справа №619/3285/18
провадження №1-кп/619/130/19
УХВАЛА
04 квітня 2019 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складі колегії:головуючого судді суддівОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_4
прокурораОСОБА_5
захисникаОСОБА_6
обвинуваченогоОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000162 від 23.06.2018 у відношенні:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України.

В С Т А Н О В И Л А:
15 серпня 2018 року до Дергачівського районного суду Харківської області надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_7 за фактом скоєння злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000162 від 23.06.2018.

Захисник ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 з тримання під вартою на домашній арешт, посилаючись на безпідставність обвинувачення та відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України. Крім того захисник посилався на стан здоров`я обвинуваченого, який страждає на ішемічну хворобу серця, порушення ритму серця, гіпертонічну хворобу 3 стадії з повторним гострим трансмуральним або великим вогнищем інфарктом міокарда зі стійкою недостатністю кровообігу, які входять до переліку тяжких хвороб передбачених ч. 2 ст. 84 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав клопотання захисника та просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.

Прокурор ОСОБА_5 проти заявленого клопотання заперечував, так як ризики, які мали місце при обранні запобіжного заходу обвинуваченому, продовжують існувати, а саме він може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на свідків. Прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою

Суд, заслухавши клопотання та думку осіб, які беруть участь у справі, дійшов до наступного.

Згідно ст. 331 КПК України передбачено, що під час судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
У ст. 178 КПК України вказані обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу і в тому числі однією із обставин є тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Стосовно стану здоров`я обвинуваченого, судом 07.02.2019 отримана довідка за № 47-вих.-13 від 05.02.2019 Філії у Харківській та Луганській областях Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» про те, що ОСОБА_7 перебуває на диспансерному обліку та станом на теперішній час отримує призначене амбулаторне лікування, відмічається позитивна динаміка. На даний час загальний стан здоров`я ОСОБА_7 стабільний, в цілому задовільний.

Відповідно до Закону України «Про попереднє ув`язнення» та ст. 177 КПК України зазначено, що запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкоджати встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.
У відповідності до Інформаційного Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінально-процесуального кодексу України» вказано, що виключною (єдиною) метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у ч. 1 ст. 177 КПК України.
Підставою застосування запобіжного заходу, згідно ч. 2 ст. 177 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатню підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ст. 177 ч. 1 КПК України.
У відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У розумінні ст. 9 Конституції України - Конвенція про захист прав людини, Протоколи до Конвенції та Рішення ЄСПЛ - є частиною національного законодавства.
В п. 85 Рішення ЄСПЛ «Харченко проти України» (№ 40107/02 від 10.02.2011р) вказано, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд вважає, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.

Суд не вбачає підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу та вважає, що для запобігання вищезазначеним ризикам, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 178, 194, 331 КПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 продовжити до 04 червня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3