Справа № 463/4573/13
У Х В А Л А

17 грудня 2018 року суддя Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_1 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло клопотання від адвоката ОСОБА_2 , яким він просить, звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно-достроково від подальшого відбування основного та додаткового покарання за вироком Личаківського районного суду м. Львова від 23.02.2015 року та ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 25.07.2017 року. Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_3 був засуджений 23 лютого 2015 року вироком Личаківського районного суду м. Львова за ч.3 ст. 368 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011 року) до 5 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права займати посади пов`язанні з виконанням організаційно - розпорядчих функції терміном на 3 роки та конфіскацією всього належного йому майна та позбавлення 13 рангу особи місцевого самоврядування в межах 7 категорій посад. 25 липня 2017 року ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області задоволено заяву засудженого ОСОБА_3 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді виправних робіт. Відповідно до вказаної ухвали, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , замінено невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням у виді виправних робіт на строк 2 (два) роки із відрахуванням 20% із суми заробітку засудженого в дохід держави. ОСОБА_3 з 04 серпня 2017 року працює на посаді менеджера у ПП«Західно-Українська торгова компанія «РІО-ПЛЮС», де відбуває покарання у виді виправних робіт, відраховуючи 20 % із суми заробітку в дохід держави. На даний час ОСОБА_4 відбув більше двох третин строку призначеного йому покарання. Вважає, що враховуючи позитивні характеристики засудженого, його сумлінне відбуття виправних робіт, засуджений ОСОБА_3 підлягає умовно-достроковому звільненню від основного та додаткового покарання.

Перевіривши зазначене клопотання, вважаю, що воно підлягає поверненню заявнику з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.539 КПК питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обовязків чи законних інтересів.

Згідно ч.3 ст.154 КВК стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81,82 КК може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш мяким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої КК частини строку покарання зобовьязана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш мяким.

Таким чином, нормами КВК визначено суб`єкта звернення до суду з відповідним поданням.

Аналізуючи процесуальне законодавство у взаємозвязку із ст.154 КВК, слід зазначити, що підставою для розгляду подання (клопотання) про умовно-дострокове звільнення є відбуття засудженим установленої КК частини строку покарання, після якого адміністрація органу або установи виконання покарань зобов`язана розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш мяким.

Таким чином, у законодавстві визначено суб`єкта звернення з відповідним поданням до суду. Вимоги до матеріалів про умовно-дострокове звільнення, які подають органи та установи виконання покарань, передбачені наказом Міністерства юстиції України від 08.06.2012 № 847/5 «Про затвердження Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів». Згідно з вимогами п.6.8 зазначеного наказу подання має містити анкетні дані, у тому числі про наявність чи відсутність непогашених та незнятих судимостей, про відбуту частину строку покарання, поведінку, ставлення до праці та навчання за весь час відбування покарання, до якого долучаються висновок комісії установи (СІЗО), характеристика на засудженого, дані про достроково не зняті або не погашені у встановленому законом порядку стягнення, та особова справа.

За правилами ст.154 КВК засуджений, його захисник не наділені правом самостійно подавати клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни більш мьяким. При цьому положення ст.539 КПК щодо визначення суб`єктів звернення до суду в порядку виконання вироку є загальною, в якій вказані усі суб`єкти, які можуть звернутися до суду на підставі ст.537 КПК, однак щодо кожного конкретного положення ст.537 КПК необхідно виходити з норм інших законодавчих актів, які регламентують розгляд цих конкретних питань, що виникають під час виконання вироку. В контексті розгляду клопотань про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш мяким, таким субєктом є адміністрація установи виконання покарань та спостережна комісія виконавчого органу місцевої ради або служби у справах неповнолітніх.

Враховуючи наведене, клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, подані засудженими, їх захисниками не підлягають задоволенню з огляду на неможливість у визначений законодавством спосіб встановити факт того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ст. 81 КК) або ж встановити, що засуджений став на шлях виправлення (ст. 82 КК). Разом з тим питання про можливість розгляду та задоволення відповідного клопотання, поданого засудженим залежить від таких обставин, як: виконання/невиконання органом або установою виконання покарань обовязків, визначених ч.3 ст.154 КВК, встановлення під час судового розгляду факту бездіяльності субєктів, визначених у ч.3 ст.154 КВК щодо своєчасності звернення до суду із відповідним поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого або заміни призначеного судом покарання більш м`яким, що порушує права засудженого на вирішення питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання тощо.

Згідно до ст. 41 КВК контроль за виконанням покарання у виді виправних робіт покладається на уповноважений орган з питань пробації.

Як вбачається із змісту клопотання в ній не порушуються питання щодо бездіяльності уповноваженого органу з питань пробації з приводу внесення подання про умовно-дострокове звільнення засудженого, тому підстав для розгляду та задоволення зазначеного клопотання захисника не має.

Відповідно до ч.3 ст.539 КПК клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 КПК, з урахуванням положень розділу VIII КПК «Виконання судових рішень».

Зазначені вище статті викладені у главах 28 та 29 КПК («Судовий розгляд» та «Судові рішення») безпосередньо не передбачають такого процесуального рішення, як повернення клопотання на підставі того, що його внесено до суду не суб`єктом звернення. Разом із тим кримінальне процесуальне та кримінально-виконавче законодавство встановлює часові обмеження щодо права на звернення з відповідним клопотанням у разі відмови у його задоволенні. Так, у разі відмови суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш мяким повторне подання в цьому питанні щодо осіб, засуджених за тяжкі і особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше пяти років, може бути внесено не раніше як через один рік з дня винесення постанови про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених не раніше як через шість місяців.

З огляду на наведені положення та встановивши, що клопотання внесено до суду захисником засудженого, який не є субьєктом звернення, суд з урахуванням положень ст.539 КПК має прийняти рішення про повернення відповідного клопотання, що забезпечить право засудженого на доступ до правосуддя у встановленому законом порядку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.537,539 КПК України, ст.154 ,41КВК України, -

у х в а л и в:

Клопотання захисника ОСОБА_2 , діючого в інтересах засудженого ОСОБА_3 , про умовно-дострокове звільнення засудженого повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд протягом 7 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1