Провадження №11-кп/801/47/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 лютого 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
Головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

представника потерпілого: ОСОБА_9

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження №0000199 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 26.04.2018, яким

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Торчин, Хмільницького району, Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

засуджено за ч.2 ст.367 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах Національної поліції строком на три роки, без сплати штрафу.

Відповідно до вимог ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного судом основного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до вимог п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання навчання та роботи.

Вирішено питання з цивільним позовом та судовими витратами.

встановив:
Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що працюючи відповідно до наказу начальника УМВС України у Вінницькій області №174о/с від 30.09.2011 командиром роти дорожньо-патрульної служби ДАІ УМВС України у Вінницькій області, в службові обов`язки якого, відповідно до Закону України «Про міліцію» та функціональних обов`язків, входило: здійснювати загальне керівництво та контроль за діяльністю стройового підрозділу роти ДПС ДАІ (підпорядкованої У ДАІ) УМВС; забезпечення ефективного виконання покладених на підрозділ завдань та функцій щодо боротьби зі злочинністю, захисту прав і свобод громадян, охорони громадського порядку в межах повноважень, передбачених керівним органом: внутрішніх справ; розподіл функціональних обов`язків між своїми заступниками та іншими працівниками підрозділу; організація та здійснення контролю за несенням служби особовим складом, утриманням в належному стані, експлуатацією та зберіганням транспортних і спеціальних технічних засобів; погодження повернення тимчасово затриманих транспортних засобів з майданчика тимчасово утримання транспортних засобів, що належить державному підприємству «Вінниця Інформ-ресурси»; організація керування силами й засобами стройового підрозділу, забезпечення їх взаємодії з іншими службами і підрозділами ОВС, тощо, вчинив службову недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом: інтересам юридичної особи, при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_10 , працюючи командиром роти дорожньо-патрульної служби ДАІ УМВС України у Вінницькій області, являючись службовою особою та працівником правоохоронного органу, який несе персональну відповідальність за виконання покладених на нього обов`язків, здійснюючи діяльність, пов`язану з виконанням функцій представника влади, 12 серпня 2015 року, у невстановлений слідством час, перебуваючи у своєму службовому кабінеті управління ДАІ УМВС України у Вінницькій області в м. Вінниця по вул. Ботанічній,23, прийняв для виконання від ОСОБА_11 , що діяла на підставі довіреності від 05.03.2014, якою ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ) уповноважив останню розпоряджатись автомобілем марки «Bentley», номерний знак НОМЕР_1 , в тому числі керувати, вивозити за межі України, знімати з обліку, отримувати на штраф майданчиках, проводити відповідні оплати, здійснювати технічний огляд, незареєстровану в підрозділі документального забезпечення управління ДАІ УМВС України у Вінницькій області відповідно до вимог Інструкції з діловодства в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України №747 від 23.08.2012, постанову прокурора Бориспільської міжрайонної прокуратури ОСОБА_14 від 28.07.2015 у кримінальному провадженні №0001141 про скасування постанови слідчого про визнання майна речовим доказом та повернення такого майна законному володільцю,

У подальшому, ОСОБА_10 , неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, маючи реальну можливість виконати покладені на нього службові обов`язки належним чином, в порушення: вимог пункту 2.4.9. Інструкції з діловодства в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України №747 від 23.08.2012, згідно якого останньому заборонено приймати для виконання незареєстровані в підрозділах документального забезпечення документи, без відома та резолюції керівництва, погодив видачу автомобілів марки «Mercedes Benz Vito», номерний знак НОМЕР_2 , та «Bentley», номерний знак НОМЕР_1 , шляхом підписання 12.08.2015 актів огляду тимчасово затриманого транспортного засобу, що передається на тимчасове зберігання №3482 та №3483 від 23.11.2013, передавши їх останній.

Після цього, на підставі підписаних та погоджених ОСОБА_15 актів огляду тимчасово затриманого транспортного засобу, що передається на тимчасове зберігання №3482 та №3483 від 23.11.2013, ОСОБА_11 13.08.2015 отримала та розпорядилась на власний розсуд автомобілями марки «Mercedes Benz Vito», номерний знак НОМЕР_2 , та «Bentley», номерний знак НОМЕР_1 , що перебували на спеціальному майданчику для зберігання транспортних засобів Державного підприємства МВС України «В`інниця-Інформ-Ресурси», за адресою: м. Вінниця, вул. Генерала Арабея,17.

Однак, згідно листа кримінального відділу №2 комісаріату 23 а/с 90331 Нюрнберг автомобіль марки «Bentley», номерний знак НОМЕР_1 , з 18.09.2012 перебував в національному та міжнародному розшуку на підставі заяви, поданої законним власником автомобіля - фірмою «Alpha Auto Gmbh», (номер справи: BY5545-025014-12/7).

Таким чином, ОСОБА_10 , неналежно виконуючи свої службові обов`язки щодо погодження повернення тимчасово затриманих транспортних засобів з майданчика тимчасово утримання транспортних засобів, що належить державному підприємству «Вінниця Інформ-ресурси», не вчинив відповідних дій стосовно перевірки перебування вказаного автомобіля у міжнародному розшуку.

В наслідок незаконних дій ОСОБА_16 власнику транспортного засобу «Bentley», номерний знак НОМЕР_1 , лізинговій компанії «Alpha Auto Gmbh», що знаходиться за адресою: Федеративна Республіка Німеччина, м. Нюрнберг, вул. Вітшельштрассе,71, спричинено тяжкі наслідки на загальну суму 59 063,15 Євро, що згідно офіційного курсу Національні банку України, станом на 12.08.2015 становило 1 395 662,23 грн, що у 2292 рази перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

В апеляційній скарзі прокурора ставиться питання про скасування вироку суду із-за невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та призначення покарання без застосування статті 75, 76 КК України. Свої доводи прокурор обґрунтував тим, що обвинувачений є службовою особою правоохоронного органу яку необґрунтовано звільнено від реального відбуття покарання.

Апеляційна скарга захисника обвинуваченого містить прохання про скасування вироку суду і закриття кримінального провадження за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. В обґрунтування своїх вимог захисник послався на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження оскільки, за наявними доказами ОСОБА_7 ніяких посадових злочинів не вчиняв, його дії не носять кримінального характеру, відсутність покладених обов`язків стосовно погодження видачі автомобіля із штрафного майданчика виключає його кримінальну відповідальність, а також кримінальне провадження не містить належних і допустимих доказів стосовно заподіяного збитку, що є необхідною складовою злочину за статтею 367 КК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника обвинуваченого та самого обвинуваченого, які підтримали доводи поданої апеляційної скарги, заперечення прокурора проти її задоволення та який просив задовольнити свою апеляційну скарги, дослідивши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали кримінального провадження, безпосередньо дослідивши їх в судовому засіданні, суд дійшов висновку про незаконність прийнятого рішення із наступних підстав.

Вирок суду має бути законним і обґрунтованим та відповідати вимогам ст.374 КПК України.

Проте, як було встановлено апеляційним судом при перегляді апеляційних скарг, вирок суду не відповідає таким вимогам.

Зокрема, визначення поняття службової недбалості, за що був засуджений ОСОБА_7 , дається в самій диспозиції статті 367 КК України, а саме як невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що заподіяло істотну шкоду чи тяжкі наслідки охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам окремих юридичних осіб

Неналежне виконання службовою особою своїх обов`язків це такі дії службової особи, в межах службових обов`язків, які виконані не так, як того вимагають інтереси служби.

Відповідальність за даною статтею кримінального кодексу настає лише в разі, якщо невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків, що спричинило тяжкі наслідки входило у коло службових повноважень цієї особи згідно закону, наказу, указу, інструкції, тощо.

