Справа № 130/1180/17
Провадження №11-кп/801/55/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

та їх захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представника потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 , захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 та заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_14 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 18 травня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Київської області, Карлецького району, смт. Ржищів, громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , працює водієм в ТОВ «ЕРІДОНБУД», з повною загальною середньою освітою, одружений, пенсіонер, військовозобов`язаний, раніше судимий:
-26.04.2017 Тульчинським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 2 роки;

визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді 5 років позбавлення волі, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за попереднім вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 26.04.2017, визначено йому остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі

та

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка та мешканка АДРЕСА_2 , громадянка України, не працює, з професійно-технічною освітою, розлучена, раніше судима:
-26.04.2017 Тульчинським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим терміном 2 роки;
визнана винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі;
відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за попереднім вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 26.04.2017, визначено їй остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі,

стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 12981 грн. 25 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 25000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, на користь ОСОБА_12 11733 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 25000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди,
стягнуто в рівних частках з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь держави 640 грн. судового збору за немайнову вимогу та 1280 грн. судового збору за вимогами майнового характеру, а на користь ОСОБА_11 640 грн. сплаченого нею судового збору за вимоги немайнового характеру,
стягнуто з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_15 в рівних частках на користь держави 594 грн. процесуальних витрат за проведення товарознавчих експертиз,
стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в рівних частках на користь держави 1386 грн. процесуальних витрат за проведення товарознавчих експертиз,

стягнуто з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_15 в рівних частках на користь держави 1494 грн. 64 коп. процесуальних витрат за проведення трасологічних експертиз.
стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в рівних частках на користь ОСОБА_11 500 гривень процесуальних витрат за проведення звіту про оцінку майна,
стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в рівних частках на користь ОСОБА_12 300 (триста) грн. процесуальних витрат за проведення звіту про оцінку майна,
заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту, накладеного ухвалами слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду від 21.02.2017 року та від 28.02.2017 року скасовані, вирішена доля речових доказів,

в с т а н о в и в :

За вироком суду ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винними у вчиненні ними наступного.

17 червня 2016 року близько 02:00 год. ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , переслідуючи мету на таємне викрадення чужого майна, попередньо узгодивши свої дії, прибули на автомобілі «ГАЗ 3302» державний номерний знак « НОМЕР_1 » у с. Кацмазів Жмеринського району, де діючи таємно, умисно, переслідуючи корисливий мотив, зупинивши вищевказаний транспортний засіб на полі, попрямували до населеного пункту для здійснення крадіжки худоби із сараю домоволодіння ОСОБА_12 , який проживає по АДРЕСА_3 . Прибувши на місце, ОСОБА_7 , шляхом відкриття дверей потрапив до середини сараю, звідки за допомогою мотузки вивів корову віком 5 років, вагою 350 кг та в подальшому за допомогою ОСОБА_8 , яка чекала на вулиці неподалік домоволодіння ОСОБА_12 , доставили тварину до транспортного засобу, погрузили її туди, здійснили її збут, а отримані в результаті збуту кошти розподілили порівну між собою, таким чином заподіявши потерпілому ОСОБА_12 матеріальної шкоди згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №6284-6287/17-21 від 06.11.2017 року на суму 15488,90 грн.
17 липня 2016 року близько 02:00 год. ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_15 , переслідуючи мету на таємне викрадення чужого майна, попередньо узгодивши свої дії, прибули на автомобілі «ГАЗ 3302» державний номерний знак « НОМЕР_1 » у с. Василівка Жмеринського району, де діючи таємно, умисно, повторно, переслідуючи корисливий мотив, зупинивши вищевказаний транспортний засіб на полі та залишивши ОСОБА_8 очікувати біля нього, попрямували до населеного пункту для здійснення крадіжки худоби із сараю домоволодіння ОСОБА_16 , який проживає по АДРЕСА_4 . Прибувши на місце, ОСОБА_7 , шляхом відкриття дверей потрапив до середини сараю, звідки за допомогою мотузки вивів корову віком 6 років, вагою 300 кг та в подальшому за допомогою ОСОБА_15 , який чекав на вулиці неподалік домоволодіння ОСОБА_16 , доставили тварину до транспортного засобу, погрузили її туди, здійснили її збут, а отримані в результаті збуту кошти розподілили порівну між собою, таким чином заподіявши потерпілому ОСОБА_16 матеріальної шкоди згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №393/17-21 від 27.02.2017 року на суму 6450 грн.
5 серпня 2016 року близько 02:00 год. ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_15 , переслідуючи мету на таємне викрадення чужого майна, попередньо узгодивши свої дії, прибули на автомобілі «ГАЗ 3302» державний номерний знак « НОМЕР_1 » у с. Людавка Жмеринського району, де діючи таємно, умисно, повторно, переслідуючи корисливий мотив, зупинивши вищевказаний транспортний засіб на полі та залишивши ОСОБА_8 очікувати біля нього, попрямували до населеного пункту для здійснення крадіжки худоби із сараю домоволодіння ОСОБА_17 , яка проживає по АДРЕСА_5 . Прибувши на місце, ОСОБА_7 та ОСОБА_15 , шляхом відкриття дверей потрапили до середини сараю, де узявши кожен на руки цапа віком 6 місяців, вагою 25 кг та козу віком 6 місяців вагою 20 кг, винесли їх із сараю, доставили тварин до транспортного засобу, погрузили їх туди, здійснили їх збут, а отримані в результаті збуту кошти розподілили порівну між собою, таким чином заподіявши потерпілій ОСОБА_17 матеріальної шкоди згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №940/941/14-21 від 27.02.2017 року на суму 600 грн..
23 серпня 2016 року близько 02:00 год. ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_15 , переслідуючи мету на таємне викрадення чужого майна, попередньо узгодивши свої дії, прибули на автомобілі «ГАЗ 3302» державний номерний знак « НОМЕР_1 » у с. Кам`яногірка Жмеринського району, де діючи таємно, умисно, повторно, переслідуючи корисливий мотив, зупинивши вищевказаний транспортний засіб на полі та залишивши ОСОБА_8 очікувати біля нього, попрямували до населеного пункту для здійснення крадіжки худоби із сараю домоволодіння ОСОБА_18 , яка проживає по АДРЕСА_6 . Прибувши на місце, ОСОБА_7 , шляхом відкриття дверей потрапив до середини сараю, звідки за допомогою мотузки вивів корову віком 5 років, вагою 400 кг та в подальшому за допомогою ОСОБА_15 , який чекав на вулиці неподалік домоволодіння ОСОБА_18 , доставили тварину до транспортного засобу, погрузили її туди, здійснили її збут, а отримані в результаті збуту кошти розподілили порівну між собою, таким чином заподіявши потерпілій ОСОБА_18 матеріальної шкоди згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №937/17-21 від 27.02.2017 року на суму 8600 грн.
2 вересня 2016 року близько 02:00 год. ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , переслідуючи мету на таємне викрадення чужого майна, попередньо узгодивши свої дії, прибули на автомобілі «ГАЗ 3302» державний номерний знак « НОМЕР_1 » у с. Сьомаки Жмеринського району, де діючи таємно, умисно, повторно, переслідуючи корисливий мотив, зупинивши вищевказаний транспортний засіб на полі та залишивши ОСОБА_8 очікувати біля нього, ОСОБА_7 попрямував до населеного пункту для здійснення крадіжки худоби із сараю домоволодіння ОСОБА_11 , яка проживає по АДРЕСА_7 . Прибувши на місце, ОСОБА_7 , шляхом відкриття дверей потрапив до середини сараю, звідки за допомогою мотузки вивів корову віком 3 роки, вагою 400 кг та в подальшому доставив тварину до транспортного засобу, разом з ОСОБА_8 погрузив її туди, пізніше здійснили її збут, а отримані в результаті збуту кошти розподілили порівну між собою, таким чином заподіявши потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №6284-6287/17-21 від 06.11.2017 року на суму 17780,72 грн.
16 жовтня 2016 року близько 02:00 год. ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , переслідуючи мету на таємне викрадення чужого майна, попередньо узгодивши свої дії, прибули на автомобілі «ГАЗ 3302» державний номерний знак « НОМЕР_1 » у с. Кам`ягногірка Жмеринського району, де діючи таємно, умисно, повторно, переслідуючи корисливий мотив, зупинивши вищевказаний транспортний засіб на полі та залишивши ОСОБА_8 очікувати біля нього, ОСОБА_7 попрямував до населеного пункту для здійснення крадіжки худоби із сараю домоволодіння ОСОБА_19 , яка проживає по АДРЕСА_8 . Прибувши на місце, ОСОБА_7 , шляхом відкриття дверей потрапив до середини сараю, звідки за допомогою мотузки вивів корову віком 3 роки, вагою 400 кг та в подальшому доставив тварину до транспортного засобу, разом з ОСОБА_8 погрузили її туди, пізніше здійснили її збут, а отримані в результаті збуту кошти розподілили порівну між собою, таким чином заподіявши потерпілій ОСОБА_19 матеріальної шкоди згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №956/17-21 від 27.02.2017 року на суму 8600 грн.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 , не оспорюючи висновків суду щодо доведеності вини свого підзахисного у вчиненні кримінального правопорушення, просить змінити вирок в частині призначення покарання, а саме, призначити покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України - звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що суд при призначенні покарання не врахував, що його підзахисний має тісні соціальні зв`язки, постійне місце проживання та роботу, позитивно характеризується, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, як на досудовому слідстві, так і в суді першої інстанції щиро каявся та просив вибачення у потерпілих.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_10 , не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченої та правильності кваліфікації її дій, вважає, що вирок підлягає зміні в частині призначення покарання ОСОБА_8 у зв`язку з його невідповідністю тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок суворості та просить призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити її від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд першої інстанції невірно зазначив про попередню судимість ОСОБА_8 , оскільки вона під час скоєння злочинів у даному кримінальному провадженні за період червень жовтень 2016 року не була раніше судимою, роль її у інкримінованих злочинах є мінімальною, при призначенні покарання не враховано ряд інших обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , зокрема, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, добровільне відшкодування завданого збитку, наявність на утриманні матері, дітей та онуків, наявність захворювань, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

В апеляційній скарзі заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_14 порушується питання про зміну вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та скасування в частині призначення обвинуваченим покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що при ухваленні вироку суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, помилково застосувавши при призначенні покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 принцип поглинення призначених покарань у виді реального позбавлення волі покарання з випробуванням та іспитовим строком за вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 26.04.2017, яке підлягало самостійному виконанню. Крім того, суд безпідставно стягнув з обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 судовий збір за немайнову вимогу та вимогу майнового характеру, тому просить ухвалити новий вирок та засудити ОСОБА_7 за ч.3 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст. 70 КК України визначити покарання за сукупністю злочинів і призначене цим вироком покарання та покарання за вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 26.04.2017 щодо ОСОБА_7 виконувати самостійно, засудити ОСОБА_8 за ч.3 ст. 185 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч.4 ст. 70 КК України визначити покарання за сукупністю злочинів і призначене цим вироком покарання та покарання за вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 26.04.2017 щодо ОСОБА_8 виконувати самостійно, виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку вказівку про стягнення з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь держави 640 грн несплаченого судового збору за немайнову вимогу та 1280 грн. несплаченого судового збору за вимогами майнового характеру.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 та апеляційну скаргу заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_14 потерпіла ОСОБА_11 просить задовольнити апеляційну скаргу захисника та застосувати до ОСОБА_8 ст. 75 КК України, звільнивши її від відбування покарання з іспитовим строком, в запереченнях на апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 просить вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 18 травня 2018 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Такі ж вимоги висловлює у своїх запереченнях потерпілий ОСОБА_12 .

Заслухавши доповідь судді, виступ у судових дебатах: прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора вінницької області ОСОБА_14 та просив апеляційні скарги сторони захисту залишити без задоволення, обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та їх захисників адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які підтримали свої апеляційні скарги та заперечили проти задоволення апеляційних вимог заступника прокурора Вінницької області, представника потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_13 на підтримку апеляційної скарги адвоката ОСОБА_10 , перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника прокурора Вінницької області підлягає задоволенню, а у задоволенні апеляційних вимог сторони захисту слід відмовити.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні ними кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України, обґрунтований та учасниками судового провадження не оспорюється.

Призначаючи обвинуваченим покарання, суд дотримався вимог ст.ст. 50, 65 КК України, вірно врахувавши ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особи винних, зокрема, ОСОБА_7 , який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем роботи характеризується позитивно, відповідно до досудової доповіді органу пробації ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній та ОСОБА_8 , яка на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, відповідно до досудової доповіш органу пробації ризик вчинення нею повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 та обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_8 щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів за відсутності обставин, що його обтяжують.

З огляду на наведене, призначене ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання вважати надто суворим підстав немає.

Разом з тим, призначивши остаточне покарання обвинуваченим за сукупністю злочинів за підставі ч.4 ст. 70 КК України суд припустився помилки, застосувавши принцип поглинення призначених покарань, неправильно застосувавши закон України про кримінальну відповідальність.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 раніше судимі вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 26.04.2017 за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Злочини, за які ОСОБА_7 та ОСОБА_8 засуджено вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 18.05.2018 вчинені ними в період з 17.06.2016 по 16.10.2016, тобто до ухвалення попереднього вироку.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до винесення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не застосовується. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчинили вказані кримінальні правопорушення до винесення вироку Тульчинського районного суду Вінницької області від 26.04.2017, яким їм було призначено покарання за ч.3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 75 КК України, зазначений вирок підлягає самостійному виконанню.

Крім того, частиною 5 ст. 128 КПК України визначено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Кримінальним процесуальним законодавством не врегульовано питання щодо стягнення судового збору у кримінальному провадженні, питання щодо справлення такого збору підлягає вирішенню на підставах, визначених ст. 141 ЦПК України (в редакції Закону України від 03.10.2017).

Зокрема, з аналізу ч.6 ст. 141 ЦПК України, а також п.6 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» слідує, що у разі звільнення позивача від сплати судового збору, такий збір не може бути стягнутий з відповідача на користь держави, а компенсується за її рахунок.

Тобто, стягнення судового збору з відповідача на користь держави у разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору чинним цивільним процесуальним законом не передбачено.

З вироку суду першої інстанції вбачається, що з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 солідарно стягнуто на користь ОСОБА_11 12981, 25 грн матеріальної шкоди та 25000 грн. моральної шкоди, а також на користь ОСОБА_12 11733 грн. матеріальної шкоди та 25000 грн. моральної шкоди. З ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь держави стягнуто в рівних частках 640 грн. несплаченого потерпілими ОСОБА_12 та ОСОБА_11 судового збору за немайнову вимогу та 1280 грн. несплаченого потерпілими ОСОБА_12 та ОСОБА_11 судового збору за подання позовної заяви майнового характеру.

Оскільки потерпілий ОСОБА_12 судовий збір за подання позовної заяви як майнового, так і морального характеру не сплачував взагалі та потерпіла ОСОБА_11 не сплачувала судовий збір за подання позовної заяви майнового характеру, стягнення його з відповідачів, у даному випадку обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не передбачено, а тому вирок в частині стягнення судового збору підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 420 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 та захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_14 задовольнити.

Вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 18 травня 2018 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в частині призначеного їм покарання скасувати.

Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів призначене цим вироком покарання та покарання за вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 26.04.2017 щодо ОСОБА_7 виконувати самостійно.

Визнати ОСОБА_8 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України призначене цим вироком покарання та покарання за вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 26.04.2017 щодо ОСОБА_8 виконувати самостійно.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку вказівку про стягнення з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь держави 640 грн несплаченого судового збору за немайнову вимогу та 1280 грн несплаченого судового збору за вимогами майнового характеру.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржено безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у той же строк з дня вручення їм копії вироку.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом: