Справа № 166/1515/18 Провадження №11-сс/802/2/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора Ратнівського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області від 10 грудня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про арешт майна (ЄРДР № 0000519),
В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Ратнівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 звернувся в суд з клопотанням, яке погоджене з прокурором ОСОБА_6 , про арешт рухомого майна - автомобіля марки «Форд Транзіт» р.н. НОМЕР_1 .
Клопотання мотивує тим, що 7 грудня 2018 року, керуючи вищевказаним транспортним засобом, ОСОБА_8 вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_9 чим заподіяв потерпілій тілесні ушкодження. По даному факту, цього ж дня, до ЄРДР за № 0000519 внесено відомості про кримінальне правопорушення з кваліфікацією за ч.1 ст.286 КК України. Накладення арешту на вилучений, в ході огляду місця події, автомобіль обумовлене потребою збереження речового доказу, що містить сліди скоєння дорожньо-транспортної пригоди та проведенням експертних досліджень.
Відмовляючи в задоволенні клопотання, слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що автомобіль марки «Форд Транзіт» р.н. НОМЕР_1 фактично перебуває у володінні та користуванні ОСОБА_8 , який скоїв наїзд на пішохода, тоді як його власником є інша особа ОСОБА_10 . Жодній особі у даному кримінальному провадженні не повідомлено про підозру, а слідчим проведено першочергові слідчі дії, зокрема, зафіксовано механічні пошкодження транспортного засобу.

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, прокурор подала апеляційну скаргу, в якій вказує на його незаконність. Зазначає, що можливість арешту майна не пов`язана з повідомленням про підозру у кримінальному провадженні. Тоді як транспортний засіб сам по собі та в сукупності із іншими речовими доказами може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються в ході кримінального провадження, зокрема механізму та обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди. У своїй апеляції просить ухвалу слідчого судді-скасувати, клопотання слідчого задовольнити. Накласти арешт на автомобіль марки «Форд Транзіт» р.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , вилучений в ході огляду місця події, що знаходиться у володінні ОСОБА_8 , шляхом позбавлення права на його відчуження, розпорядження та/або користування.
Слідчий ОСОБА_7 та володілець майна ОСОБА_8 на адресу апеляційного суду подали заяви, в яких, кожен окремо, розгляд клопотання про арешт майна просять проводи без їх участі.
Заслухавши доповідь судді, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, прокурора, яка подану апеляцію підтримала, апеляційний суд доходить наступного висновку.

В статті 2 КПК України зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Ч.1 ст. 170 КПК України визначено, що завданням арешту є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно п.3 ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, в тому числі, враховувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Відмовляючи в задоволенні клопотання, слідчий суддя дотримався вимог ст.ст. 170-173 КПК України.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 7 грудня 2018 року до ЄРДР за № 0000519 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України по факту наїзду водієм автомобіля марки «Форд Транзіт» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_8 на пішохода ОСОБА_9 та заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень.

Цього ж дня, працівниками поліції було проведено огляд місця події, в ході якого було тимчасово вилучено вищевказаний автомобіль.

Разом з тим, в даному кримінальному відсутні особи, про яких зазначено в ч.2 ст.170 КПК України, так як жодній особі у даному кримінальному провадженні не повідомлено про підозру.

Законним власником автомобіля, керуючи яким ОСОБА_8 здійснив наїзд на пішохода є інша особа - ОСОБА_10 .

Також встановлено, що слідчим проведено першочергові слідчі дії, оглянуто транспортний засіб та зафіксовано наявні на ньому механічні ушкодження.

З огляду на викладене та враховуючи, що у поданому слідчим клопотанні не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК для накладення арешту на транспортний засіб, рішення слідчого судді про безпідставність заявленого клопотання є правильним і з ним погоджується апеляційний суд.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора Ратнівського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області від 10 грудня 2018 року без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: