Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/3887/18
номер провадження 1-кс/695/3/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2019 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського

міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

потерпілого ОСОБА_3

розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах потерпілого ОСОБА_5 на постанову слідчого Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області про закриття кримінального провадження від 09 листопада 2018 року,
ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_4 в інтересах потерпілого ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області від 09 листопада 2018 року про закриття кримінального провадження № 0000020 від 10 січня 2015 року.
Скарга обґрунтована наступним.

У провадженні Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області перебували матеріали кримінального провадження № 0000020 від 10 січня 2015 року за ч. 1 ст. 122 КК України, за зверненням ОСОБА_3 по факту нанесення йому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.

09 листопада 2018 року слідчим було винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Постанова мотивована тим, що свідки не підтвердили факт нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . ОСОБА_3 , тому у діях ОСОБА_6 відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України.

Дану постанову скаржник вважає незаконною, оскільки:
орган досудового слідства допитав всіх свідків, які маються відношення до даного злочину і детально встановив всі обставини злочину;
тілесні ушкодження ОСОБА_3 отримав 30.12.2014 року, що підтверджується амбулаторною карткою;
згідно з даними висновків додаткової судово-медичної експертизи № 05-8-01/124 від 25.04.2018 року у ОСОБА_3 виявлені тілесні ушкодження, що відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень та СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості;
під час досудового слідства ОСОБА_3 категорично підтвердив та вказав на особу , яка нанесла йому тілесні ушкодження;
дії працівників поліції та слідчого у даному провадженні були упередженими та вони були зацікавленими у тому, щоб ОСОБА_6 міг уникнути покарання за умисний злочин;
закриття кримінального провадження порушує конституційне право потерпілого на захист від злочину, дає можливість уникнути покарання винуватцю ОСОБА_6 , а на даний час існують всі підстави для направлення справи на розгляд до суду
У судовому засіданні потерпілий підтримав скаргу повністю.

Слідчий у судове засідання не прибув, письмового заперечення до суду не направив, матеріалів кримінального провадження не надав.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення потерпілого, дослідивши матеріали скарги, встановив наступні обставини.

У провадженні Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області перебували матеріали кримінального провадження № 0000020 від 10 січня 2015 року за ч. 1 ст. 122 КК України, за зверненням ОСОБА_3 по факту нанесення йому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.

09 листопада 2018 року слідчим Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_7 було ухвалено постанову, якою кримінальне провадження було закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (відсутність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України). Мотивом ухвалення постанови було те , що всі свідки, допитані під час досудового розслідування, вказували на те, що ОСОБА_3 не мав будь-яких тілесних ушкоджень, свідок ОСОБА_8 не повідомив, що ОСОБА_6 жодних тілесних ушкоджень ОСОБА_3 не наносив, а свідок ОСОБА_9 є недієзнатним, показання якого не можна враховувати та брати до уваги.

Відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Даною нормою передбачено, що слідчий самостійно визначає, які саме слідчі дії є необхідними для проведення досудового розслідування.
Поряд з наведеним, слідчий суддя звертає увагу на ту обставину, що відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
У скарзі скаржник не вказує, які факти та обставини не були враховані слідчим або їм надана неправильна оцінка, як і не наводить слідчих дій які не були проведені слідчим, натомість у скарзі вказується, що «орган досудового слідства допитав всіх свідків, які маються відношення до даного злочину і детально встановив всі обставини злочину».
Таким чином, потерпілий, як і його представник не позбавлені надавати слідчому та/або прокурору докази, які на їх думку будуть викривати особу винну у вчинені кримінального правопорушення допоможуть та відповідно оскаржувати дії слідчого та/або прокурора до відповідного прокурора з приводу неналежних процесуальних дій.
Доказів неврахування слідчим клопотань або доказів наданих потерпілим або його представником, скаржник не надав.
Щодо порушення слідчим ст. 221 КПК України
Частиною 1 ст. 221 КПК України визначено, що слідчий, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається.
Скаржник вказує, що йому не було надано можливості ознайомитися з матеріалами кримінального провадження у відповідності до ст. 221 КПК України, однак доказів звернення до слідчого у формі клопотання ним надано не було, тому доводи скарги в даній частині не є обґрунтованими.
Щодо порушення права на захист від кримінального правопорушення.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Даною статтею визначено, принцип захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень так щоб кожний, а також принцип притягнення до відповідальності винної особи в міру своєї вини, як і забезпечення того, що жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Таким чином, звинувачення відносно певної особи повинно бути предметом ретельної перевірки органу досудового розслідування і лише на підставі зібраних доказів, які свідчать про причетність певної особи до вчинення злочину вона може бути притягнута до відповідальності.
Отже, вказування потерпілим на певну особу, яку вона підозрює у вчиненні злочину не є беззаперечним і єдиним доказом винності особи, версія потерпілого потребує зібрання інших переконливих доказів для обвинувачення особи поза розумним сумнівом.
При цьому конституційне право на захист потерпілого ОСОБА_3 від злочину не є порушеним, оскільки він має право звертатися до правоохоронних органів з приводу нанесення йому тілесних ушкоджень, чим він і скористався.
Щодо доводів скаржника про те, що дії працівників поліції та слідчого у даному провадженні були упередженими та вони були зацікавленими у тому, щоб ОСОБА_6 міг уникнути покарання за умисний злочин, слідчий суддя зауважує, що дана обставина не є предметом розгляду кримінального провадження № 0000020 від 10 січня 2015 року, оскільки воно розслідувалося на ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, тому доводи скарги в даній частині не підлягають розгляду, що не позбавляє скаржника звернутися з відповідною заявою в порядку встановленому КПК України до органів досудового розслідування чи прокурора.
За вказаних обставин, підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст.,ст. 303, 304, 307 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 в інтересах потерпілого ОСОБА_5 на постанову слідчого Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області від 09 листопада 2018 року про закриття кримінального провадження № 0000020 від 10 січня 2015 року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області протягом п`яти діб.

Слідчий суддя Золотоніського

міськрайонного суду ОСОБА_1