АНАНЬЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 491/76/19
ВИРОК
Іменем України
21 травня 2019 року Ананьївський районний суд Одеської області
в складі: головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ананьєві кримінальне провадження №0000010 відносно обвинуваченого громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, уродженця м.Ананьїв, Одеської області, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області 25 листопада 1999 року, раніше не судимого

ВСТАНОВИВ:

Згідно рішення Ананьївського районного суду Одеської області ОСОБА_4 було встановлено обов`язок виплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з індексацією суми аліментів відповідно до Закону, починаючи з 01 червня 2008 року і до повноліття дочки, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно виконавчого листа Ананьївського районного суду Одеської області №2-379/08 від 19 червня 2008 року Ананьївським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мінстерства юстиції України було відкрито виконавче провадження №41785227 від 30 січня 2014 року відносно ОСОБА_4 про стягнення з нього аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та він неодноразово був попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дочки.
Однак, ОСОБА_4 , будучи працездатним, умисно, систематично з 19 листопада 2014 року по 11 січня 2019 року включно, ухилявся від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини та не вжив заходів для працевлаштування на постійну роботу.
В результаті цього, згідно розрахунку Ананьївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, заборгованість ОСОБА_4 з виплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини за період з 01 грудня 2014 року по 01 січня 2019 року складає 44411 гривень 03 копійки.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства, при цьому пояснив, що дійсно згідно рішення Ананьївського районного суду Одеської області він зобов`язаний до сплати аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дитини щомісячно до досягнення дочкою повноліття. Однак в зв`язку із скрутним матеріальним становищем умисно ухилявся від виконання зазначеного рішення суду, в зв`язку з цим у нього утворилась заборгованість по сплаті аліментів. В скоєному щиро кається, просить суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомила, що обвинувачений не сплачував та не сплачує аліменти на утримання дочки вже досить довгий час, у зв`язку з чим просить ОСОБА_4 призначити покарання відповідно до закону.
Прокурор Котовської місцевої прокуратури Одеської області пояснила, що під час розгляду кримінального провадження, в судовому засіданні було встановлено та доведено факт скоєння ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, при цьому враховуючи те, що обвинувачений активно сприяв розкриттю злочину, щиро кається, вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання у вигляді громадських робіт.
Від представника Ананьївського районного відділу пробації надійшли матеріали досудової доповіді про обвинуваченого ОСОБА_4 із викладенням матеріалів та висновком органу пробації про можливість виправлення без позбавлення або обмеження волі на певний строк (а.с.39-40).
Враховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_4 та пояснення потерпілої, а також те, що вони не оспорюють фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, не наполягають на дослідженні інших доказів у справі, розуміють неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду відсутні сумніви в добровільності та правдивості їх позиції, тому відповідно до ч.3 ст.349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним і суд обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та потерпілої ОСОБА_5 , а також дослідженням доказів, які характеризують обвинуваченого, при цьому прокурор Котовської місцевої прокуратури проти цього не заперечувала та підтвердила, що наслідки ч.3 ст.349 КПК України їй також зрозумілі.
Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, які суд вважає належними та допустимими, суд приходить до висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлено ОСОБА_4 .
Суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.164 КК України, а саме: злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).
Вказаних висновків суд дійшов провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з вищевикладеного.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно зі ст.66 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно зі ст.67 КК України, відсутні.
Відповідно до ст.65 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами покарання" під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має суворо додержуватися вимог норм закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через це реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Згідно ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд призначаючи покарання зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, які пом`якшують і обтяжують покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії злочину невеликої тяжкості, особу винного, а також обставини, що пом`якшують покарання вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання у виді громадських робіт.
Цивільний позов потерпілим по справі не заявлено.
Витрати на залучення експерта під час досудового розслідування відсутні.
Речові докази відсутні.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувався.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 366-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КК України і призначити йому покарання у вигляді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт за місцем проживання.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов потерпілою по справі не заявлено.
Витрати на залучення експерта під час досудового розслідування відсутні.
Речові докази відсутні.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ананьївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст.349 КПК України.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_7