УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС 2 відділення 5 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України капітана юстиції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей і документів, слідчий суддя

В С Т А Н О В И В:
Старший слідчий в ОВС 2 відділення 5 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України капітан юстиції ОСОБА_3 внесла до суду клопотання, погоджене з прокурором Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей і документів.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000054 від 09.02.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 359, ч. 2 ст. 289, ч.ч. 2,3 ст. 189, ч. 3 ст. 365 КК України, за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що з 2013 року по теперішній час невстановлені особи, що мешкають в м. Києві, Київській області та інших регіонах України (зокрема, в Дніпропетровській та інших областях) утворили групу, що здійснює злочинну діяльність в сфері придбання, перероблення (модернізації), продажу та використання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації (далі СТЗ НОІ) у вигляді т. зв. «кодграбберів», «автомобільних сканерів», «GPS маяків» іноземного виробництва тощо.

Окрім того, вказана група пристосувала наявні СТЗ НОІ для сканування, копіювання, запису та зберігання з метою подальшого відтворення сигналів автомобільних сигналізацій автотранспортних засобів елітного класу іноземного виробництва.

В подальшому вказана група використовує СТЗ НОІ для отримання доступу до автотранспортних засобів з метою подальшого скоєння злочинів проти власності викрадення особистих речей, грошей, документів, зброї з салонів автомобілів, а також викрадення під замовлення автотранспорту відповідних марок та моделей, з метою його подальшої реалізації або повернення власникам за 20 30 відсотків від ринкової вартості.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 є організатором та пособником злочинної групи, яка спеціалізується на незаконних заволодіннях транспортними засобами елітного класу (до складу якої входять ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та інші невстановлені особи, які є виконавцями злочинів).

З метою повного, об`єктивного та всебічного дослідження усіх обставин вчинення кримінальних правопорушень, на даний час у кримінальному провадженні виникла необхідність отримання тимчасового доступу до інформації, що знаходиться у ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме до аудіо записів судових засідань у справі №759/19062/17 (зі зразками голосу ОСОБА_8 ), з можливістю їх вилучення, які можуть бути використані у ході фоноскопічної експертизи для ідентифікації голосу ОСОБА_8 у записах телефонних розмов, отриманих в результаті проведення НСРД.

В судове засідання слідчий не з`явилася, подав заяву про розгляд клопотання у її відсутність, клопотання підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.

Вивчивши матеріали клопотання, врахувавши думки слідчого, який підтримав заявлене клопотання, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Слідчий, звертаючись із клопотанням, належним чином не довів суду існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеню тяжкості, що може бути підставою для застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження в рамках проведення досудового розслідування кримінального правопорушення.

Крім того слідчим не було також обґрунтовано значення речей і документів для встановлення об`єктивних обставин у кримінальному провадженні та можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах та неможливість у інший спосіб довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Слідчий, мотивуючи своє клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які посилався у клопотанні.

Виходячи із зазначеного вище, вбачається, що вказане клопотання належним чином слідчим не обґрунтоване в частині того, що речі та документи, до яких просить надати доступ слідчий самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, у зв`язку із чим останнє задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 110, 163-165, 309 та 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС 2 відділення 5 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України капітана юстиції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей і документів - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: