання по справі.

Згідно правового змісту норм ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Стаття 62 Конституції України гарантує, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Доведення вини особи поза розумним сумнівом є стандартом доведення, необхідним для визнання особи винною із застосуванням принципу змагальності судового процесу.

При цьому саме сторона обвинувачення несе тягар доведення вини і зобов`язана доводити свою версію подій за цим стандартом. Це означає, що позиція, яка представлена обвинуваченням, має бути доведена в тій мірі, що у «розумної (розсудливої) людини» не може лишатися «розумного сумніву», що обвинувачений винен.

Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Отже, з урахування викладеного вище, в ході судового розгляду, за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що висунуте ОСОБА_4 обвинувачення за ст. 185 ч. 1 КК України, знайшло своє підтвердження, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, провину обвинуваченого повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ст. 185 ч. 1 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При визначенні міри покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризующих його обставин, віднесення кримінального правопорушення законодавством до злочинів середньої тяжкості, характер, ступінь його суспільної небезпеки, ступінь негативної майнової шкоди і наслідків для потерпілого, дані про особу обвинуваченого.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає ті обставини, що ОСОБА_4 щиросердно розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину та потерпілому повністю відшкодована матеріальна шкода.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України - судом не встановлено.

Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

п.2 «Відповідно до п.1 ч.1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом… менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо».

Суд, призначаючи ОСОБА_4 покарання, також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до cт. 20 КК України особа, визнана судом обмежено осудною, тобто та, яка під час вчинення злочину через наявний у неї психічний розлад не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними, підлягає кримінальній відповідальності; визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 03 червня 2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» неосудність та обмежена осудність є юридичними категоріями, а тому визнання особи неосудною (ч. 2 ст. 19 КК України) чи обмежено осудною (ч. 1 ст. 20 КК України) належить виключно до компетенції суду.

Разом з тим, слід враховувати, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

При цьому, зазначені заходи, перелік яких визначений ст. 94 КК України, можуть застосовуватися до осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння у стані неосудності (обмеженої осудності) або вчинили злочини в стані осудності чи обмеженої осудності, але до постановлення вироку або під час відбування покарання захворіли на психічну хворобу, що позбавляє їх можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними.

Згідно Висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 106 від 28 січня 2019 року вбачається, що ОСОБА_4 , 1964 року народження, виявляє ознаки шизоафективного розладу, змішаний тип. В період часу, відповідного інкримінованого кримінального правопорушення, не був здатен в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. Підпадає під дію ст. 20 КК України (обмежено осудний). В період часу, відповідного інкримінованого кримінального правопорушення ОСОБА_4 не знаходився у тимчасово-хворобливому стані. В теперішній час ОСОБА_4 , 1964 року народження, страждає хронічною психічною хворобою, потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку в місцях перебування.

На підставі вищевказаного Висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 106 від 28 січня 2019 року, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 є обмежено осудним та потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру - надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, тому необхідно застосувати відносно нього амбулаторне примусове лікування за місцем проживання ОСОБА_4 .

Вказане кореспондується з вимогами ч. 2 ст. 504 КПК України, згідно якої досудове розслідування щодо осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення у стані обмеженої осудності, здійснюється слідчим згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом. Суд, ухвалюючи вирок, може врахувати стан обмеженої осудності як підставу для застосування примусових заходів медичного характеру.

Також згідно положень ст.ст. 93, 94, 96 КК України передбачено, що примусове лікування може бути застосоване судом, незалежно від призначеного покарання, до осіб, які вчинили злочини та мають хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб; залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати в якості примусового заходу медичного характеру надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили в стані обмеженої осудності злочин.

На підставі усталеної судової практики - надання в примусовому порядку амбулаторної психіатричної допомоги застосовується щодо осіб, які мають психічні розлади, наявність яких сама і є критерієм обмеженої осудності (ч. 1 ст. 20, ч. 2 ст. 94 КК України). Своєрідність зазначеної психіатричної допомоги полягає в тому, що вона надається обмежено осудним особам у примусовому порядку одночасно з відбуванням покарання, призначеного за вироком суду. Тому слід вважати, що ця допомога може надаватися таким особам незалежно від виду призначеного їм покарання: якщо воно пов`язане з позбавленням волі, то здійснення зазначеного примусового заходу медичного характеру покладається на медичну службу кримінально-виконавчих установ, а якщо не пов`язане, - на психіатричні заклади органів охорони здоров`я за місцем проживання засуджених.

Суд приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 є обмежено осудним, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але судимість погашена у встановленому законом порядку, вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, посередньо характеризується за місцем мешкання, потерпілому повністю відшкодовано спричинену матеріальну шкоду, суд враховує також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога Комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський наркологічний диспансер міста Краматорська» у м. Слов`янськ з 26 лютого 2014 року з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності», а також перебуває на обліку у лікаря-психіатра в ДВ ОКПЛ м. Слов`янськ з 2014 року по теперішній час з діагнозом: «Шизоафективний розлад, змішаний тип», та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що потерпілий не наполягає на суворій мірі покарання для обвинуваченого і тому суд визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначення ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт, в межах санкцій інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень.

За змістом ст. 20, п.1 частини 1 ст. 94 КК України, надання обмежено осудній особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку не обумовлює обвинуваченому певного виду покарання. У зв`язку з цим, слід вважати, що така допомога може бути надана таким особам незалежно від виду призначеного покарання: якщо воно пов`язано з позбавленням волі, здійснення вказаної примусової міри медичного характеру покладається на медичну службу кримінально-виконавчих закладів, а якщо не пов`язано - на психіатричні заклади органів охорони здоров`я по місцю проживання засудженого. У зв`язку із викладеним, з врахуванням тієї обставини, що обвинувачений ОСОБА_4 визнаний обмежено осудним, його психічний стан, суд вважає за необхідне з призначенням покарання одночасно застосувати міри медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання ОСОБА_4 .

Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд врахував досудову доповідь Слов`янського міськрайонного Відділу філії державної установи «Центр пробації» в Донецькій області від 04 березня 2019 року відносно ОСОБА_4 , відповідно до яких, виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі для окремих осіб) (а.п.28-29).

Цивільний позов по справі не заявлено.

Питання про речові докази слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону у виді громадських робіт на строк сто годин.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 обчислювати з моменту реального виконання ним покарання у виді громадських робіт.

На підставі ч. 2 ст. 20, ст.93, п.1 ч.1 ст. 94 КК України, частини 2 статті 504 КПК України застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Здійснення зазначеного примусового заходу медичного характеру покласти на Комунальний заклад охорони здоров`я «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ».

Захід забезпечення кримінального провадження відповідно до видів, передбачених ст. ст. 131, 176 КПК України не обирався та не застосовувався.

Речові докази по справі: вилучений велосипед «Master Bike», який залучений до матеріалів кримінального провадження № 0000038 від 04 січня 2019 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 24 січня 2019 року, що зберігається у потерпілого ОСОБА_5 - у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України залишити у власності потерпілого ОСОБА_5 .

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Головуючий: суддя

Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1 .