Номер провадження: 11-сс/813/758/19
Номер справи місцевого суду: 522/1894/16 1-кс/522/714/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.2019 року м. Одеса

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одесивід 20.03.2019 р. про повернення клопотання про скасування арешту майна,

встановив:

Зазначеною ухвалою слідчого судді повернуто клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту з майна, накладеного ухвалою Приморського районного суду м. Одесивід 24.02.2016 р. в рамках кримінального провадження №0000386 від 28.11.2016 року.

На зазначену ухвалу слідчого судді ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, яка надійшла на адресу апеляційного суду 02.05.2019 року, в якій просить скасувати ухвалу з підстав порушення вимог кримінального процесуального законодавства та повернути матеріали до суду 1-ої інстанції на новий розгляд.

Частина 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами 1-ої інстанції і не набрали законної сили, а саме: інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Натомість, ч.ч. 1 та 2 ст. 309 КПК України встановлюють вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Також згідно із ч. 2 ст. 309 КПК України, під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

Як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді від 20.03.2019 р., фактично клопотання ОСОБА_3 розглядалось по суті за його участю та участю прокурора ОСОБА_4 , проте повернуто ОСОБА_3 з підстав того, що на час звернення із зазначеним клопотанням до слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси, органом досудового розслідування кримінального провадження №0000386 від 28.11.2016 року визначено Головне слідче Управління Служби безпеки України, у зв`язку з чим клопотання про скасування заходу забезпечення кримінального провадження, повинно бути подано до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а саме до Шевченківського районного суду м. Києва.

Також, суддя-доповідач враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Більш того, п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачає, що однієї із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Натомість, системний аналіз зазначеної норми Конституції України засвідчує, що забезпечення права на апеляційний перегляд виникає після розгляду справи (кримінального провадження) по суті.

Окрім того, ч. 3 ст. 309 КПК України встановлює, що скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Отже, даний перелік не містить ухвали слідчого судді про повернення клопотання про скасування арешту майна, в зв`язку з чим ухвала слідчого судді Приморського районного суду м. Одесивід 20.03.2019 р. оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. При цьому, в ухвалі слідчого судді помилково зазначено про порядок її оскарження.

Статтею 422 КПК України передбачений порядок перевірки ухвал слідчого судді, однак в зазначеній нормі закону не передбачені дії апеляційного суду, щодо апеляційних скарг на ухвали слідчого судді, що не підлягають оскарженню.

При цьому, на думку судді-доповідача, в подібних випадках слід керуватися положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України, відповідно до якої у випадках, коли положення цього кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього кодексу.

Враховуючи те, що в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування ухвали слідчого судді, на яку, згідно із законом, не може бути подана апеляційна скарга, вважаю, що до неї необхідно застосувати загальне правило, передбачене ч. 4 ст. 399 КПК України, а саме відмовити у відкритті апеляційного провадження, та повернути особі, яка її подала разом із доданими матеріалами.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 24, 309, 392, 399, 405, 419, 422 КПК України, суддя-доповідач,

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження по апеляційній скарзі ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одесивід 20.03.2019 р. про повернення клопотання про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000386 від 28.11.2016 року.

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надіслати ОСОБА_3 разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців до Верховного суду.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2