Справа № 487/138/19
Провадження № 1-кп/487/407/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2019 року м.Миколаїв

Заводський районний суд м.Миколаєва, у складі колегії суддів:

Головуючого судді: ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

прокурора: ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 ОСОБА_7

представників потерпілих: ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисника: ОСОБА_10

обвинуваченого: ОСОБА_11 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001303 за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст.27, п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду з Миколаївської місцевої прокуратури №1 Миколаївської області в порядку ст..283 КПК України надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідування за №0001303 за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст.27, п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України

Вказане кримінальне провадження підсудне Заводському районному суду м.Миколаєва.

У судовому засіданні захисник просив повернути обвинувальний акт прокурору, оскільки він не відповідає вимогам ст..291 КПК України, з наступних підстав:

Так, на думку захисника, обвинувальний акт не містить викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор та слідчий вважають встановленими та формулювання обвинувачення, з урахуванням кваліфікації дій ОСОБА_11 ..

З урахуванням зазначеного, обвинувальний акт є неконкретним, відсутність чіткого та конкретного формулювання обвинувачення порушує право обвинуваченого на захист.

Обвинувачений підтримав, клопотання свого захисника.

Прокурор, потерпілі та їх представники у судовому засіданні проти задоволення клопотання захисника заперечували.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до наступного:

Відповідно до змісту ст. 283, ч. 2 п. 3, ст. 291 КПК України, обвинувальний акт є остаточним процесуальним документом досудового слідства в якому викладається суть і підстави обвинувачення, визначається юридична оцінка та кваліфікація дій обвинуваченого.

Вичерпний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, визначено ст.291 ч.2 КПК України.

З аналізу положень ст. 291 КПК України слідує, що обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як слідує із тексту обвинувального акту, ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч.5 ст.27, п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України: у пособництві у вчиненні умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вчиненому з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб.

Таким чином, обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин, які прокурор вважав встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону про кримінальну відповідальність.

З урахуванням встановленого, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника ОСОБА_10 та повернення обвинувального акту прокурору, оскільки викладені ним твердження не у унеможливлюють вирішення питання призначення обвинувального акту до розгляду, а підлягають перевірці у ході судового розгляду. .

Також суд керується практикою Європейського суду з прав людини по застосуванню ст. 6 ч.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розгляду справи упродовж розумного строку, Та вважає, що необґрунтоване повернення обвинувального акту прокурору, порушує право обвинуваченого постати перед судом без невиправданої затримки.

Кримінальне провадження підсудне Заводському районному суду м.Миколаєва.

Обвинувальний акт складено у відповідності до ст.291 КПК України.

Підстави для прийняття рішень, передбачених ст..314 ч.3 п.п.1-4 КПК України відсутні.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення застави.
Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_11 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину. Крім того, з метою забезпечення безперервного розгляду провадження в суді, виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, посилаючись на те, що судовий розгляд не розпочався. Наявність ризиків, передбачених ч. 1 п.1, 2, 3 ст.177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке може бути призначено йому, у разі визнання винним в інкримінованому злочині; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих та свідків, у зв`язку з чим інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам, що унеможливлює їх застосування до ОСОБА_11 ..

Обвинувачений та його захисник проти задоволеннявказаного клопотання заперечували, посилаючись на недоведеність прокурором на даний час наявності ризиків передбачених статтею 177 КПК України, які слугують підставою щодо обрання відносно ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, зазначали, що ОСОБА_11 одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, постійне місце проживання, активно сприяв слідству.

У судовому засіданні потерпілі та їх представники просили клопотання прокурора задовольнити.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, потерпілих, представників потерпілих, дослідивши матеріали, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний шодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

За положеннями ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього Кримінальним процесуальним кодексом України процесуальних обов`язків, а також запобігання наступним спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого. свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта. спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ст. 177 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Так, запобіжні заходи у кримінальному провадженні можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання прокурора та обвинувального акту, суд приходить до висновку, що на даний час прокурором доведено існування ризиків, передбачених ст..177 ч.1 п.п.1,2,3 КПК України, а саме: той факт, що обвинувачений, усвідомлюючи, що у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину , йому загрожує покарання до 15 років позбавлення волі або довічне позбавлення волі, з метою його уникнення, може переховуватися від суду за межами країни чи на непідконтрольній на даний час Україні території. Крім того, оскільки розгляд справи в суді ще не розпочато, ОСОБА_11 може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та незаконно вплинути на потерпілих та свідків по кримінальному провадженню.
При вирішенні питання щодо обрання обвинуваченому ОСОБА_12 запобіжного заходу суд враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються у їх сукупності, а саме: обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого особливо тяжкого кримінального правопорушення (злочину) проти життя особи.
При цьому суд приймає до уваги, що тяжкість обвинувачення може бути прийнята за підставу тримання під вартою на початковій стадії судового розгляду, що узгоджується з сталою практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Цеєлєвський проти Польщі» від 04.05.2006 року та «Бєлозьоров проти Росії» від 15.10.2015 року.
Також, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює ЄСПЛ, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, при цьому наявний суспільний інтерес діяти саме у такий спосіб і не інакше, заради блага суспільства та з метою забезпечення невідворотності покарання за вчинене, що відповідає правовим позиціям, викладеним у рішеннях ЄСПЛ «Летельє проти Франції», «Харченко проти України», суд приходить до переконання, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти існуючим ризикам передбаченим ст..177 ч.1 п.п.1,2, 3 КПК України, що унеможливлює їх застосування до обвинуваченого.
Таким чином, з метою забезпечення безперервного розгляду провадження в суді та виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, при цьому, вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяють застосування у відношенні нього вказаного виду запобіжного заходу, суд приходить до переконання про наявність достатніх підстав для застосування відносно ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, без визначення застави, що відповідає положенням ст..183 ч.4 КПК України, відповідно до яких суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177, 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Заперечення захисника, щодо застосування до ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає необгрунтованим, виходячи з обставин кримінального провадження та з вище викладених мотивів.
У судовому засіданні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подали цивільні позови та заявили клопотання про їх прийняття до розгляду у кримінальному провадженні.

За положеннями ст..56 КПК України потерпілий у кримінальному провадженні має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне прийняти до розгляду цивільні позови потерпілих

Інших клопотань сторонами кримінального провадження, потерпілими не заявлено.
На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 183, 193, 194, 196, 314, 315, 316 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_10 про повернення обвинувального акту прокурору відмовити.

Кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001303 за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст.27, п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України - прийняти до провадження.

Призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду на 21 січня 2019 року 11-00 годину.
У судове засідання викликати сторони кримінального провадження, потерпілих.

Клопотання прокурора задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор», без визначення застави, строком на 60 діб до 10.03.2019 року включно.

Прийняти до розгляду цивільні позови ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди та ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди.

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню.
Виконання ухвали в частині затримання та супроводу до ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» ОСОБА_11 покласти на органи Управління національної поліції України в Миколаївській області
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3