Справа № 636/4463/18
Провадження № 1-кп/636/2/19
УХВАЛА
31 січня 2019 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві обвинувальний акт по кримінальному провадженню за №0001369, внесеному в ЄРДР від 21.09.2018 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с-ща Корюківка Корюківського району Чернігівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз: за вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 18.03.2015 року за ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років 4 місяців позбавлення волі, відповідно до ст. 81 КК України звільненого 13.09.2017 року на підставі ухвали Балаклійського районного суду Харківської області від 05.09.2017 року умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 17 днів, без реєстрації місця проживання, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Чугуївського міського суду Харківської області перебуває зазначене кримінальне провадження.

31.01.2019 року прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому строку дії обраного відносно нього раніше запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання прокурор посилався на те, що строк тримання під вартою ОСОБА_4 спливає 02.02.2019 року, при цьому ризики, які встановлені під час обрання запобіжного заходу продовжують існувати, підозра є обґрунтованою для ступеню необхідного для судового розгляду, а відтак, на думку прокурора є підстави для продовження строку тримання під вартою.

Обвинувачений проти клопотання заперечував посилаючись на те, що має захворювання, які перешкоджають триманню його під вартою. Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 доводи свого підзахисного підтримав, вважав, що відсутні підстави для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд, вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, встановив наступне:

Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу (ст. ст. 176-213 КПК України). Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців, випливає зі змісту ст. 331 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора суд встановив, що запобіжний захід обвинуваченому 19.10.2018 року був обраний слідчим суддею Чугуївського міського суду Харківської області у вигляді тримання під вартою, який потім було продовжено, строк тримання під вартою спливає 02.02.2019 року, розгляд справи триває, ще не допитаний свідок та не досліджені письмові докази, вирішуються клопотання подані учасниками провадження, як доповнення до судового розгляду, тобто станом на момент звернення до суду прокурора з цим клопотанням, судове провадження не завершене до спливу строку дії обраного раніше обвинуваченому запобіжного заходу.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про обрання, продовження строку дії запобіжного заходу повинен врахувати всі обставини, які можуть вплинути на вид обраного запобіжного заходу. Із зазначених положень слідує, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, що застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях їх застосування, якими є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання спробам вчинити дії, які ст. 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність сукупності як обґрунтованої підозри, так і вищенаведених ризиків.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Так, згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

За правовими позиціями ЕСПЛ «обґрунтована підозра» це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого.

Враховуючи вище приведене суд вважає, що на момент розгляду питання щодо продовження дії обраного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою існує обґрунтована підозра та ризик переховуватися від суду. На підтвердження зазначеного ризику свідчить тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується. Окрім цього, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, про що викладено правову позицію в рішеннях ЄСПЛ «Летельє проти Франції», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Осаковський проти України».

ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні грабіжу, тобто відкритому викраденні чужого майна. При цьому сама по собі тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення не може бути підставою для продовження дії обраного раніше запобіжного заходу, але при цьому з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, про що викладено правову позицію в рішенні ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

При вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу судом враховується: вік та стан здоров`я обвинуваченого; відсутність міцних соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, оскільки ОСОБА_4 неодружений, офіційно не працює та не навчається, не має постійного місця реєстрації, крім того суд бере до уваги той факт, що обвинувачений на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення під час умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за попереднім вироком суду.

Положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлюють, що законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.
З урахуванням наведених обставин, суд вважає, що на момент вирішення клопотання прокурора встановлено наявність обгрунтованої підозри та достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений ст. 177 ч. 1 п. 1 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленому ризику.

Розглядаючи посилання обвинуваченого на стан його здоров`я та наявність в нього тяжких захворювань, які унеможливлюють тримання під вартою, суд повторно звертає увагу на те, що будь-яких об`єктивних даних, які б вказували на неможливість утримання ОСОБА_4 під вартою за станом здоров`я чи потреби в отриманні медичної допомоги суду не надано, як і не надано доказів щодо погрішення стану здоров`я ОСОБА_4 , потреби пройти курс лікування в закладі охорони здоров`я. Посилання обвинуваченого на виписку з медичної картки стаціонарного хворого ТБ 09 від 11.09.2017 року теж не підтверджують доводів обвинуваченого. При цьому слід зазначити, що питання надання медичної допомоги обвинуваченим, що утримаються під вартою врегульовано спільним наказом №239/5/104 від 10.02.2012 року Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України, яким затверджено Порядок взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту. В тому числі даним порядок визначено, що медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО. У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз вирішується питання про направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я. Тобто, питання переведення до медичного закладу закритого типу, для надання необхідної медичної допомоги (обстеження) вирішується відповідно до встановлено порядку.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 201, 331 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 задовольнити.

Застосований ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час досудового розслідування захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою вважати продовженим на строк 60 днів, тобто до по 02.04.2019 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча: