Справа № 127/9164/18
Провадження №11-кп/801/404/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 березня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0004510 від 23.12.2017 року, за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 та прокурора, який приймав участь у суді першої інстанції, на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 22.12.2018р., яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Макіївки Донецької області, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючу, із середньою освітою, незаміжню, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , громадянку України, раніше судиму:
- 24.11.2010 року Совєтським районним судом м. Макіївки Донецької області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;
- 03.08.2012 року Совєтським районним судом м. Макіївки Донецької області за ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України, з урахуванням положень ст. ст. 70, 71 КК України шляхом часткового складання покарання з призначеним покаранням за вироком Совєтського районного суду м. Макіївки Донецької області від 24.11.2010 року до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 16.10.2012 року вирок змінено та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. 03.09.2014 року на підставі ухвали Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26.08.2014 року звільнена умовно-достроково на 1 рік 4 місяці 13 днів;
визнано винуватою за ч. 2 ст. 185 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з дня затримання 29.10.2018 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Вирішено питання з процесуальними витратами, речовими доказами та накладеним арештом.

За участю прокурора ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 в ніч з 22.12.2017 року на 23.12.2017 року, точний час не встановлено, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 у випадкового знайомого ОСОБА_9 помітила ноутбук марки "Lenovo" в корпусі чорного кольору та мобільний телефон марки "Blackview A 7" в корпусі чорного кольору, які знаходилися на столі в житловій кімнаті. В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Реалізовуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу взяла ноутбук марки "Lenovo" в корпусі чорного кольору вартістю 4 840 грн. 00 коп. згідно висновку експерта № 1223/18-21 від 02.03.2018 року, та мобільний телефон марки "Blackview A 7" в корпусі чорного кольору вартістю 1 567 грн. 75 коп. згідно висновку експерта № 2008/18-21 від 26.03.2018 року, поклала їх в сумку синього кольору, яка належить ОСОБА_9 та не становить для власника матеріальної цінності, після чого вийшла з квартири та викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, чим завдала потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду в розмірі 6 407 грн. 75 коп.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 просить змінити вирок в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_7 покарання не пов`язане з позбавленням волі, оскільки призначене покарання є занадто важке покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, так як ОСОБА_7 визнала свою вину, сприяла встановленню істини по справі та в потерпілого немає будь-яких претензій до обвинуваченої і просив не позбавляти її волі.

Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок щодо ОСОБА_7 змінити через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, вказавши у резолютивній частині вироку початок строку відбування покарання з дня затримання 29.10.2018р., оскільки суд першої інстанції у вироку не зазначив початок строку відбування покарання. У решті вирок прокурор просить залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляційну скаргу з мотивів, зазначених в ній та просить застосувати ст. 75 КК України і звільнити обвинувачену ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, оскільки вона співпрацювала з органами досудового слідства, сказала куди ділись речі, є переселенкою, а тому вчинила злочин через те, що їй не вдалось адаптуватись, прокурор також підтримав свою апеляційну скаргу та заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, так як суд першої інстанції врахував всі пом`якшуючі обставини та особу обвинуваченої, а тому просить вирок змінити лише в частині визначення початку строку відбування покарання ОСОБА_7 , ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційних скарг захисника і прокурора з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції щодо наявності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, є обґрунтованим і законним та в апеляційних скаргах не оспорюється.
Судовий розгляд даного провадження був проведений із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому апеляційний розгляд стосується лише призначеного покарання.
Істотних порушень вимог КПК, які були би підставою для скасування судового рішення у провадженні не встановлено.

Що стосується визначеного покарання, то при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 судом першої інстанції взято до уваги тяжкість скоєного злочину, який є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченої, яка неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності, в тому числі і за вчинення корисливих злочинів, однак на шлях виправлення не стала, не працює.
Разом з тим, суд першої інстанції врахував думку потерпілого про відсутність необхідності призначати суворе покарання, щире каяття обвинуваченої ОСОБА_7 , що є пом`якшуючою обставиною, і рецидив злочинів, що є обтяжуючою обставиною при призначенні покарання, та прийшов до вірного висновку про необхідність призначення покарання за ч. 2 ст. 185 КК України саме у виді 2 років позбавлення волі.
Апеляційний суд погоджується з такою мірою покарання, яка не є занадто суворою в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, та не знаходить підстав для застосування ст. 75 КК України, як про це просить захисник ОСОБА_6 , оскільки обвинувачена ОСОБА_7 була неодноразово судимою за корисливі злочини, вже раніше звільнялась від відбування покарання з випробуванням, проте на шлях виправлення не стала та вчинила аналогічні злочини, що свідчить про необхідність призначення їй реальної міри покарання, що буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 і запобіжить вчиненню нею нових злочинів.

Разом з тим, обвинувачена ОСОБА_7 є переселенкою, ніде не працює і немає постійного місця проживання, а тому при звільнені її від відбування покарання ускладняється покладення на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, так їх виконання буде неможливим.

Також апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора в частині зміни вироку із зазначенням судом початку строку відбування покарання обвинуваченою ОСОБА_7 , оскільки дана обставина не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону для зміни вироку.
Як вбачається з резолютивної частини вироку, суд першої інстанції на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахував ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з дня затримання 29.10.2018 до набрання вироком законної сили та залишив без змін до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому зважаючи, що з часу затримання обвинувачена ОСОБА_7 утримувалась під вартою, то й час відбування покарання слід рахувати з часу її затримання.

Крім того, в разі виникнення труднощів у виконанні вироку, існує право на звернення до суду першої інстанції за роз`ясненням судового рішення.

За таких обставин вирок в частині призначення покарання місцевим судом є законним та належно вмотивований, а тому підстав для його зміни немає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 та апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 22.12.2018р. щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду на протязі 3 місяців.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом:
Суддя: