Справа № 606/2299/18
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

28 листопада 2018 року м.Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої: судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовлі кримінальне провадження № 0000289, внесене 1 вересня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, неодруженого, з середньою освітою, непрацюючого, в силу ст.89 КК України несудимого

за ч.2 ст.240 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_7 , не маючи спеціального дозволу на роботу з видобутку корисних копалин загальнодержавного значення, порушуючи вимоги ст.16 Кодексу України про надра, Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», відповідно до яких діяльність щодо користування надрами підлягає ліцензуванню, тобто наданні спеціальних дозволів (ліцензій) на користування ділянкою надр з відповідною метою спеціалізованим підприємствам, установам і організаціям, а також громадянам, які мають відповідну кваліфікацію, матеріально-технічні та економічні можливості для користування надрами, 31 серпня 2018 року у період часу з 8 год. по 15 год., умисно, з корисливих мотивів, за допомогою знарядь для видобування корисних копалин загальнодержавного значення, а саме: двох молотків, та двох зубил із родовища пісковику, що між селами Буданів та Ласківці Теребовлянського району Тернопільської області, незаконно видобув 1.2 кубічних метрів пісковику, котрий віднесено до корисних копалин загальнодержавного значення.

Під час досудового розслідування 8 жовтня 2018 року між прокурором Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_7 досягнуто угоди про визнання винуватості.

За змістом цієї угоди ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, сприяти розслідуванню кримінального провадження у з`ясуванні обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Відповідно до зазначеної угоди сторони погодились на призначення ОСОБА_7 покарання за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, у виді штрафу у розмірі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 6800 грн.

Згідно із вказаною угодою ОСОБА_7 погодився на призначення йому покарання у виді штрафу в розмірі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 6800 грн., та зрозумів обмеження свого права на оскарження вироку суду, яке передбачене п.1 ч.4 ст.394, п.1 ч.3 ст.424 КПК України. Крім того, ОСОБА_7 погодився із іншими умовами, викладеними в угоді про визнання винуватості від 8 жовтня 2018 року, в тому числі із наслідками невиконання угоди.

При затвердженні угоди суд враховує відповідність її вимогам ч.4 ст.469, 470, 472, 474 КПК України.

Крім того, суд вважає, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, оскільки підтверджено обвинуваченим ОСОБА_7 у судовому засіданні, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб.

Також суд вважає, що погоджене прокурором та обвинуваченим покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченими ст.65 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 є щире каяття, сприяння розкриттю злочину. Обставини, що обтяжують покарання, відсутні.

Таким чином, вивчивши обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості, дані про особу обвинуваченого, який несудимий, позитивно характеризується, переконавшись, що укладення угоди є добровільним, а взяті на себе обвинуваченим зобов`язання можуть бути реально виконані, встановивши, що угода про визнання винуватості відповідає вимогам КПК та КК України, а підстави для відмови у затвердженні угоди відсутні, заслухавши думку прокурора, захисника та обвинуваченого, роз`яснивши обвинуваченому наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України, суд затверджує угоду про визнання винуватості, укладену між сторонами кримінального провадження 8 жовтня 2018 року та ухвалює обвинувальний вирок.

Керуючись ст.370,371,373-375 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості, укладену 8 жовтня 2018 року між прокурором Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000289 від 1 вересня 2018 року затвердити.

Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, та призначити йому покарання:

за ч.2 ст.240 КК України штраф у розмірі 400 (чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 6800 грн.

Речові докази у провадженні: два молотки та два зубила, які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області, конфіскувати.

Речові докази у провадженні: 1.2 кубічних метра пісковику, які зберігаються на території майданчика для зберігання транспортних засобів Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області, передати у дохід держави.

На вирок може бути апеляцію до Тернопільського апеляційного суду через Теребовлянський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуюча: