Номер провадження: 11-кп/813/62/19
Номер справи місцевого суду: 509/5265/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 липня 2018 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Тарутіно, Тарутінського району, Одеської області, громадянин України, одружений, не працюючий, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366-1 КК України та йому призначено покарання у виді громадських робіт строком на 200 (двісті) годин з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю строком на 2 (два) роки, -
ВСТАНОВИВ:
Згідно з оскаржуваним вироком районного суду, ОСОБА_8 , будучи особою, уповноваженою на виконання функцій місцевого самоврядування, а саме депутатом Дальницької сільської ради, який зобов`язаний у порядку і у строк, передбачений Законом України «Про запобігання корупції», подати до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування щорічну декларацію за 2016 рік, з 01 травня 2017 року по 20 грудня 2017 року, перебуваючи на території України, зокрема за місцем проживання в житловому будинку АДРЕСА_1 , маючи всі необхідні умови і реальну технічну можливість та достовірно знаючи про обов`язковість подання вказаної декларації, будучи обізнаним про необхідність декларування шляхом реєстрації та внесення відповідних відомостей на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, а також достовірно знаючи про те, що в строк до 00 годин 00 хвилин 01 травня 2017 року він зобов`язаний подати до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічну декларацію за 2016 рік, умисно не подав, передбачену Законом України « Про запобігання корупції» декларацію за 2016 рік особи, уповноваженої на виконання функцій місцевого самоврядування.
Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій стверджує про незаконність та необґрунтованість вироку, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, та посилається на допущені судом порушення вимог КПК України, зокрема посилається на таке:

- в мотивувальній частині оскаржуваного вироку не вказано найменування (номер) кримінального провадження;

- відсутність доказів на підтвердження встановлених судом обставин вчинення кримінального правопорушення, оскільки наведені докази є недостатніми для встановлення складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366-1 КК України, зокрема його вчинення шляхом умисного неподання суб`єктом декларування електронної декларації;

- судом не враховано неповноту досудового розслідування, а судовий розгляд також проводився неповно, оскільки судом не було враховано, що обвинувачений після повідомлення про підозру, 18.12.2017 року, подав відповідну декларацію 20.12.2017 року, а тому підлягав звільненню від кримінальної відповідальності в зв`язку із зміною обстановки на підставі ст. 48 КК України;

- в порушення вимог п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, в резолютивній частині вироку не зазначено початок строку відбування покарання, рішення про цивільний позов, рішення про інші майнові стягнення і підстави цих рішень, рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації, рішення про відшкодування процесуальних витрат, рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, строк і порядок набрання вироком законної сили, порядок отримання копії вироку та інші, не конкретизовано також рішення про право обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

За результатами апеляційного розгляду обвинувачений просив скасувати оскаржений вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження на підставі ст. 48 КК України, звільнивши його від кримінальної відповідальності у зв`язку зі зміною обстановки.
Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.
В судовому засіданні обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу та просили скасувати вирок та закрити кримінальне провадження на підставі ст.48 КК України, посилаючись при цьому, що інших осіб, зокрема з числа депутатів сільської ради, за аналогічних обставин було звільнено від кримінальної відповідальності тим же районним судом.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та зазначив, що обвинувачений протягом майже року не подав декларації про доходи за 2016 рік. При цьому обвинувачений діяв умисно, адже хоч і був обізнаний про порядок подання декларації, але не вживав заходів щодо її подання, декларація була подана ним лише після вручення йому повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. До моменту притягнення його до кримінальної відповідальності він не звертався до відповідних державних органів для отримання електронного ключа для заповнення та подачі електронної декларації.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно положень ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366-1 КК України, тобто в умисному неподанні суб`єктом декларування, передбачених Законом України «Про запобігання корупції» декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій місцевого самоврядування» встановлена судом першої інстанції з дотриманням вимог матеріального та процесуального закону, на підставі об`єктивно та в повному обсязі з`ясованих обставин, та підтверджується доказами, дослідженими під час судового розгляду та правильно оціненими судом, відповідно до вимог ст. 94 КПК України.
Апеляційний суд вважає, що фактичні обставини умисного неподання ОСОБА_8 , як особою, уповноваженою на виконання функцій місцевого самоврядування електронної декларації, встановлені судом першої інстанції на підставі безпосередньо досліджених в ході судового розгляду доказів. Зокрема, факт умисного неподання електронної декларації підтверджується поясненнями самого обвинуваченого, незважаючи на твердження останнього про ненавмисність таких дій з мотивів, на які він посилається в апеляційній скарзі.
Крім пояснень обвинуваченого його вина підтверджується зібраними по справі доказами:
- протоколами про підсумки голосування з виборів депутатів Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області від 25.10.2015 року, рішенням сесії цієї сільської ради від 02.11.2015 року про визнання повноважень за результатами виборів, з якої видно, що ОСОБА_8 є депутатом сільської ради(а.п.45-51);
- документами цієї ж сільської ради, з якої видно дії та заходи адміністрації суб`єкта владних повноважень про заходи з реалізації програми щодо запобігання і протидії корупції, що підтверджується розпорядженням № 70 від 20.12.2012 року;
- листом Національного Агентства з питань запобігання корупції від 19.10.2017 року з якого видно, що ОСОБА_8 на 13 жовтня 2017 року не проходив етап реєстрації в ІТС реєстрі;
- листом СБУ в Одеської області від 02.11.2017 року з якого видно, що ОСОБА_8 у продовж 2017 року кордон України не перетинав;
- протоколом огляду електронної інформаційної системи (сайту) від 12 грудня 2017 року з якого видно, що 12 грудня 2017 року на 09.30 год на офіційному сайті Єдиного Державного Реєстру Декларації відсутня декларація ОСОБА_8 ;
- протоколом огляду електронної інформаційної системи (сайту) від 18 грудня 2017 року з якого видно, що 18 грудня 2017 року на 09.30 год на офіційному сайті Єдиного Державного Реєстру Декларації відсутня декларація ОСОБА_8 .
Доводи обвинуваченого, що несвоєчасне подання декларації було обумовлено неможливістю отримання електронного ключа та відсутністю навиків роботи на комп`ютері, є безпідставними, з огляду таке.
За клопотанням обвинуваченого в судовому засіданні апеляційного суду повторно досліджено електронне підтвердження НАЗК про подачу обвинуваченим ОСОБА_8 декларації 20.12.2017 року. Клопотань про дослідження інших доказів сторона захисту суду не заявляла.
Апеляційний суд критично оцінює пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він не міг здати електронну декларацію з поважних причин, з огляду на те, що він був обізнаний з роботою комп`ютера та не отримував електронний ключ, оскільки, як свідчать матеріали кримінального провадження, через два дні після повідомлення про підозру, вже 20 грудня 2017 року, обвинувачений успішно подав декларацію.
За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що пояснення обвинуваченого щодо причин неподанням ним своєчасно декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції», направлені на уникнення кримінальної відповідальності, а тому суд правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст. 366-1 КК України.
Крім того, в ході розгляду апеляційної скарги, обвинувачений визнав той факт, що він був обізнаний із положеннями закону щодо необхідності подачі електронної декларації, однак не дав суду раціонального пояснення чому, як до, так і навіть на час притягнення його до кримінальної відповідальності, зокрема проведення з ним слідчих дій, він не звертався до відповідних державних органів з приводу отримання електронного ключа для подачі декларації до Єдиного реєстру декларацій, а зробив це тільки після повідомлення про підозру.
Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо неповноти та необ`єктивності досудового та судового розгляду є надуманими та голослівними.
За вказаних обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366-1 КК України, та обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому у виді громадських робіт з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись фінансовою та організаційно-розпорядчою діяльністю.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання суд врахував особу останнього, його сімейне становище, характер та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, суспільну небезпека вчиненого ним злочину, а також відсутність обставин які пом`якшують чи обтяжують покарання.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що резолютивній частині вироку відсутнє рішення щодо речових доказів та рішення про відшкодування процесуальних витрат спростовуються змістом резолютивної частини вироку.

Стосовно доводів апеляційної скарги в частині неправильного призначення районним судом додаткового покарання, то за відсутністю апеляційної скарги сторони обвинувачення, апеляційний суд позбавлений можливості прийняти рішення в цій частині, оскільки цим буде погіршено становище обвинуваченого.

Приймаючи до уваги комплекс законодавчих і організаційних заходів, пов`язаних із веденням в державі системної боротьби з корупцією, доводи обвинуваченого щодо його звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки останній, будучи депутатом, тобто особою, уповноваженою на виконання функцій держави, повинен відстоювати не тільки права виборців, а і особисто неухильно дотримуватися загальних засад, направлених на забезпечення виконання законів України.

В той же час, апеляційним судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 не вжив жодних заходів, направлених на виконання своїх обов`язків, як особи, уповноваженої на виконання функцій держави, що свідчить про свідомість його дій та наявність прямого умислу на вчинення інкримінованого йому злочину.

Вказані обставини спростовують твердження обвинуваченого щодо зміни обстановки внаслідок якої інкримінований йому злочин втратив суспільну небезпечність.

Таким чином, з огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що обвинувачений перестав бути суспільно небезпечним внаслідок зміни обстановки, а тому відсутні підстави застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 положень ст. 48 КК України.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.

Разом з тим, апеляційний суд вважає слушним посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі про не зазначення судом на порушення вимог п.2 ч. 3 ст. 374 КПК України у вступній частині вироку номеру кримінального провадження, у зв`язку з чим, відповідно до вимог ст. 409 КПК України, апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, а вирок в цій частині зміні, шляхом доповнення вступної частини вироку районного суду вказівкою номеру кримінального провадження в якому ухвалено оскаржуваний вирок.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 17.07.2018 року відносно ОСОБА_8 засудженого за ч. 1 ст. 366-1 КК України змінити.
Доповнити вступну частину вироку вказівкою про розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000054, внесеному до ЄРДР 28.09.2017 року.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.
Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4