Справа № 761/3837/19
Провадження № 1-кс/761/3030/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року м. Київ
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 , розглянувши матеріали клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000597 від 30 травня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України -
ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту з майна, накладеного 06 червня 2017 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва.
Клопотання обгрунтовано тим, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 червня 2017 року накладено арешт на автомобіль «LEXUS LS430», д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_5 .
Крім того, заявник зазначає, що на теперішній час відпала потреба в застосуванні арешту на автомобіль «LEXUS LS430», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у зв`язку з тим, що у кримінальному провадженні проведені необхідні огляди спеціалістами та експертами, проведені необхідні для встановлення механізму виникнення цієї дорожньо-транспортної пригоди експертизи.
У зв`язку з цим, підстав для подальшого обмеження права володіння майном немає.
Власник майна та її представник у судовому засіданні підтримали вимогу клопотання.
Слідчий у судовому засіданні поклався на розсуд суду.

Слідчий суддя, заслухавши сторін, вивчивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про таке.
Як вбачається з матеріалів провадження, СУ ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000597 від 30 травня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 червня 2017 року накладено арешт на автомобіль «LEXUS LS430», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_5 .
При вирішенні питання про арешт майна або його скасування для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідно до ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України, з метою забезпечення спеціальної конфіскації, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Крім того, вилучені при обшуку речі не можуть бути предметом спеціальної конфіскації в розумінні ст. 96-1 КК України, так як не належить та не належали особі, що безпосередньо притягується до кримінальної відповідальності. Також, такі речі не підпадають під випадки застосування спеціальної конфіскації, передбаченої ч. 3 ч. 1 ст. 96 КК України, так як їх отримано у передбачений законом спосіб, та за відсутності обмежень.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у правомірне володіння ОСОБА_5 належним йому майном на підставі зазначених обставин, оскільки власником майна доведено, що в подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешті майна, відпала потреба.
У зв`язку з чим, вважає доцільним скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 червня 2017 року, не вбачаючи потреби для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, а відтак клопотання ОСОБА_5 підлягає задоволенню.
Враховуючи наведене, керуючись ст. 2, 8, 9, 16, 85, 98, 132, 170, 174 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000597 від 30 травня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - задовольнити.

Арешт накладений 06 червня 2017 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва у кримінальному провадженні № 0000597 від 30 травня 2017 року скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1