Справа № 171/2015/18
В И Р О К
іменем України

16 січня 2019 року м. Апостолове Дніпропетровської області

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 розглянув дистанційно у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000649 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, освіта середня, не одруженого, не працюючого, що зареєстрований в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , раніше судимий: 1) 22.09.2010 року Апостолівським районним судом за ст.ст.289 ч.2, 15 ч.2, 289 ч.2, 185 ч.3,190 ч.2, 70 ч.1 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі; звільнений 29.04.2013 року умовно-достроково на 1 рік 6 місяців 22 дні на підставі постанови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 22.04.2013 року; 2) 28.11.2013 року Апостолівським районним судом за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.71 КК України приєднано невідбуте покарання за вироком Апостолівського районного суду від 22.09.2010 року та остаточно призначено покарання у вигляді 2 років 3 місяців позбавлення волі; 3) 06.02.2014 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ч.2 ст.186, ч.1 ст.71 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі, звільнений 18.12.2017 року в зв`язку з відбуттям покарання,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України.

Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 .

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_3 , 24 травня 2018 року, приблизно о 09 годині, знаходився біля садової ділянки № НОМЕР_1 садового товариства «Відпочинок» у місті Зеленодольськ Апостолівського району Дніпропетровської області, яка належить ОСОБА_6 . У вказаний час і місці у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна.

Далі ОСОБА_3 24.05.2018, приблизно о 09 годині 01 хвилині, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, через незачинені ворота зайшов на територію подвір`я садової ділянки № НОМЕР_1 садового товариства «Відпочинок» у місті Зеленодольськ Апостолівського району Дніпропетровської області, де шляхом вільного доступу повторно таємно із корисливих мотивів зі столу, який розташований на подвір`ї вищевказаної садової ділянки, викрав мобільний телефон «Nokia 1100» із SIM- карткою мобільного оператора «Київстар», абонентський номер НОМЕР_2 , вартістю 245 гривень, що належить ОСОБА_6 , після чого з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене на свою користь, чим завдав ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 245 гривень.

Крім того, 30 травня 2018 року, приблизно о 12 годині 25 хвилин, ОСОБА_3 перебував у невстановленому місці, маючи при собі SIM - картку оператора мобільного зв`язку "Київстар", абонентський номер НОМЕР_2 , яка належала ОСОБА_6 та знаходилась у мобільному телефоні «Nokia 1100», яким ОСОБА_3 незаконно заволодів 24.05.2018.

ОСОБА_3 , вставивши вищевказану SIM - картку у належний йому мобільний телефон та зателефонувавши на номер НОМЕР_3 служби підтримки клієнтів КБ "ПриватБанк", дізнався, що вищевказаний абонентський номер фінансово прив`язаний до рахунку КБ "ПриватБанк" ОСОБА_6 за номером кредитної картки № НОМЕР_4 , та на ньому доступні грошові кошти у межах кредитного ліміту розміром 24000 гривень, та до рахунку КБ "ПриватБанк" ОСОБА_6 за номером пенсійної картки № НОМЕР_5 , на якому доступні грошові кошти у розмірі 400 гривень, після чого у ОСОБА_3 виник єдиний злочинний умисел, направлений на викрадення вищевказаних грошових коштів.

Після чого ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, користуючись тим, що його злочинні дії не помічені та незрозумілі стороннім особам, за допомогою голосового меню ІVR (система попередньо записаних голосових повідомлень, що виконує функцію маршрутизації дзвінків всередині call- центру з використанням інформації, що вводиться клієнтом на клавіатурі телефону за допомогою тонального набору) у період часу з 12:30 години 30.05.2018 до 21:45 години 04.06.2018, діючи з єдиним умислом із корисливих мотивів, таємно перерахував грошові кошти у сумі 400 гривень з рахунку ОСОБА_6 за номером пенсійної картки № НОМЕР_5 та 21575 гривень з рахунку ОСОБА_6 за номером кредитної картки № НОМЕР_4 на власні рахунки за номерами карток КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , при цьому сплатив із рахунків ОСОБА_6 комісію за проведення банківських операцій на загальну суму 650,69 гривень. Після цього ОСОБА_3 викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Своїми злочинними діями ОСОБА_3 завдав потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 22625,69 гривень.

Крім того, ОСОБА_3 , 17.07.2018, приблизно о 11 годині, знаходився у фойє Зеленодольської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1 Зеленодольської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області по вул. Спортивна 3 у місті Зеленодольськ Апостолівського району Дніпропетровської області, де побачив біля входу на столі мобільний телефон «ZTE V815W», який належить ОСОБА_7 , та мобільний телефон «Sony Xperia Xa Dual F3112» у чохлі «Sony Cover Pink/Gold для Xperia XA Style (SCR54)», які належать ОСОБА_8 . У вказаний час і місці у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Далі ОСОБА_3 , 17.07.2018, приблизно о 11 годині 01 хвилині, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, підійшов до вищевказаного столу, після чого шляхом вільного доступу таємно викрав мобільний телефон «ZTE V815W» IMEI - НОМЕР_8 , вартістю 693 гривні, із SIM - карткою мобільного оператора «Київстар», абонентський номер НОМЕР_9 , що належить ОСОБА_7 , та мобільний телефон «Sony Xperia Xa Dual F3112», IMEI-1: НОМЕР_10 , IMEI-2: НОМЕР_11 , вартістю 2252 гривні, із SIM - карткою мобільного оператора «Київстар», абонентський номер НОМЕР_12 , який поміщений у чохол «Sony Cover Pink/Gold для Xperia XA Style (SCR54)», вартістю 151,20 гривень, що належить ОСОБА_8 , після чого з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене на свою користь. Своїми злочинними діями ОСОБА_3 завдав потерпілій ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 693 гривні, потерпілій ОСОБА_8 завдав майнової шкоди на суму 2403,20 гривень.

Крім того, 18 липня 2018 року, приблизно 10 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 перебував біля будинку № 15 по проспекту Незалежності в місті Зеленодольськ Апостолівського району Дніпропетровської області, маючи при собі SIM - картку оператора мобільного зв`язку "Київстар", абонентський номер НОМЕР_9 , яка належала ОСОБА_7 , та знаходилась у мобільному телефоні «ZTE V815W», IMEI - НОМЕР_8 , яким ОСОБА_3 незаконно заволодів 17.07.2018.

ОСОБА_3 , вставивши вищевказану SIM - картку у належний йому мобільний телефон та зателефонувавши на номер НОМЕР_3 служби підтримки клієнтів КБ "ПриватБанк", дізнався, що вищевказаний абонентський номер фінансово прив`язаний до рахунку КБ "ПриватБанк" ОСОБА_7 за номером кредитної картки № НОМЕР_13 , та на ньому доступні грошові кошти у межах кредитного ліміту розміром 15000 гривень, після чого у ОСОБА_3 виник єдиний злочинний умисел, направлений на викрадення вищевказаних грошових коштів.

Після цього ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, користуючись тим, що його злочинні дії не помічені та незрозумілі стороннім особам, за допомогою голосового меню ІVR (система попередньо записаних голосових повідомлень, що виконує функцію маршрутизації дзвінків всередині call- центру з використанням інформації, що вводиться клієнтом на клавіатурі телефону за допомогою тонального набору) у період часу з 10:30 години до 20:00 години 18.07.2018, діючи з єдиним умислом, з рахунку ОСОБА_7 за номером кредитної картки № НОМЕР_13 оплатив телеком послуги у розмірі 203 гривні, при цьому сплатив із вищевказаного рахунку ОСОБА_7 комісію за проведення банківських операцій на суму 2,03 гривень. Після цього ОСОБА_3 з рахунку ОСОБА_7 за номером кредитної картки № НОМЕР_13 перерахував грошові кошти у сумі 506 гривень на картку КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_14 , яку ОСОБА_3 взяв для тимчасового користування у ОСОБА_9 , при цьому сплатив із вищевказаного рахунку ОСОБА_7 комісію за проведення банківських операцій на суму 20,24 гривень. Крім того, ОСОБА_3 з рахунку ОСОБА_7 за номером кредитної картки № НОМЕР_13 перерахував грошові кошти у сумі 1808 гривень на картку КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_15 , яку ОСОБА_3 взяв для тимчасового користування, у ОСОБА_10 , та при цьому сплатив із вищевказаного рахунку ОСОБА_7 комісію за проведення банківських операцій на суму 72,32 гривень. Після цього ОСОБА_3 викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Своїми злочинними діями ОСОБА_3 завдав потерпілій ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 2611,59 гривень.

ОСОБА_3 23 серпня 2018 року, приблизно о 01 годині, знаходився на другому поверсі другого під`їзду будинку АДРЕСА_3 біля квартири АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_5 . У вказаний час і місці у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у житло.

Далі ОСОБА_3 23.08.2018, приблизно о 01 годині 01 хвилині, достовірно знаючи, що власник квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_5 відсутній за місцем свого мешкання, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у житло, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом злому вхідних дверей проник у приміщення вищевказаної квартири, звідки викрав ноутбук «Lenovo IdeaPad 110-15ACL (80TJ002SRA)» в корпусі чорного кольору, вартістю 5114,76 гривень, бездротову мишу «TRUST primo wireless mouse (20322)», вартістю 201,52 гривень, телевізор «Bravis led-28d1070 + t2»» в корпусі чорного кольору, вартістю 4605,06 гривень, після чого з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене на свою користь, чим завдав ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 9921,34 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_3 вину у скоєнні вказаних злочинів за обставин, встановлених судом, визнав повністю, з обставинами вчинення злочинів, що зазначені в обвинувальному акті, погодився, від надання показів по суті обвинувачення відмовився, мотивуючи відмову тим, що в обвинувальному акті правильно викладені обставини вчинених ним злочинів та він повністю погоджується з правовою кваліфікацією вказаних злочинів. Цивільний позов ОСОБА_11 в частині завдання матеріальної шкоди в розмірі 22870 грн. 69 коп. визнає повністю, з позовними вимогами щодо стягнення моральної шкоди не згоден.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію злочинів, судом встановлено, що учасники судового провадження вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд у порядку ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом потерпілого, дослідженням зібраних досудовим слідством доказів, що характеризують особу обвинуваченого, розписок потерпілих та доказів щодо завданої потерпілій ОСОБА_6 шкоди.

Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що в двадцятих числах серпня 2018 року (дату він не пам`ятає) він перебував у відрядженні в Херсонській області і його мати йому повідомила, що у належній йому квартирі, що розташована в АДРЕСА_6 , вибито скло на балконі та пошкоджені двері. Коли він приїхав додому, то побачив, що дійсно вхідні двері квартири пошкоджені, а з квартири викрадені ноутбук «Леново» з бездротовою мишкою та телевізор. Хто здійснив крадіжку, йому не відомо. Працівники поліції повернули йому ноутбук, про що він склав розписку.

Згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 28.08.2018 року у КФ ПАТ КБ «ПриватБанк» (КП, а.с.32-45) вилучено копії наступних документів: документів на ім`я ОСОБА_3 , фотокартки клієнта ОСОБА_3 , анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, переліку рахунків клієнта ОСОБА_3 , руху коштів по рахункам ОСОБА_3 №№ НОМЕР_6 та НОМЕР_7 , руху коштів по рахунку ОСОБА_6 № НОМЕР_4 .

Згідно довідки щодо руху коштів по рахунках №№ НОМЕР_6 та НОМЕР_7 на вказані рахунки, що належать ОСОБА_3 , були переведені кошти з рахунку ОСОБА_6 через IVR-меню в період з 12:33:45 год. 30 травня 2018 року по 20:45:27 год. 04 червня 2018 року на загальну суму 21575 грн. та сплачено комісію з рахунку ОСОБА_6 в сумі 650,69 грн. Вказані обставини підтверджуються довідкою щодо руху коштів по рахунку ОСОБА_6 .

З протоколу проведення слідчого експерименту від 19.09.2018 року (КП, а.с.95-96) встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 розповів і на місці показав за яких обставин ним було вчинено крадіжку мобільного телефону у потерпілої ОСОБА_6 .

Розпискою потерпілої ОСОБА_7 підтверджується факт повернення їй працівниками поліції викраденої сім-карти оператора «Київстар» № НОМЕР_16 , розпискою потерпілого ОСОБА_5 підтверджується факт повернення йому викраденого ноутбуку (КП, а.с.155,180).

У відповідності до положень Кримінального Кодексу України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження у межах ч.3 ст.349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, за вище встановлених обставин.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений
З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України, так як він скоїв таємне викрадення чужого майна - крадіжку, вчинену повторно; таємне викрадення чужого майна крадіжку, вчинену повторно, поєднану із проникненням у сховище та із проникненням у житло.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся, тому у відповідності до положень ст.66 КК України суд враховує вказану обставину як таку, що пом`якшує покарання обвинуваченого.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Мотиви призначення покарання.
Відповідно до положень ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Злочини, вчинені обвинуваченим, відповідно до ст.12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_3 раніше судимий, має постійне місце проживання, де характеризується посередньо, не зайнятий суспільно-корисною працею.

Враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого та обставину, що його обтяжує, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження нових злочинів є призначення покарання в межах санкцій ч.2 та ч.3 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі, але не на максимальний строк, із застосуванням положень ч.1 ст.70 КК України, при цьому суд не вбачає підстав для призначення більш м`якого покарання.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Потерпілою ОСОБА_6 пред`явлено цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в розмірі 32870,69 грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, обчислюється, виходячи із реальної вартості втраченого майна або вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, на момент розгляду справи.

Матеріалами кримінального провадження, дослідженими в судовому засіданні, повністю підтверджуються розмір і обставини спричинення потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди в розмірі 22870 грн. 69 коп., яка складається з наступного: вартість викраденого мобільного телефону із сім-карткою 245 грн., грошові кошти з пенсійної картки № НОМЕР_5 в розмірі 400 грн., грошові кошти з рахунку за номером кредитної картки № НОМЕР_4 в розмірі 21575 грн., комісія за проведення банківських операцій в розмірі 650 грн. 69 коп.

Також судом встановлено, що злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_6 завдано моральну шкоду, оскільки обвинувачений викрав майно, що належить потерпілій, яка є особою похилого віку та має незначний дохід у вигляді пенсії, але має сплачувати значні кошти банківській установі на погашення боргу, який виник в результаті неправомірних дій обвинуваченого. В зв`язку з цим потерпіла знаходиться у постійному переживанні, емоційній напрузі, нервозності, що суттєво відображається на її стані здоров`я. Крім того, потерпіла має вживати додаткових зусиль для організації свого життя, що додатково спричиняє душевні страждання, які потерпіла продовжує зазнавати.

Суд всебічно та об`єктивно дослідивши обставини справи, з`ясувавши характер і розмір матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, яка знайшла своє підтвердження, вважає за доцільне заявлений цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 22870 грн. 69 коп. та моральну шкоду в сумі 5000 грн.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

На досудовому слідстві щодо обвинуваченого ОСОБА_3 застосовувався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії якого закінчився 21.11.2018 року.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України, ч.3 ст.185 КК України КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки;

- за ч.3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати після набрання вироком законної сили з моменту фактичного затримання.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 22870 грн. 69 коп., моральну шкоду в сумі 5000 грн., всього в сумі 27870 грн. 69 коп.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Речові докази: документи клієнта ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_3 , диски CD-R №№ 5037 та 5038, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження, зберігати у справі; сім-карту мобільного оператора «Київстар», що повернута потерпілій ОСОБА_7 , та ноутбук «Lenovo IdeaPad 110-15ACL (80TJ002SPA), повернутий потерпілому ОСОБА_5 , залишити власникам.

На вирок може бути подано апеляцію до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копію судового рішення надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1