Справа № 675/1297/18
Провадження № 1-в/675/3/2019
У Х В А Л А

"08" лютого 2019 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя м. Запоріжжя, такого, що відбуває покарання у державній установі «Замкова виправна колонія (№ 58)», про звільнення від відбування покарання на підставі вироку суду відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 Кримінально-виконавчого кодексу України,

в с т а н о в и в :

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про звільнення від відбування покарання на підставі вироку суду відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 Кримінально-виконавчого кодексу України, мотивуючи це тим, що він відбуває покарання у державній установі «Замкова виправна колонія (№ 58)», оскільки він був засуджений до довічного позбавлення волі без конфіскації майна з можливістю умовного звільнення на поруки не раніше ніж через 20 років вироком Угорської Республіки, який у подальшому був визнаний постановою апеляційного суду Закарпатської області та ухвалою Верховного Суду України. ОСОБА_5 зазначив, що ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 17 серпня 2016 року йому було зараховано строк попереднього ув`язнення у строк покарання за правилами Закону України № 838-VІІІ від 26 листопада 2015 року. Засуджений звернув увагу суду, що на теперішній час він відбув понад 22 роки позбавлення волі, як визначено у вироку, і вважає, що призначене покарання ним відбуте повністю. При цьому ОСОБА_5 посилається на те, що висновки апеляційного суду Закарпатської області та Верховного Суду України в частині «з можливістю звільнення на поруки» не відповідають дійсному вироку Угорської Республіки. Засуджений зазначає, що оскільки в українському законодавстві не передбачена процедура умовного звільнення засуджених до довічного позбавлення волі, суд зобов`язаний застосувати норми міжнародного права з тим, щоб не погіршувати становище засудженого. ОСОБА_5 вважає, що вказані обставини є достатніми підставами для звільнення у зв`язку з відбуттям строку покарання, призначеного вироком суду.

К ОСОБА_6 засуджений вироком Окружного суду округу Бекес від 21 березня 2002 року та Вищого суду м. Сегед від 21 серпня 2003 року за ст. 166 секція (1) btk та за секцією (2), підпункти a, b, f Кримінального кодексу Угорщини до довічного позбавлення волі з можливістю умовного звільнення на поруки не раніше ніж через 20 років з обов`язковим видворенням за межі Республіки Угорщина.

Постановою апеляційного суду Закарпатської області від 26 вересня 2007 року вирок Окружного суду округу Бекес від 21 березня 2002 року та Вищого суду м. Сегед від 21 серпня 2003 року визнаний. ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого п. п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, і призначено покарання у виді довічного позбавлення волі без конфіскації майна з можливістю умовного звільнення на поруки не раніше ніж через 20 років. Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обчислюється з 8 грудня 1999 року.

Ухвалою Колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 20 грудня 2007 року постанову апеляційного суду Закарпатської області від 26 вересня 2007 року щодо ОСОБА_5 змінено: виключено з неї висновок про визнання ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину; визнано вирок Окружного суду округу Бекес від 21 березня 2002 року та Вищого суду м. Сегед від 21 серпня 2003 року щодо ОСОБА_5 ; приведено цей вирок у відповідність з Кримінальним кодексом України (в редакції 2001 року), за яким ОСОБА_5 вважається засудженим за п. п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі без конфіскації майна з можливістю умовного звільнення на поруки не раніше ніж через 20 років. У решті постанова апеляційного суду залишена без змін.

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 17 серпня 2016 року на підставі ст. 72 ч. 5 КК України ОСОБА_5 зараховано в строк попереднього ув`язнення тримання під вартою як запобіжний захід з 08 грудня 1999 року по 21 серпня 2003 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 26 червня 2018 року на підставі ст. 72 ч. 5 КК України ОСОБА_5 зараховано в строк попереднього ув`язнення перебування у СІЗО м. Ужгорода з 08 травня 2007 року по 20 грудня 2007 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_5 у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, вважає, що підлягає звільненню у зв`язку з відбуттям строку покарання, призначеного вироком суду.

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заявлені ОСОБА_5 вимоги підтримала.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував.

Допитавши засудженого, перевіривши матеріали, додані до заяви, особову справу засудженого, вислухавши позицію адвоката, висновок прокурора, суд знаходить, що клопотання задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як визначено п. 3 ст. 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, виконання вироку регулюється законодавством держави виконання вироку, і тільки ця держава має право приймати всі відповідні рішення.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 611 КПК України, виконання покарання в Україні стосовно переданої особи, засудженої вироком суду іноземної держави, здійснюється згідно з кримінально-виконавчим законодавством України. До особи, переданої в Україну для подальшого відбування покарання, може бути застосовано умовно-дострокове звільнення, амністію або здійснено помилування у порядку, передбаченому законом.

Згідно ч. 1 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Відповідно до вимог ст. 51 КК України позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі є самостійними і різними видами покарання, яке застосовується судом до осіб, визнаних винними у вчиненні злочину.
Згідно ч. 1 ст. 64 КК України довічне позбавлення волі встановлюється за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених цим Кодексом, якщо суд не вважає за можливе застосовувати позбавлення волі на певний строк.
Таким чином довічне позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його до кримінально-виконавчої установи закритого типу без зазначення строку покарання. Аналогічна позиція викладена і у Постанові Окружного суду округу Бекес від 06 листопада 2003 року, відповідно до якої до ОСОБА_5 «Суд застосовує покарання у вигляді довічного ув`язнення за злочин, покарання за який не обмежується..», що підтверджується офіційним перекладом вказаного документа, виконаним Угорським Національним Бюро Перекладів та Засвідчень Ко ЛТД 03 травня 2004 року, копія якого надана на відповідний запит Закарпатським апеляційним судом.

Стаття 152 Кримінально-виконавчого кодексу України визначає, що підставами звільнення від відбування покарання є:
-відбуття строку покарання, призначеного вироком суду;
-закон України про амністію;
-акт про помилування;
-скасування вироку суду і закриття кримінального провадження;
-умовно-дострокове звільнення від відбування покарання;
-хвороба;
-інші підстави, передбачені законом.
За клопотанням ОСОБА_5 судом отримано від Закарпатського апеляційного суду офіційний переклад документів, на підставі яких постановою апеляційного суду Закарпатської області від 26 вересня 2007 року визнаний вирок Окружного суду округу Бекес від 21 березня 2002 року та Вищого суду м. Сегед від 21 серпня 2003 року. Ретельно дослідивши отримані документи, суд приймає до уваги, що у вказаних вироках судами Угорської Республіки не визначена дата закінчення строку відбування покарання ОСОБА_5 , разом з тим у згаданих вироках лише містяться «положення про звільнення на поруки», які полягають у тому, що ОСОБА_5 «може бути умовно звільнений на поруки не раніше ніж через двадцять років».

Інших об`єктивних даних, які б переконували суд у тому, що ОСОБА_5 підлягає звільненню у зв`язку з відбуттям строку покарання, призначеного вироком суду, суду надано не було.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відсутні підстави для звільнення ОСОБА_5 у зв`язку з відбуттям строку покарання, призначеного вироком суду.

Керуючись ст. ст. 51, 64 КК України, ст. 152 КВК України , ст. ст. 371, 372, 395, 537, 539 КПК України,

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання на підставі вироку суду відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 Кримінально-виконавчого кодексу України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду на протязі семи діб з дня її проголошення, а засудженим протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1