Як слідує із вироку, суд пославшись на Закон України «Про міліцію» та на функціональні обов`язки обвинуваченого, в числі інших обов`язків по службі зазначив, що на Маліновського також покладалися обов`язки по «погодженню тимчасово затриманих транспортних засобів із майданчика тимчасового утримання транспортних засобів, що належить державному підприємству «Вінниця-Інформ-ресурси».

Проте, ні в одному із циз документів, зазначених обов`язків на ОСОБА_7 не покладалося, як і не передбачались вони по інших наказах чи розпорядженнях (т.2 а.с.13).

Крім того, несумлінне ставлення ОСОБА_7 до своїх службових обов`язків, згідно вироку суду, заключалась ще і в тому, що він всупереч Інструкції з діловодства в системі Міністерства внутрішніх справ без належної реєстрації прийняв до виконання постанову прокурора від 28 липня 2015 року, погодив повернення автомобілів «Мercedes-benz Vito» і «Bentley» із штрафного майданчика шляхом підписання актів огляду тимчасово затриманих транспортних засобів №3482 та №3483 від 23 листопада 2013 року передавши їх ОСОБА_11 .

Більш того, суд засудив ОСОБА_7 ще і за те, що він видав автомобілі особам, які не мали на це права (.3 а.с.173 звр), в чому він взагалі не звинувачувався згідно обвинувального висновку та що такі його дії спричинили тяжкі наслідки інтересам юридичної особи.

Незважаючи, що заява від фірми "Alpha Auto Gmbh" подавалася відносно шахрайських дій скоєних по автомобілю «Bentley», питання щодо незаконності дій відносно автомобіля «Мercedes-benz Vito» ніким з потерпілих не ставилось, проте, досудове слідство велося по видачі ОСОБА_7 обох автомобілів, за що він також був засуджений..

Проте, ні прокурор, ні суд у вироку не вказали кому діями ОСОБА_7 і в цій частині заподіяні тяжкі наслідки та чи вони є взагалі, що є обов`язковою умовою для засудження його за ч.2 ст.367 КК України.

Щодо засудження обвинуваченого по обставинах погодження ним повернення автомобілів із майданчика тимчасового утримання державного підприємства «Вінниця-Інформ-ресурси», апеляційний суд встановив, що обидва автомобілі були поміщені на території підприємства в 2013 році на підставі постанови про визнання їх речовими доказами.

Володільцю автомобілів (по дорученню власника) 23 листопада 2013 року були видані акти огляду тимчасово затриманих транспортних засобів №3482 та №3483.

Після скасування прокурором постанови слідчого про визнання майна речовими доказами та повернення майна володільцю 28 липня 2015 року в актах, із якими звернулася ОСОБА_11 , в графі «видачу транспортного засобу впроваджено» ОСОБА_7 підписався та зазначив, що зробив це на підставі постанови керівника у кримінальному провадженні прокурора Бориспільської міжрайонної прокуратури (де велося тоді досудове слідство).

Перед тим, як поставити свій підпис інспектор адміністративної практики УДАІ ОСОБА_17 , за розпорядженням ОСОБА_7 перевірив достовірність винесеної прокурором постанови, про що доповів ОСОБА_7 , який лише після цього поставив свій підпис у актах, про що обидва ОСОБА_17 і ОСОБА_7 підтвердили в суді.

Постанова прокурора містила не лише рішення про скасування постанови слідчого про визнання автомобілів речовими доказами, а і вказівку посадовим особам УДАІ у Вінницькій області невідкладно повернути автомобілі та обґрунтування свого рішення із посиланням на лист нотаріуса Вільфред Єнеке від 28 січня 2014 року, міста Берлін Федеративної Республіки Німеччина із зазначенням власника транспортного засобу громадянина Німеччини ОСОБА_18 .

В постанові також містилося посилання на лист прокурора міста Нюрнберга-Фюрт, в якому повідомлялося, що провадження у справі відносно автомобіля «Bentley» в Німеччині закрито.

Зазначені в постанові документи долучені до матеріалів кримінального провадження (т.3 а.с.24, 54, 55).

Оскільки питання щодо долі речових доказів в кримінальному провадженні, відповідно до частини 7 статті 110 КПК України, входить в компетенцію прокурора, законність прийнятого ним рішення не піддавалося сумніву, в зв`язку з чим, обвинуваченим зроблено посилання на зазначений процесуальний документ, під яким він вчинив свій підпис.

Відповідно до договору між Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України у Вінницькій області та Державним підприємством МВС України «Вінниця-Інформ-Ресурси від 20 березня 2012 року (т.2 а.с.92) уповноваженим працівником підприємства складалися і видавалися акти водієві при здачі транспортного засобу на зберігання № НОМЕР_3 , №3483 та які він мав здати при поверненні автомобіля із спеціального майданчика.

Пунктом 2.3.3 Договору передбачалася відмітка в акті уповноваженої особи Державної інспекції про дозвіл на отримання транспортного засобу.

За наявності письмової заяви власника та оплати ним витрат на зберігання, транспортний засіб повертався власнику.

Ні зазначений договір, ні інші нормативні акти не зобов`язували уповноважену особу ДАІ при наявності постанови прокурора перевіряти її достовірність, в тому числі автомобіль по лінії Інтерполу.

Крім того, із показів ОСОБА_7 , співробітників поліції ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , УДАІ у Вінницькій області не мало доступу до бази Інтерполу.

Матеріали кримінального провадження та вирок суду не містять спростування зазначених показів, а у вироку також не міститься посилання на підставі яких законних вимог ОСОБА_7 мав перевірити автомобіль по базі даних Інтерполу та яким чином він мав це зробити.

Тому, визнання винним ОСОБА_7 у погодженні актів №3482, №3483 без перевірки транспортних засобів по базі даних Інтерполу не ґрунтується на законі і доказах.

Питання про знаходження автомобіля «Bentley» в міжнародному розшуку постало лише після внесення відомостей в ЄРДР по факту видачі автомобіля державним підприємством «Вінниця-Інформ-Ресурси», після чого стали робити запити в сектор Укрбюро Інтерполу (т.1 а.с.94) починаючи з 10 вересня 2015 року, із проханням надати інформацію про перебування автомобіля «Bentley» в розшуку.

14 грудня 2015 року Апеляційним судом Київської області розглядалися апеляційні скарги прокурора на рішення суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на автомобілі «Мercedes-benz Vito» і «Bentley».

Тоді суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для скасування рішення суду першої інстанції та накладення арешту на автомобілі.

Виходячи із тексту ухвали апеляційного суду, питання про перебування автомобілів у розшуку чи то в міжнародному розшуку прокурором не піднімалось (т.3 а.с. 56-60).

Матеріали кримінального провадження містять матеріали перевірки автомобілів поліцейськими м. Києва, відповідно до яких ніяких порушень не встановлено (т.1 а.с.241).

За таких обставин, неможливо визнати законним вирок суду в тій частині, що ОСОБА_7 не вчинив дій по перевірці розшуку автомобілів.

Як і неможливо згодитися із висновком суду, що ОСОБА_7 прийняв до виконання постанову прокурора чи інші незареєстровані документи.

Перш за все, постанова прокурора передавалась до виконання в державне підприємство «Вінниця-Інформ-Ресурси», як і всі інші документи, необхідні для видачі автомобілів, а саме: заява, квитанція про сплату за зберігання та акт, який видавався при прийнятті автомобіля на зберігання.

Уповноважена особа підприємства, відповідно до договору, а не співробітник ДАІ, займалася прийняттям і поверненням автомобілів із спеціального майданчика. ОСОБА_7 в акті, який надала ОСОБА_11 , відобразив лише наявність постанови прокурора.

В разі недостатності такого запису, неповно чи неправильно заповненого акту повернення автомобілів, уповноважена особа «Вінниця-Інформ-Ресурси» вправі була відмовити особі, яка звернулася, за видачею транспортного засобу оскільки, вони відповідали за зберігання та видачу автомобілів особі, яка би надала необхідні документи.

Крім того, як слідує із показів та заяв ОСОБА_11 , вона зверталася про повернення транспортних засобів до директора Державного підприємства «Вінниця-Інформ-Ресурси» ОСОБА_21 , а не в управління ДАІ. Тому, звинувачення, що ОСОБА_7 не зареєстрував подані документи в ДАІ безпідставні.

Тим більше, що він сам, особисто, видачею транспортних засобів не займався, за що його незаконно засудили.

Інструкція з діловодства в системі Міністерства внутрішніх справ України затвердженої МВС України №748 від 23 серпня 2012 року, на яку міститься посилання у вироку, стосується порядку роботи з документами, що надходять до органів внутрішніх справ, а таких документів ОСОБА_7 для виконання не отримував, тому він її і не порушував.

Крім того, необхідною умовою притягнення особи до кримінальної відповідальності за частиною 2 статті 367 КК України є заподіяння службовою особою внаслідок службової недбалості тяжких наслідків охоронюваним законом правам та інтересам юридичної особи.

Матеріали кримінального провадження містять по декілька ксерокопій одних і тих же доказів, безліч документів, викладених іноземною мовою, без перекладу, яким суд не дав і не міг дати належної оцінки, проте, в них не міститься оригіналів документів щодо права власності лізингової компанії "Alpha Auto Gmbh" на автомобіль «Bentley», його передачі на правах лізингу Саману Фрітцу Ервіну.

Відсутні належні докази щодо наявності суми заборгованості по вказаному договору.

Більш того, у відповіді Інтерполу на запит начальника сектору Інтерполу (а.с.94,102,103) зазначена інша лізингова компанія «FA ALP HA AUTU», а не та, що зазначена у вироку та вказані інші покупці автомобіля «Bentley», які не розрахувались по лізингу за зазначений транспортний засіб, заподіявши цим самим матеріальну шкоду, що не узгоджується із твердженнями представників потерпілого.

Р. Опітц, при допиті залучив свої документи в підтвердження доказів щодо придбання автомобіля у 2011році в автосалоні міста Лейпцига, яким також суд не міг дати оцінку, оскільки вони викладені іноземною мовою.

Порядок вчинення стороною обвинувачення дій, направлених на отримання доказів поза межами України регламентовано розділом 9 КПК України «Міжнародне співробітництво під час кримінального провадження».

Всупереч чому, стороною обвинувачення не було отримано належних доказів стосовно законності обґрунтування висунутого обвинувачення, що позбавляє суд належно оцінити доводи стосовно заподіяних збитків.

Розбіжність у доказах стосовно власника автомобіля «Bentley» та відсутність оцінки цьому у вироку, унеможливлює належно оцінити суму заподіяних збитків.

Показами свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 підтверджені факти існування автомобілів та перебування їх на майданчику тимчасового утримання.

Суд посилався у вироку на покази свідка ОСОБА_20 , який підтвердив, що робив запит до Інтерполу, звідки отримав відповідь, про те, що дані дії свідка мали місце після внесення заяви в ЄРДР, а саме у вересні місяці 2015 року (т.1 а.с.94, 102), що ніяким чином не підтверджує, що ОСОБА_7 було про це відомо раніше, у серпні 2015 року.

Щодо показів свідка ОСОБА_19 , то він не був включений у список осіб, які викликались до суду (т.1 а.с.77).

Незважаючи, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 розглядалося в суді, прокурор всупереч нормам КПК України, в рамках даного кримінального провадження став допитувати свідка ОСОБА_19 (т.3 а.с.71), хоча в його провадженні справа не перебувала. Після чого, просив суд про його виклик. Завдяки ухвалі про привід, свідок з`явився до суду та дав покази, які ніяким чином не викривають ОСОБА_7 у злочині.

Докази по кримінальному провадженню збираються слідчим протягом всього строку досудового слідства та відкриваються стороні захисту при виконанні вимог статті 290 КПК України, а суд, відповідно до вимог статті 349 КПК України, на початку судового розгляду визначає обсяг доказів, що підлягають дослідженню.

Проте, суд в порушення зазначених норм провів допит свідка ОСОБА_19 .

Залучені до провадження висновки, затверджені свідком ОСОБА_19 (т.1 а.с.127-128), на які посилався представник потерпілого, адвокат ОСОБА_9 при у виступі в судових дебатах, містять відомості, що постанова прокурора про скасування постанови слідчого про визнання автомобіля речовими доказами, надходила до УДАІ та була предметом розгляду, ще до отримання її ОСОБА_7 .

Зазначений висновок не доводився до відома особового складу підлеглих ОСОБА_19 осіб, про що не був обізнаний також ОСОБА_7 . Висновок також не був направлений до державного підприємства «Вінниця-Інформ-Ресурси» яких безпосередньо він стосувався та які займалися його виконанням.

Даний доказ не став предметом оцінки у вироку, на що в апеляційних скаргах ніяка увага не зверталася.

Тому, посилання захисника на названі висновки не є підставою доведеності вини ОСОБА_7 .

Апеляційним судом досліджені і інші докази, на які є посилання у вироку.

Зокрема, свідок ОСОБА_11 не підтвердила звернення до ОСОБА_19 із заявою та пояснила про обставини, на її думку, незаконного вилучення у Р. Опітца автомобілів.

Допитаний в суді представник потерпілого ОСОБА_26 засвідчив обставини звернення фірми-власника із заявою до правоохоронних органів та що вони відмовились від задоволення цивільного позову, в зв`язку з чим, він судом не вирішувався.

Свідок ОСОБА_14 пояснив обставини винесення постанови про скасування постанови слідчого про визнання автомобілів речовими доказами та вручення її адвокату власника для передачі до виконання.

Інші письмові докази лист-відповідь директора Державного підприємства «Вінниця-Інформ-Ресурси», протокол тимчасового доступу до речей і документів по обох автомобілях, протокол огляду транспортного засобу від 15 лютого 2016 року, ухвала слідчого судді від 17 лютого 2016 року та висновок трасологічної експертизи, засвідчують про перебування автомобіля на спеціальному майданчику, відсутність будь-яких перетворень в автомобілях, а ті докази, що вилучені із канцелярії спеціального майданчика підтвердила свідок ОСОБА_11 , яка здавала їх туди, з тим, щоб отримати автомобілі.

Проте, наявність перелічених у вироку доказів ні яким чином не вказують, що ОСОБА_7 , будучи службовою собою, працюючи командиром роти патрульно-дорожньої служби ДАІ УМВС України у Вінницькій області недбало поставився до своїх посадових обов`язків, що потягло спричинення юридичній особі тяжких наслідків.

Невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність стали підставами для скасування вироку місцевого суду та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Доказами в кримінальному провадженні є все те, що доводить вину особи, притягнутої до кримінальної відповідальності, за що суд має призначити покарання.

Саме суд, а не державний обвинувач та не сторона захисту, несе відповідальність за прийняте рішення, а тому, він не може бути зв`язаний тим доказовим матеріалом, який йому надається обвинуваченням та захистом. Адже діяльність учасників провадження переслідує мету забезпечення їх суб`єктивних інтересів та спрямована на встановлення тих обставин, які відповідають цим інтересам. Таким чином, ця діяльність є однобічною. Саме тому суд повинен досліджувати представлені йому сторонами докази та давати їм належну правову оцінку.

На переконання колегії суддів, докази за обставин наведених вище, не засвідчують про наявність в діях ОСОБА_7 складу злочину за який він засуджений, а тому вирок суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю.

Зважаючи на викладене та керуючись ст.404, 405, 407, 409, 411, 413, 419 КПК України апеляційний суд,-

постановив:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 задовільнити.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 26.04.2018 відносно обвинуваченого ОСОБА_7 скасувати.

Кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.367 КК України закрити за відсутності в його діянні складу кримінального правопорушення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом 3 місяців із дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом:
Суддя: