Житомирський апеляційний суд
Справа №274/2983/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.286 КК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,
представника

ТОВ «Полісся Екосфера» ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі провадження №274/2983/17 за апеляційною скаргою директора ТОВ «Полісся Екосфера» ОСОБА_11 на вирок Ружинського районного суду Житомирської області від 06 вересня 2018 року відносно
ОСОБА_10 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -
в с т а н о в и в :
В апеляційній скарзі директор ТОВ «Полісся Екосфера» ОСОБА_11 просить змінити вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову, як незаконний, своїм же рішенням відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 до ТОВ «ПОЛІССЯ ЕКОСФЕРА» про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 22 536 грн. та зменшити відшкодування з ТОВ «ПОЛІССЯ ЕКОСФЕРА» на користь ОСОБА_8 в рахунок моральної шкоди до розміру 5000 грн. При цьому, зазначає, що 03.10.2017 судом було ухвалено залучити співвідповідачем по вказаному кримінальному провадженню по цивільному позову потерпілого ОСОБА_8 ПАТ «СК «Універсальна», тобто, відповідачами у цивільному позові потерпілого ОСОБА_8 були дві особи - ТОВ «ПОЛІССЯ ЕКОСФЕРА» та ПАТ «СК «УНІВЕРСАЛЬНА». Разом з цим, у резолютивній частині вироку, суд першої інстанції вирішив цивільний позов, не зазначивши в якій частині рішення стосується кожного із двох цих відповідачів. Крім того, всупереч вимогам ст.266 ЦПК України, у вироку при вирішенні цивільного позову суд взагалі не прийняв рішення в частині цивільної відповідальності Відповідача - 2. Звертає увагу на те, що вирок суду не відповідає приписам ст.374 КПК України. Суд в підставах для задоволення позову не зазначив мотиви відхилення фотознімків та аргументів Відповідача 1 щодо нехтування Позивачем ПДР України, яке сприяло збільшенню заподіяної останньому шкоди. Безпідставними є мотиви суду про неврахування як доказу висновку експерта автотехніка від 20.10.2017 року за №41. Вважає, що відповідальність за відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 22536 грн, а також відповідальність за відшкодування частково моральної шкоди лежить на страховику - ПАТ «СК «УНІВЕРСАЛЬНА».

В запереченнях на апеляційну скаргу директора ТОВ «Полісся Екосфера» ОСОБА_11 прокурор Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_12 наголошує на тому, що вирок суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги надуманими та безпідставними.

Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі п.«в», ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільнено ОСОБА_10 від відбування призначеного основного покарання.

Цивільний позов ОСОБА_8 , задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Полісся Екосфера», на користь ОСОБА_8 22536 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 120000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз в розмірі 2571,92 грн.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, 05 квітня 2017 року близько 16 год. 45 хв. ОСОБА_10 , керуючи технічно справним автомобілем «КАМАЗ - 4308» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить товариству з обмеженою відповідальністю «Полісся Екосфера», рухався ним по правій смузі проїзної частини вул. Чуднівської в напрямку вул. Козацької (колишня Володарського) м. Бердичева Житомирської області.

Наближаючись до нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг вул. Чуднівської з вул. Козацькою, водій ОСОБА_10 в порушення вимог п.1.5, п.2.3 'б', п. 10.1, п.16.3, п.16.11 та дорожнього знаку пріоритету 2.1 'Дати дорогу' Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, невірно оцінив дорожню обстановку, проявив безпечність і неуважність до її змін та при проїзді перехрестя, виїжджаючи з другорядної на головну дорогу, не надав переваги в русі велосипедисту ОСОБА_13 , який рухався по вул. Козацькій в напрямку м. Хмільник Вінницької області, та на вищевказаному перехресті доріг допустив наїзд на зазначеного велосипедиста.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку важкого ступеня, посттравматичного субарахноїдального крововиливу правої лобної частки з пневмоцефалією, перелому кісток склепіння черепу з ушкодженням даху правої орбіти, гематоми верхньої повіки правого ока, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.

Порушення водієм ОСОБА_10 вимог пунктів 1.5, 2.3 'б', п. 10.1, п.16.3, 16.11 та дорожнього знаку пріоритету 2.1 'Дати дорогу' Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ТОВ «Полісся Екосфера» ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_10 в підтримку апеляційної скарги, пояснення потерпілого ОСОБА_8 та позицію прокурора, які просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до вимог п.9 ч.1 ст.393 КПК України, апеляційну скаргу має право подати - цивільний відповідач або його представник - у частині, що стосується виключно вирішення цивільного позову.

З урахуванням зазначених вимог кримінального процесуального законодавства, частину апеляційних доводів директора ТОВ «Полісся Екосфера» ОСОБА_11 , які стосуються фактично спростування доведеності вини ОСОБА_10 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, за обставин вказаних у вироку, в тому числі й шляхом неврахування судом першої інстанції висновку експерта №41 від 20.10.2017, як і інших доказів у провадженні, апеляційний суд визнає такими, що заявлені всупереч положень п.9 ч.1 ст.393 КПК України.

Оскільки, ніким з інших учасників процесу, маючих процесуальне право на оскарження цього вироку в частині встановлених фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення та доведеності вини обвинуваченого у його вчиненні не оспорюються, вирок в цій частині не підлягає апеляційній перевірці.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.

Дії ОСОБА_10 судом першої інстанції кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України, як дії, що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Доводи апеляційної скарги директора ТОВ «Полісся Екосфера» ОСОБА_11 про невірне вирішення судом першої інстанції цивільного позову, апеляційний суд вважає не обґрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно з положенням ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

За загальним правилом встановленим ч.2 ст.1187 ЦК України, якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілим ОСОБА_8 було заявлено цивільний позов до ТОВ «Полісся Екосфера», із залученням третьої особи обвинуваченого ОСОБА_10 , про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 22536 грн., яка складається з витрат: на лікування в медичних закладах, на проїзд та на придбання лікарських засобів для лікування, а також про відшкодування моральної шкоди в розмірі 120000 грн. і витрати на надання юридичної правової допомоги у розмірі 2500 гривень. (т.1 а.п.40-43)

Як встановлено судом першої інстанції, автомобіль «КАМАЗ - 4308» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ТОВ «Полісся Екосфера», обвинувачений ОСОБА_10 згідно подорожнього листа від 03.04.2017 використовував в силу своїх трудових обов`язків.

З огляду на зазначене, як вважає апеляційний суд, висновок суду першої інстанції про те, що відповідальним за заподіяння шкоди потерпілому ОСОБА_8 є роботодавець обвинуваченого - ТОВ «Полісся Екосфера», є законним та обґрунтованим.

При цьому, апеляційний суд вважає, що встановивши всі обставини, проаналізувавши надані докази з точки зору їх належності та допустимості й надавши їм правову оцінку, належним чином застосувавши наведені вище положення ЦК України та КПК України, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 та обґрунтовано стягнув з ТОВ «Полісся Екосфера», на користь останнього 22536 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 120000 грн. у відшкодування моральної шкоди, належним чином мотивувавши своє рішення.

На переконання апеляційного суду, цивільний позов в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_10 суд вирішив відповідно до вимог статей 127-129 КПК України. Розмір відшкодування матеріальної та моральної шкоди суд визначив з урахуванням положень статей 22, 23, 1166, 1167 ЦК України.

При цьому, в мотивувальній частині вироку суд першої інстанції навів мотиви на підставі яких він вважає, що ПАТ «СК «Універсальна» на час розгляду кримінального провадження не може нести цивільну відповідальність перед потерпілим в частині відшкодування йому заподіяної шкоди. Відсутність такої вказівки в резолютивній частині вироку, за вище наведених обставин не є тим істотним процесуальним порушенням, яке було б безумовною підставою для скасування вироку суду в частині вирішення цивільного позову, як того вимагає апелянт.

На переконання апеляційного суду, вирок суду першої інстанції відповідає вимогам закону, є обґрунтованим, підстави для його скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі відсутні.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу директора ТОВ «Полісся Екосфера» ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Ружинського районного суду Житомирської області від 06 вересня 2018 року відносно ОСОБА_10 без змін.
На ухвалу апеляційного суду учасниками судового розгляду провадження можуть бути подані касаційні скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді :