Справа №639/1526/18
Провадження №1-кп/639/108/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 березня 2019 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представника потерпілого ОСОБА_11 ,

захисника адвоката ОСОБА_12 ,

обвинуваченого ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за №0001489 від 18.11.2017 р., у відношенні:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не одруженого, з середньою-спеціальною освітою, не працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_13 18.11.2017 р. приблизно о 9-00 год., знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи за попередньою змовою та в групі зі знайомою йому особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна майна ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка», з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, вступили в злочинний зговір, відповідно до якого взяли з собою належне особі, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, обладнання для різки металу, а саме: газовий різак, кисневий і газовий балони, та того ж дня на автомобілі марки «Volkswagen» моделі «Транsporter», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, поїхали до мосту, розташованого біля ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка» за адресою: м. Харків, вул. Москалівська, 99.

Того ж дня, приблизно об 11-30 год., ОСОБА_13 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою та в групі з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, знаходячись біля моста, неподалік від паркану ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка» за адресою: м. Харків, вул. Москалівська, 99, вийшли з зазначеного автомобіля та направились з раніше заготовленим обладнанням до мосту через р.Лопань, на якому виявили металеві рейки. Після чого, усвідомлюючи той факт, що дане майно не знаходиться у їх власності та є для них чужим, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, за допомогою газового різака ОСОБА_13 почав зрізати фрагменти металу, які є частиною внутрізаводського залізничного шляху, а особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, , перебуваючи поряд, в цей час стежив за навколишнім оточенням з метою попередження викриття злочинної діяльності та подальшого таємного викрадення металу, однак довести свій злочинний умисел до кінця не змогли з причин, що не залежали від їх волі, не вчинивши усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки з вилученим майном були зупинені на залізничному мосту через річку Лопань, неподалік від паркану ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка» співробітниками поліції.

У ОСОБА_13 та особи, матеріали відносно якої віділені в окреме провадження, виявлено та вилучено, відповідно до протоколу огляду місця події від 18.11.2017 р., металеві предмети, які, згідно з наданого ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка» акту огляду спеціалістами та зважування від 05.12.2017 р., є частиною залізничного шляху зі сплаву сталі, загальною вагою 124,4 кг, що належали ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка».

Відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 5409 від 12.12.2017 р. вартість зазначеного майна складає 622 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, суду пояснив, що дійсно вчинив кримінальне правопорушення за викладених вище обставин. Фактичні обставини справи не оспорював. Просив суворо його не карати.

Представник потерпілого ОСОБА_11 просила розглядати обвинувальний акт за її відсутності, раніше в судовому засіданні просила призначити ОСОБА_13 покарання на підставі закону.

Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ними не оспорюються.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також те, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого, а також стосовно речових доказів.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_13 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною.

Дії ОСОБА_13 кваліфікуються за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу винного, який в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, не одружений, має постійне місце проживання, за місцем реєстрації характеризується посередньо.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

Відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Вимогами ч.2 ст.65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_13 , суд виходить із положень ст.ст.50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, у зв`язку з чим суд вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 185 КК України, в той же час на підставі ст.75 КК України суд вважає можливим звільнити ОСОБА_13 від відбування покарання у виді позбавлення волі, встановивши йому іспитовий строк та поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, оскільки його виправлення та перевиховання можливо без ізоляції від суспільства.
Цивільний позов не заявлявся.
Згідно ст.124 КПК України процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні вироком суду вже стягнуті з особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.369371, 373, 374, 376, 392 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_13 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_13 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_13 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази три відрізки рейок довжиною 1,3 м., 1,3 м., 1,27 м. вважати повернутими ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка», газовий баллон червоного кольору, кисневий балон синього кольору, газовий різак повернути власнику ОСОБА_14 .

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та захиснику. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1