Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/27/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 296 (206) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2019 року. м. Кропивницький

Колегія суддів Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за апеляційною скаргою адвоката обвинуваченого ОСОБА_7 вирок Петрівського районного суду Кіровоградської області від 25 квітня 2018 року, за яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт. Петрове Петрівського району Кіровоградської області, із вищою освітою, одруженого, із неповнолітньою дитиною на утриманні, безробітного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,
визнано винуватим та засуджено за ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців; на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю один рік, покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Ухвалено стягнути на користь потерпілого ОСОБА_9 25 000 (двадцять п`ять) тисяч гривень у відшкодування спричиненої кримінальним правопорушенням моральної шкоди та 25 000 (двадцять п`ять) гривень витрат на правову допомогу.
Ухвалено стягнути на користь держави процесуальні витрати в розмірі 3 429 гривень 76 копійки на залучення експерта.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим за вчинення хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчиненого із застосуванням вогнепальної зброї.
Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах.

Приблизно о 23 годині 00 хвилин, 25 квітня 2016 року, ОСОБА_9 разом із ОСОБА_10 перебували у алюмінієвому риболовецькому човні ОСОБА_9 , та на ньому плили по річці Інгулець, неподалік території домоволодіння АДРЕСА_3 .
В цей час, на лівий берег річки Інгулець, зі сторони вулиці Олексія Лисенко в смт. Петрове Петрівського району Кіровоградської області, вийшов ОСОБА_8 , маючи при собі власну мисливську гладкоствольну зброю марки «ТОЗ БМ» 16 калібру № НОМЕР_1 . В подальшому, ОСОБА_8 , направив у бік вказаного човна ліхтар та попрохав ОСОБА_9 та ОСОБА_10 пливти до нього на берег, на що ОСОБА_10 повернув риболовецький човен у напрямку берега та поплив у бік ОСОБА_8 , в свою чергу, ОСОБА_9 стояв у човні на повний зріст, обличчям у напрямку ОСОБА_8 .
Коли риболовецький човен, в якому перебували ОСОБА_10 та ОСОБА_9 наближався до берега, де знаходився ОСОБА_8 на відстань близько 50,45-63,3 метрів, точної відстані слідством не встановлено, у останнього виник умисел на здійснення пострілу в їх бік із власної мисливської гладкоствольної зброї марки «ТОЗ БМ» 16 калібру № НОМЕР_1 .
У відповідності до Наказу №622 від 21.08.1998 року Міністерства Внутрішніх справ України (далі - Наказ) вогнепальною зброєю визнається зброя, яка призначена для ураження цілей снарядами, що одержують спрямований рух у стволі (за допомогою сили тиску газів, які утворюються в результаті згоряння метального заряду) та мають достатню кінетичну енергію для ураження цілі, що знаходиться на визначеній відстані. Зокрема, мисливською вогнепальною зброєю у відповідності до Наказу, визнається вогнепальна зброя, призначена для ураження тварин і птахів під час полювання. До мисливської вогнепальної зброї належать:мисливські гвинтівки, карабіни та штуцери, гладкоствольні рушниці, гладкоствольні рушниці із свердловиною "парадокс" з нарізами 100-140 мм на початку або в кінці ствола, мисливські рушниці зі свердловиною "сюпра", комбіновані рушниці, що мають поряд з гладкими і нарізні стволи.
У відповідності до статті 11.1 Наказу забороняється використовувати вогнепальну зброю не за призначенням, з метою, не передбаченою установчими документами (положеннями), статутними завданнями.
Згідно із ст. 15 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» мисливська вогнепальна зброя використовується для полювання.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , перебуваючи на березі річки Інгулець нижче території домоволодіння АДРЕСА_3 , у стані алкогольного сп`яніння, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, спрямував ствол мисливської гладкоствольної зброї марки «ТОЗ БМ» 16 калібру № НОМЕР_1 у бік ОСОБА_9 та здійснив один постріл.
Так як мисливська вогнепальна зброя ОСОБА_8 була споряджена зарядом картечі, частина її заряду відрикошетила від водного дзеркала та влучила у ліве плече, картуз на голові та в ліве стегно по передній поверхні ОСОБА_9 . Від здійсненого пострілу у ОСОБА_9 виникло тілесне ушкодження у вигляді рани середньої третини лівого стегна по передній поверхні, що утворилося в наслідок мінімум 1 травматичного предмету з ознаками тупого твердого, що виникло внаслідок пострілу з вогнепальної зброї зарядженої картеччю, що кваліфікується як тілесне ушкодження легкого ступеню тяжкості з короткочасним розладом здоров`я на термін від 6 до 21 доби.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , просить вирок суду першої інстанції скасувати, кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 296 КК України, - закрити за відсутністю в його діях складу злочину.
Свої вимоги мотивує наступними доводами.
ОСОБА_8 , будучи допитаним в судовому засіданні суду першої інстанції, вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та пояснив суду, що 25 квітня 2016 року він був вдома у ОСОБА_11 , потім він був у гаражі вдома у ОСОБА_12 , в тому числі і в той час, коли по словам потерпілого він в нього стріляв.
Вказує, що у зв`язку із вказаним, стороною захисту в судовому засіданні заявлялися клопотання про допит свідків ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 , які судом були залишені поза увагою з невідомої причини.
Крім того, заявлялося й клопотання про допит в судовому засіданні як свідка ОСОБА_13 , який в цей вечір святкував свій День народження, проживає в безпосередній близькості до місця злочину, і який не чув ніяких пострілів, яке судом також не було задоволене з невідомої причини.
Тобто, на переконання сторони захисту, судом не перевірено належним чином версію сторони захисту, чим допущена суттєва неповнота судового слідства, а тому висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
Також, адвокат зазначає, що суд поклав в основу вироку показання потерпілого та свідка ОСОБА_10 ,

Однак, як зауважує при цьому сторона захисту, - ОСОБА_8 є колишнім працівником правоохоронних органів.
Свідок ОСОБА_10 раніше неодноразово судимий, в тому числі і завдяки діям обвинуваченого, як посадовця - працівника правоохоронних органів.Потерпілий неодноразово займався браконьєрством, в тому числі і в цей раз, оскільки ловив рибу (він сам це підтверджує) в період нересту, та в свій час також притягувався обвинуваченим до відповідальності. Рибацьку сітку, за яку він начебто зачепився, потерпілий сам і поставив, та скоріше усього, вибирав її.
Тож, як стверджує сторона захисту, у обох - і у потерпілого і у свідка обвинувачення, - є достатні причини оговорити ОСОБА_8 та добиватися щоб він був засуджений.
Звертає увагу суду, що викладені судом свідчення і потерпілого і свідка ОСОБА_10 є ідентичними за змістом, чого не може бути якщо вони їх давали самі та відповідно перевірялися судом.
Вказує, що інші докази у кримінальному провадженні доводять, що у потерпілого була наявна рана, та що вона заподіяна дріб`ю, але не доводять, що це поранення спричинив ОСОБА_8 .
Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку сторони захисту на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, яка просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Сторона захисту заперечує причетність обвинуваченого ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, за що його засуджено судом першої інстанції.
Колегія суддів не погоджується із таким переконанням сторони захисту.
Як встановлено, ОСОБА_8 , будучи допитаним судом першої інстанції, свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав, надав наступних за змістом показань.
Він, 25 квітня 2016 року, був на річці Інгулець в смт. Петрове разом з ОСОБА_14 . Приблизно о 20 годині 00 хвилин він пішов додому та знаходився вдома.
Наступного дня, 26 квітня 2016 року, вранці, він поїхав до м. Олександрії, а приблизно о 17 годині пішов до райвідділу поліції, так як йому зателефонували та попросили підійти туди.
В Петрівському відділенні поліції йому повідомили, що ОСОБА_9 обвинувачує його в тому, що він вночі 25 квітня 2016 року стріляв по ньому з мисливської рушниці і поранив його.
Однак, злочину він не вчиняв, не був на річці в той час, у який вказує потерпілий, ОСОБА_9 в той день він не бачив.
Не зважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_8 своєї винуватості, вина його у вчиненні кримінального правопорушення доводиться рядом доказів у кримінальному провадженні.
Зокрема, такими доказами як показання потерпілого та свідків.
Потерпілий ОСОБА_9 , будучи допитаним під час судового слідства судом першої інстанції, пояснив, що 25 квітня 2016 року, приблизно о 23 годині, він разом з ОСОБА_10 перебував у його алюмінієвому риболовецькому човні, на якому вони плили по річці Інгулець, неподалік вулиці Олексія Лисенко в смт. Петрове Кіровоградської області, та зачепилися човном об рибацьку сітку, з якої намагалися виплутатись.
В цей час на лівому березі річки Інгулець, вони почули крик чоловіка, який світив ліхтарем на них та виражався нецензурною лайкою на їх адресу, при цьому кричав щоб вони пливли до берега, інакше він їх вб`є.
Після чого вони, відплутавшись від сітки, попливли в сторону чоловіка, який кричав їм; не доїжджаючи до нього, вони почули постріл з рушниці, після чого він відчув біль у плечі та лівій нозі та одна дріб влучила йому в картуз, потім він впав в човен.
Після того, як вони підпливли до кладки, то побачили на ній ОСОБА_8 , який виливав воду з рушниці та був в нетверезому стані, сказав, що сітки його, і вони не мали права їх чіпати.
Потім він поїхав до лікарні, де звернувся за медичною допомогою. Наступного дня, 26 квітня 2016 року, він звернувся з заявою до поліції.
Показаннями свідка ОСОБА_10 , що їх надано останнім в судовому засіданні суду першої інстанції, встановлено: 25 квітня 2016 року, приблизно о 23 годині, він разом з ОСОБА_9 перебував у риболовецькому човні останнього, на якому вони плили по річці Інгулець, неподалік вулиці Олексія Лисенко в смт. Петрове, і зачепилися човном об рибацьку сітку, з якої намагалися виплутатись. В цей час на лівому березі річки Інгулець, вони почули крик чоловіка, який світив ліхтарем на них та виражався нецензурною лайкою в їх адресу, при цьому кричав щоб вони пливли до берега, інакше він їх вб`є.
Після чого, вони, відплутавшись від сітки, попливли в сторону чоловіка, який кричав їм, але, не допливши до нього, вони почули постріл з рушниці, після чого ОСОБА_9 , який стояв, впав в човен.
Потім вони підпливли до кладки, і побачили на ній ОСОБА_8 , який сказав їм, що сітки його, і вони не мали права їх чіпати. Після чого ОСОБА_9 повідомив йому, що він ранений і поїхав до лікарні.
В судовому засіданні суду першої інстанції допитаний свідок ОСОБА_15 пояснив, що 25 квітня 2016 року, приблизно о 23 годині, він перебував неподалік берегу річки Інгулець в смт. Петрове, де почув постріл та голоси декількох чоловіків, які сперечалися між собою.
Свідок ОСОБА_16 , надаючи показань в судовому засіданні суду першої інстанції, зазначив: він працює головним лікарем Петрівської ЦРЛ; в квітні 2016 року до нього звернувся за медичною допомогою ОСОБА_9 , у якого була пошкоджена нога, - в ній була дріб; операцію по вилученню дробу він не зробив потерпілому, так як вважає, що операція принесе більше шкоди, а потерпілий може жити з нею.
Крім вказаних доказів, здобутих під час судового розгляду справи, вина ОСОБА_8 доводиться й доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження, досліджених судом, зокрема:
-заявою про вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до якої потерпілий ОСОБА_9 звернувся до Петрівського віділення поліції Долинського ВП ГУНП в Кіровоградській області, в якій вказав, що 25.04.2016 року близько 23 години ОСОБА_8 стріляв з берега річки з метою позбавити його життя і спричинив йому тілесні ушкодження;
-протоколом огляду місця події від 26.04.2016 року, відповідно до якого в присутності понятих, з участь потерпілго ОСОБА_9 , було оглянуто рибацький човен, розташований на березі річки Інгулець в смт. Петрове;
-висновком судово - медичної експертизи №268 від 11.06.2016 року, відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_9 були виявлене тілесне ушкодження у вигляді рани середньої третини лівого стегна по передній поверхні, що утворилося в наслідок мінімум 1 травматичного предмету з ознаками тупого твердого, що виникло внаслідок пострілу з вогнепальної зброї зарядженої картеччю, що кваліфікується як тілесне ушкодження легкого ступеню тяжкості з короткочасним розладом здоров`я на термін від 6 до 21 доби;
-висновком судово - балістичної експертизи №179 від 31.05.2017 року, відповідно до якого предмет схожий на рушницю, вилучений 16.03.2017 року у ОСОБА_8 , є гладкоствольною вогнепальною зброєю, двоствольною мисливською рушницею моделі «Б» 16- го калібру, № НОМЕР_1 , 1949 року випуску, промислового виготовлення, виробництва Тульського збройного заводу (СРСР). Надана рушниця придатна для стрільби штатними мисливськими патронами 16-го калібру;
-протоколом слідчого експерименту від 13.05.2017 року із застосуванням відео зйомки, яку було переглянуто в судовому засіданні, де потерпілий ОСОБА_9 відтворив події, які відбувалися 25 квітня 2016 року близько 23 години на річці Інгулець в смт. Петрове Петрівського району, Кіровоградської області;
-протоколом слідчого експерименту від 20.05.2017 року із застосуванням відео зйомки, яку було переглянуто в судовому засіданні, де свідок ОСОБА_10 відтворив події, які відбувалися 25 квітня 2016 року близько 23 години на річці Інгулець в смт. Петрове Петрівського району, Кіровоградської області;
-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 16.03.2017 року, в ході якого на підставі ухвали слідчого судді, у обвинуваченого ОСОБА_8 вилучено рушницю марки «ТОЗ БМ» 16 калібру, № НОМЕР_1 ;
-протоколом огляду речей і документів від 26.04.2016 року, згідно якого були оглянуті речі потерпілого ОСОБА_9 , а саме: шкіряну куртку, картуз, та чоловічі штани камуфляжного забарвлення, які передано на зберігання до камери речових доказів Петрівського відділення поліції Долинського ВП ГУНП в Кіровоградській області.

Проаналізувавши зазначені докази та обставини вчинення злочинів, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ОСОБА_8 обґрунтовано визнано винуватим у вчиненні хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчиненого із застосуванням вогнепальної зброї, а дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 296 КК України.

Доводи сторони захисту з приводу невинуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, - спростовуються сукупністю наведених вище доказів у кримінальному провадженні, яким судом першої інстанції надано юридичну оцінку, що належно мотивовано у вироку суду.
Крім того, посилання захисту на непричетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, інкримінованого йому, були предметом розгляду й оцінювання судом першої інстанції, і до таких посилань суд віднісся критично як до обраного обвинуваченим способу захисту та способу уникнення кримінальної відповідальності.
Слід зауважити, що судом першої інстанції правильно вказано, що такі доводи сторони захисту цілком спростовуються безпосередньо показаннями потерпілого та свідка-очевидця події злочину (що наведені вище за текстом); вказані особи приведені до присяги, попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання; показання цих осіб є сталими, взаємоузгодженими між собою та із іншими доказами у провадженні; підстави ставити під сумнів показання потерпілого та свідка не віднайдені.
Адвокат зазначає, що судом першої інстанції безпідставно залишені без задоволення клопотання про допит як свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .
Вказане клопотання сторони захисту судом першої інстанції в судовому засіданні 26 липня 2017 року поставлено на розгляд і розсуд учасників судового провадження; прийняте судом рішення про відмову у задоволенні клопотання мотивовано судом, про що безпосередньо роз`яснено в судовому засіданні; мотиви та підстави відмови у задоволенні клопотання сторони захисту належно зафіксовано на технічному носії інформації, долученому до матеріалів кримінального провадження.
Посилання сторони захисту з приводу: наявності у потерпілого та свідка достатніх причин оговорити ОСОБА_8 та добиватися щоб він був засуджений, оскільки останній є колишнім працівником правоохоронних органів, а свідок ОСОБА_10 раніше неодноразово судимий, в тому числі і завдяки діям обвинуваченого, як посадовця; потерпілий неодноразово займався браконьєрством, в тому числі і в цей раз, рибацьку сітку, за яку він начебто зачепився, потерпілий сам і поставив, та скоріше усього, вибирав її; свідчення і потерпілого, і свідка ОСОБА_10 є ідентичними за змістом, чого не може бути якщо вони їх давали самі та відповідно перевірялися судом, - є, на думку колегії суддів, лише припущенням, оскільки вказані доводи не підтверджені належно доказами у даному кримінальному провадженні, не надано таких переконливих доказів і стороною захисту в обґрунтування своєї позиції.
Відтак, доводи апеляційної скарги сторони захисту свого підтвердження не знайшли.

При призначенні покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65 КК України, правильно врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до категорії тяжких злочинів, але тяжких або невідворотних наслідків не настало, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався.
Враховано судом першої інстанції й наявність обставини, яка пом`якшує покарання, а саме наявність на утриманні обвинуваченого неповнолітньої дитини, та відсутність обставин, якіобтяжують покарання.
На підставі врахованих обставин суд першої інстанції визначив обвинуваченому покарання у межах санкції частини статті обвинувачення, яке у даному випадку є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, не є надмірним, є виваженим за суворістю, та є таке, що відповідає меті покарання.

Крім того, відповідно до змісту досудової доповіді про обвинуваченого, наданої органом пробації, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення низький, обвинувачений становить низький ризик небезпеки для суспільства.

Вказане надало суду підстав до застосування стосовно обвинуваченого положень ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, і колегією суддів визнається обґрунтованим та доцільним.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону України під час судового розгляду судом першої інстанції, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, - не встановлено.

Відтак, доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли і апеляційна скарга задоволенню не підлягає, вирок суду першої інстанції колегією суддів залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Петрівського районного суду Кіровоградської області від 25 квітня 2018 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала Кропивницького Апеляційного Суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4