Справа № 161/3332/19
Провадження № 1-кс/161/1921/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 01 березня 2019 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, зазначає, що 22.12.2018 року на підставі ухвали слідчого судді від 03.12.2018 року в рамках кримінального провадження № 0000178 від 31.05.2018 року, за ознаками злочину, передбаченого ст. 272 ч.1 КК України, за місцем його проживання в АДРЕСА_1 було проведено огляд, в ході якого вилучено: десять полімерних каністр, різного кольору, заповнених на 20 літрів кожна, рідиною з характерним запахом дизельного палива, всього 200 літрів; дві полімерні бочки, об`ємом 40 літрів, кожна, заповнених повністю, рідиною з характерним запахом дизельного палива, всього 80 літрів; дві металеві бочки, одна білого, друга зеленого кольору, об`ємом по 200 літрів, кожна, заповнених повністю, рідиною з характерним запахом дизельного палива, всього 400 літрів;дві металеві бочки, одна коричневого, друга червоного кольору, об`ємом по 200 літрів, кожна, заповнених повністю, рідиною з характерним запахом бензину, всього 400 літрів;одну металеву бочку, червоного кольору, об`ємом 200 літрів, частково заповнена на 1/3, рідиною з характерним запахом бензину, всього 60 літрів; електричний насос двома шлангами; свідоцтво ввезення транвпортоного засобу на територію Республіки Білорусь від 29.07.2016 року; три товаро-транспортні накладні на придбання нафтопродуктів, аркуші паперу та зошит із записами.

Ухвалою слідчого судді від 27.12.2018 року було задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на вищезазначене майно.

Зважаючи на те, що заявник, як законний володілець арештованого майна, не був присутній при розгляді питання про накладення арешту на майно, він вимушений звернутись із клопотанням про його скасування, оскільки потреба у застосуванні даного заходу, на його думку, відпала.

Зазначає, що нафтопродукти, на які накладено арешт, він придбав на АЗС на території Республіки Білорусь в с. Мокрани Малоториського району Брестської області для власних потреб, так як має у користуванні 1,99 га землі сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, яку самостійно обробляє сільськогосподарської технікою з використанням дизельного палива, також разом зі своєю сім`єю має у власності легковий автомобіль обладнаний бензиновим двигуном. Будь-якою діяльністю, пов`язаною з порушенням правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, яка б створювала загрозу загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків або заподіяла шкоду здоров`ю потерпілого ОСОБА_3 не займався та не займається.

Крім того, вказує на те, що з моменту вилучення арештованого майна минуло достатньо часу для проведення його огляду та експертного дослідження, з огляду на що, подальше перебування вилучених нафтопродуктів під арештом є недоцільним, а повернення їх законному володільцю є необхідним у зв`язку з наближенням періоду весняно-польових робіт у власному господарстві.

Зважаючи на вищенаведене, ОСОБА_3 просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 грудня 2018 року у кримінальному провадженні № 0000178 від 31.05.2018 року, за ознаками злочину, передбаченого ст. 272 ч.1 КК України та повернути йому вилучене майно,

В судове засідання, будучи належним чином повідомленим про розгляд клопотання, заявник не з`явився.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду клопотання повідомлялись належним чином, причини неявки невідомі. Будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не подавали.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Таким чином, виходячи з наведених положень ст. 174 КПК України, питання про скасування арешту розглядається слідчим суддею за відповідним зверненням осіб, визначених частиною першої цієї статті.

В судовому засіданні встановлено, що 31.05.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 0000178, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 272 КК України.

На підставі ухвали слідчого судді від 03.12.2018 року, 22.12.2018 року під час огляду споруд, що знаходиться на території земельної ділянки, кадастровий номер :01:006:0066, за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено наступні речі та документи, а саме:

?Десять полімерних каністр, різного кольору, заповнених на 20 літрів кожна, рідиною з характерним запахом дизельного палива, всього 200 літрів;

?Дві полімерні бочки, об`ємом 40 літрів, кожна, заповнених повністю, рідиною з характерним запахом дизельного палива, всього 80 літрів;

?Дві металеві бочки, одна білого, друга зеленого кольору, об`ємом по 200 літрів, кожна, заповнених повністю, рідиною з характерним запахом дизельного палива, всього 400 літрів;

?Дві металеві бочки, одна коричневого, друга червоного кольору, об`ємом по 200 літрів, кожна, заповнених повністю, рідиною з характерним запахом бензину, всього 400 літрів;

?Одна металева бочка, червоного кольору, об`ємом 200 літрів, частково заповнена на 1/3, рідиною з характерним запахом бензину, всього 60 літрів;

?Електричний насос для перекачки нафтопродуктів з шлангами по обидва боки.

?Свідоцтво ввезення транспортного засобу 0916 (6Д816614 от 29.07.2016) на 1 арк.

?ТТН на відпуск нафтопродуктів ВРТ 0302489 на 1 арк.

?ТТН на відпуск нафтопродуктів 302498 від 29.04.2016 на 1 арк.

?ТТН на відпуск нафтопродуктів 321681 від 22.06.2016 на 1 арк.

?Чорнові записи на аркуші паперу формату А4 на 1 арк.

?аркуш паперу формату А4 із зазначенням цін та літрів на 1 арк.

?Зошит із торговими записами на 16 арк.

Постановою слідчого від 23 грудня 2018 року вищевказані речі визнані речовим доказом.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 грудня 2018 року на зазначене майно було накладено арешт (заборону на відчуження, використання та розпорядження).

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 Кримінального процесуального кодексу України є арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя дослідивши матеріали, вважає, що доводи клопотання про скасування арешту є необґрунтованими, оскільки на час винесення ухвал про накладення арешту на вище перелічене майно існували підстави для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, крім того слідчим суддею не встановлено, що в подальшому застосуванні арешту відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї або іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, слідчий суддя вважає накладений арешт на майно, згідно ухвали від 27 грудня 2018 року, з урахуванням наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження необхідним та обґрунтованим, у зв`язку з чим клопотання про скасування арешту не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 174, 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000178 від 31.05.2018 року, за ознаками злочину, передбаченого ст. 272 ч.1 КК України, накладеного згідно ухвали слідчого судді від 27 грудня 2018 року (справа №161/20670/18) залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1
Волинської області