Справа № 738/1974/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/227/19
Категорія - кримінальна Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 27 листопада 2018 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця АДРЕСА_1 , засудженого вироком Апеляційного суду Одеської області від 07.09.2017 року за ч.2 ст.156 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки,

відмовлено в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Обґрунтовуючи своє рішення, місцевий суд прийшов до висновку про відсутність підстав однозначно стверджувати про виправлення засудженого ОСОБА_8 , оскільки його поведінка за час відбування покарання не завжди була сумлінною, а відбутий ним строк покарання хоч формально й узгоджується з вимогами ст.81 КК України, проте в даному випадку є недостатнім для об`єктивного висновку щодо виправлення останнього.

Не погодившись із рішенням суду, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу місцевого суду, посилаючись на її незаконність, та звільнити його від подальшого відбування покарання умовно-достроково. Апелянт зазначив, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що з часу прибуття до Менської ВК-91 він виявив бажання долучитись до суспільно-корисної праці, а тому виконує обов`язки прибиральника, а також двогодинні відпрацювання на території установи. ОСОБА_8 зазначив, що до дисциплінарної відповідальності не притягувався, стягнень не має, у відносинах з представниками адміністрації ввічливий і чемний. А тому суд мав усі підстави для задоволення його клопотання про умовно-дострокове звільнення.

Заслухавши доповідь судді; засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених вище підстав; думку прокурора, котрий просив ухвалу місцевого суду залишити без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як слідує з матеріалів справи, вироком Іванівського районного суду Одеської області від 14 березня 2017 року ОСОБА_8 засуджений за ч.2 ст.156 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, до покарання у виді арешту на строк 6 місяців (а.к.п.26-28).

Вироком Апеляційного суду Одеської області від 07 вересня 2017 року вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання було скасовано, ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст.156 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_8 зараховано у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 14.03.2017 року по 07.09.2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.к.п.29-30).

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахується з 14 березня 2017 року.

Відповідно до ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття засудженим відповідної частини призначеного судом строку покарання.

Із пункту 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року № 2 убачається, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою для прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до характеристики, яка міститься в матеріалах справи, ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі перебуває з 21 березня 2017 року.

За час перебування в Одеському слідчому ізоляторі характеризувався негативно: допустив одне порушення вимог встановленого режиму тримання, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності правами начальника СІЗО, яке на даний час погашене у встановленому законом порядку, залучався до суспільно корисної праці: здійснював прибирання корпусного відділення, заохочень не мав.

У Державній установі «Менська виправна колонія №91» засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання з 07 листопада 2017 року.

Так, ОСОБА_8 під контролем дотримується норм, що визначають порядок та умови відбування покарання та розпорядку дня, стягнень не має. Згідно з поданою заявою, ОСОБА_8 з 01.12.2017 року по 10.10.2018 року виконував обов`язки прибиральника чергової частини установи, до покладених обов`язків відносився добросовісно, за що отримав заохочення. Проте, після отримання заохочення до своїх обов`язків засуджений почав відноситися посередньо. Залучається до робіт із благоустрою установи та робіт з поліпшення житлово-побутових умов у гуртожитку, до виконання робіт ставиться добросовісно. Намагається дотримуватися правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, проте передбачені законодавством вимоги персоналу установи виконує під контролем. З представниками адміністрації не завжди ввічливий, тактовний, на зроблені зауваження реагує не завжди належним чином.

Згідно довідки, наданої планово-виробничим відділом державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№91)», засуджений ОСОБА_8 за період відбування покарання не був залучений на підприємстві до суспільно корисної оплачуваної праці (а.к.п.32).

Рішенням комісії при Менській виправній колонії №91 з питань застосування пільг до засуджених установи згідно з ст.81 КК України від 28 вересня 2018 року, засудженому ОСОБА_8 було відмовлено у застосуванні до нього ст.81 КК України, оскільки останній не довів своє виправлення (а.к.п.33).

На засіданні спостережної комісії Менської РДА 20 листопада 2018 року було розглянуто клопотання ОСОБА_8 щодо можливості застосування до нього пільги у виді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та прийнято постанову №115 (протокол №38 від 20.11.2018 року) про передчасність застосування до засудженого ОСОБА_8 такої пільги (а.к.п.60).

Посилання засудженого ОСОБА_8 на однобічне дослідження даних про його особу не заслуговують на увагу, оскільки при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення засудженого від подальшого відбування покарання місцевий суд вислухав учасників судового провадження та дослідив особову справу засудженого, зокрема, щодо його ставлення до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо залучення до суспільно-корисної праці.

Доводи апелянта щодо дотримання ним встановлених вимог відбуття покарання не заслуговують на увагу, оскільки дотримання норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами, є обов`язком засуджених, який передбачений положеннями ст.107 КВК України.

Отже, місцевий суд при розгляді клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання належно оцінив всі обставини справи та дійшов правильного висновку про необхідність відмовити в його задоволенні, з чим погоджується і колегія суддів.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі судом першої інстанції рішення, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 27 листопада 2018 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4