1Справа № 335/7011/15-к 1-кп/335/248/2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченим по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.258, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.258 КК України, ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.258, ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1 КК України та клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу,-

ВСТАНОВИЛА:
В провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № №0001415 за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.258, ч. 1 ст.263, КК України, ОСОБА_7 , у вчиненні злочинів, передбаченого ч.2 ст.258 КК України, ОСОБА_8 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.258, ч. 1 ст.263, ч.1 ст.263-1 КК України.
Ухвалами слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06.04.2015 року по даному кримінальному провадженню ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Строки продовження тримання під вартою в ході судового розгляду кримінального провадження продовжувалися судом. Строк дії запобіжного заходу спливає 26.12.2018 року, однак завершити кримінальне провадження не можливо з незалежних від суду причин.
В судовому засіданні, у відповідності до вимог ст. 331 КПК України, поставлено на обговорення питання щодо доцільності продовження строків тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .
Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою на 60 днів, оскільки ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу не зменшилися і підстави для зміни запобіжного заходу відсутні. Крім того, відповідно до ч.5 ст.176 КК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які обвинувачуються к вчиненні злочинів, передбачених ст. 258-258-5 КК України.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_10 проти продовження строків дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечувала. Заявила клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт в певний час доби, зазначивши що на теперішній час ризики, передбачені ст.177 КПК України стороною обвинувачення не підтверджуються. Крім того ОСОБА_7 раніше не судимий, на обліку в психо та наркодиспансері не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації, тому не має наміру переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Обвинувачений ОСОБА_7 проти продовження строків дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував та заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на інший не пов`язаний з триманням під вартою та заставою, пославшись на положення ч.2 ст.416 КПК України.
Адвокат обвинуваченого ОСОБА_6 - захисник ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечував проти продовження строків дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 ,
Обвинувачений ОСОБА_6 також заперечував проти продовження строків дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Адвокат обвинуваченого ОСОБА_8 захисник ОСОБА_11 також заперечувала проти продовження строків тримання під вартою та просила змінити запобіжний захід на інший більш м`який запобіжний захід, зазначивши що на теперішній час ризики, передбачені ст..177 КПК України стороною обвинувачення не обґрунтовані та не доведені.
Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечував проти продовження строків тримання під вартою та підтримав клопотання захисника.
Розглянувши клопотання прокурора про продовження обвинуваченим строків тримання під вартою, клопотання адвоката обвинуваченого ОСОБА_7 захисника ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу, вислухавши думку учасників кримінального провадження стосовно заявлених клопотань, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Обґрунтування доцільності продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177-178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.
Частиною 1 ст. 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на досудовому розслідуванні було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ст.177 цього Кодексу.
Окрім того, відповідно до ч.5 ст.176 КК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які обвинувачуються к вчиненні злочинів, передбачених ст. 258-258-5 КК України.
На думку суду, на даний час підстави для збереження відповідного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 у кримінальному провадженні не відпали.
ОСОБА_6 , ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні декількох злочинів (тяжких та особливо тяжких злочинів) за вчинення яких передбачено покарання тільки у вигляді позбавлення волі.
Обрані відносно обвинувачених запобіжні заходи з урахуванням їх тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення, яке їм інкримінується і застосовані запобіжні заходи відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_8 кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і меті запобіжного заходу.
Окрім наявної обґрунтованої підозри, застосовані запобіжні заходи відповідають характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються обвинуваченим, не надає можливості обвинуваченим перешкоджати інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинувачених від суду. Наявний ризик є дійсним та триваючим, і він виключає на даний час можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинувачених на більш м`який і у судовому засіданні не встановлено даних, які б свідчили про зменшення вказаних ризиків.
Суд також враховує, що стан здоров`я ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, всі обвинувачені є соціально адаптованими, мають міцні родинні зв`язки, проте суду не надано беззаперечних доказів, які б свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, крім тримання під вартою, зможе належним чином усунути ризики, які передбачені ст. 177 КПК України або з`явилися нові обставини, що унеможливлюють їх тримання під вартою.
Колегія суддів вважає, що інші запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинувачених, тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу із визначенням конкретного строку і за доцільне продовжити строки дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ОСОБА_8 до 23 лютого 2019 року включно.
Разом із тим, у судовому засіданні прокурор, заявляючи клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не обґрунтував та не довів наявність існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України відносно ОСОБА_7 , а зробив лише посилання на ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 .
Відповідно до статті 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст ї спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Частина 4 статті 9 КПК України вказує, що в разу наявності протиріччя норм Кримінального процесуального кодексу України міжнародному договору, застосовуються положення відповідного міжнародного договору.
Обов`язковість застосування Конвенції з захисту прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини встановлена Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року.
Оскільки положення частини 5 статті 176 КПК України в редакції Закону України №1689-VII від 07.10.2014р., які призводять до суттєвого порушення прав та свобод людини, не відповідають Конституції України та Конвенції з захисту прав людини та основоположних свобод, то у даному випадку необхідно застосовувати саме конституційні норми прямої дії та практику Європейського суду з прав людини, які дозволяють обирати альтернативні запобіжні заходи особам, підозрюваними та обвинуваченим у вчиненні злочинів, передбачених статями 109-114-1,258-258-5,260,261 Кримінального кодексу України.
При вирішенні питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , колегія суддів враховує, що обвинувачений раніше не судим, має зареєстроване місце проживання та постійне місце перебування, мешкає в родині, соціально- адаптований, позитивно характеризується за місцем проживання, а також приймає до уваги тяжкість інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.2 ст.258 КК України, кількість інкримінованих злочинів (один) та межі пред`явленого обвинувачення.
Однак відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Свершов проти України» тяжкість злочину, в якому обґрунтовано підозрюється особа, має суттєве значення, однак не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
Під час розгляду справи у суді стороною обвинувачення не було надано детального обґрунтування ризиків відносно ОСОБА_7 що залишаються та не проведено належним чином їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
До того ж, при вирішенні цього питання, суд зважує на ті обставини, що 22.08.2017 року апеляційний суд Запорізької області скасував вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 14.11.2016 року у даному кримінальному провадженні, яким ОСОБА_7 було засуджено до покарання за ч.2 ст.258 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців, та направив кримінальне провадження на новий розгляд.
Відповідно до ч. 2 ст. 416 КПК України при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.

Отже, ч. 2 ст. 416 КПК України передбачено, що при розгляді даного кримінального провадження та постановлені нового вироку суд першої інстанції у разі визнання ОСОБА_7 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 258 КПК України не може призначити йому покарання більш ніж 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк попереднього ув`язнення відбутий обвинуваченим ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні на теперішній час майже дорівнює співвідношенню, визначеному ч. 5 ст. 72 КК України максимально можливого строку позбавлення волі, який можливо призначити ОСОБА_7 у даному провадженні, що враховується судом під час вирішення клопотання прокурора про продовження строків дії запобіжного заходу, обраного ОСОБА_7 .

Зважаючи на викладені обставини та на загальний строк перебування обвинуваченого під вартою по даному кримінальному провадженню, а також те, що стороною обвинувачення не наведено достатніх підстав, які би виправдовували б подальше тримання ОСОБА_7 під вартою, а прокурором не наведено достатніх підстав для продовження терміну запобіжного заходу, виходячи з наведених позицій Європейського суду з прав людини, подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою є недоцільним та таким, що порушує норми національного та міжнародного законодавства, а тому, колегія суддів вважає за необхідне в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 - відмовити.
Разом із тим, суд вважає за необхідне в порядку ст. 179 КПК України обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання із покладанням обов`язків, визначених ст. 194 КПК України: не відлучатися з м. Запоріжжя без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання, здати на зберігання до відповідних органів державної влади за наявності свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України; прибувати за кожною вимогою до суду, оскільки такий вид запобіжного заходу буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_7 своїх процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні, а також запобігання спробам переховуватися від суду.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає доцільним відмовити у задоволенні клопотання адвоката обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу.
Керуючись ст.ст. 177, 194,199, 369, 372 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_8 - задовольнити

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою в Запорізькому слідчому ізоляторі до 23 лютого 2019 року включно.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 строк тримання під вартою в Запорізькому слідчому ізоляторі до 23 лютого 2019 року включно.
В задоволенні клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 та клопотання адвоката обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 звільнити з під варти в залі суду негайно.
На підставі ч. 3 ст. 194 КПК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не відлучатися з м. Запоріжжя без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання, здати на зберігання до відповідних органів державної влади за наявності свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України; прибувати за кожною вимогою до суду .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали виготовлений та проголошений 28.12.2018 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3