Справа № 180/2496/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 р. м. Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області

головуюча - суддя ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Марганець клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Російської Федерації відносно засудженого ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України,

встановив:
До Марганецького міського суду надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення у відповідність із законодавством України вироку Октябрьського районного суду м. Іваново Івановської області від 13.03.2018 року до покарання у вигляді 8 років 8 місяців позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених частиною третьою статті 30, пунктом «г» частини четвертої статті 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням мережі «Інтернет», групою осіб у великому розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації.

В обґрунтування клопотання зазначено, що вказаний вирок іноземної держави набрав законної сили, ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ "Виправна колонія № 5 УФСВП Росії по Івановській області", кінець строку відбування покарання - 04 липня 2026 року. Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні АДРЕСА_1 .

Міністерством юстиції України прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 для подальшого відбування покарання на території України.

В судове засідання представник Міністерства юстиції не з`явився, в клопотанні просив розгляд справи провести за його відсутності.

Прокурор клопотання підтримав, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали, які були додані до клопотання, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню за таких підстав.

В Україні діє Європейська конвенція про передачу засуджених осіб, 1983 рік, до якої Україна приєдналася згідно із Законом України "Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік" від 22.09.1995 №337/95-ВР.

Зазначена Європейська конвенція, в силу ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України" від 29.06.2004 № 1906-IV, є частиною національного законодавства і застосовується у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Відповідальність за суспільно-небезпечне діяння, за яке ОСОБА_4 засуджено в Російській Федерації, передбачена також законодавством України. Так, дії ОСОБА_4 , засудженого вироком Октябрьського районного суду м. Іваново Івановської області від 13.03.2018 року до покарання у вигляді 8 років 8 місяців позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених частиною третьою статті 30, пунктом «г» частини четвертої статті 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням мережі «Інтернет», групою осіб, у великому розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації.

За вказані дії в Україні встановлена кримінальна відповідальність за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 307 Кримінального кодексу України, а саме - замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений групою осіб, у великих розмірах, та карається позбавленням волі на строк від 6-ти до 10-ти років, з конфіскацією майна.

Разом з тим додаткове покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 307 та ч.3 ст. 307 КК України у виді конфіскації майна суд не призначає, оскільки фактично це значно погіршує правове становище засудженого, та посилювало б його кримінальну відповідальність, оскільки таке додаткове значне покарання як конфіскація майна судом РФ застосовано не було.

Пунктом "b" ч. 1 ст. 9 Конвенції про передачу засуджених осіб визначено, що компетентні органи держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11. Пунктом "d" ст. 11 Конвенції засуджених осіб встановлено, що у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган: не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи.

Таким чином, враховуючи, що вчинене засудженим ОСОБА_4 діяння за вироком суду Російської Федерації, є злочином, відповідальність за який також передбачена Кримінальним кодексом України, сам засуджений згодний на його передачу до України для подальшого відбуття покарання, що підтверджується його письмовою заявою, суд дійшов висновку про наявність достатніх та законних підстав для приведення вироку Російської Федерації у відповідність з кримінальним законодавством України.

Таким чином, ОСОБА_4 слід вважати засудженим за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 307 Кримінального кодексу України до покарання у виді 8 років 8 місяців позбавлення волі, без конфіскації майна.

Визначення судом виду кримінально-виконавчої установи, в якій належить відбувати покарання засудженому, діючим законодавством України не передбачено.

На підставі ст. 9, 11 Конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік, керуючись ст. 372, 602, 603, 610 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ухвалив:
Клопотання Міністерства юстиції України задовольнити.

Привести у відповідність із законодавством України вирок Октябрьського районного суду м. Іваново Івановської області Російської Федерації від 13.03.2018 року.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Марганець Дніпропетровської області України, не одруженого, не працюючого, останнє відоме місце проживання на території України - АДРЕСА_1 , засудженого:

- за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 307 КК України - до покарання у виді 8 років 8 місяців позбавлення волі, без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 13 березня 2018 року, зарахувавши у строк покарання час тримання під вартою з 05.11.2017 року по 12.03.2018 рік та відбутий строк покарання в Російській Федерації.

Копію ухвали направити до Міністерства юстиції України.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1