УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2017 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1

при секретарі : ОСОБА_2

з участю

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження щодо вчиненого кримінального правопорушення, внесеного в ЄРДР під № 0000377, за обвинуваченням ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 за ч.2 ст. 309 КК України

Під час судового розгляду від захисника ОСОБА_4 надійшло клопотання про визнання недопустимим доказом доручення про проведення слідчих ( розшукових ) дій у порядку ст. 40 КПК України від 02.08.2016 року за №35/5-307, який був відкритий та вручений учасникам кримінального провадження 16 травня 2017 року.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника.

Прокурор категорично заперечував проти задоволення клопотання й зазначив, що діючим КПК він наділений правом надавати учасникам кримінального провадження додаткові докази у відповідності з ч.11 ст. 290 КПК України, а тому вважає наданий ним доказ допустимим.

Вислухав учасників кримінального провадження, суд вважає, що дане клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до діючого кримінально-процесуального законодавства України докази в кримінальному провадженні повинні бути належними та допустимими.

Статтею 85 КПК України передбачено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Також, відповідно до положень ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

При цьому, стаття 87 КПК України передбачає, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

На час розгляду даного клопотання, триває судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_5 й на цей час не встановлений факт очевидної недопустимості зазначених доказів, а тому в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Відповідно до ст.ст.89,94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності під час їх оцінки в нарадчій кімнаті при ухваленні судового рішення.

Керуючись ст.89 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 про визнання недопустимими доказом доручення про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК України.

Клопотання долучити до матеріалів провадження.

Доручення про проведення слідчих ( розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК України долучити до матеріалів справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1