Провадження №11-кп/801/466/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 30 січня 2019 року, якою клопотання
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Херсон, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, освіта середня, раніше судимого
22.12.1997 - Дніпровським районним судом м. Херсон від за ч. 1 ст. 222 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 45 КК України з іспитовим строком на два роки, штраф 340 грн.,
19.05.2003 - Дніпровським районним судом м. Херсон від за ч. 1 ст. 185, ч.3 ст. 186, ч. 1 ст. 263, 70 КК України до чотирьох років позбавлення волі;
06.11.2006 - Бершадським районним судом Вінницької області за ч.3 ст. 185, 71 КК України до чотирьох років одного місяця позбавлення волі;
24.06.2011 - Бершадським районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі, ухвалою Вінницького міського суду від 30.12.2013 умовно-достроково звільнений з не відбутою частиною покарання 11 місяців 22 дні;
25.08.2016 - Бершадським районним судом Вінницької області за ч.3 ст. 185 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі,
29.09.2016 - Бершадським районним судом Вінницької області за ч.3 ст. 185 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70, 72 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів визначено шляхом часткового складення покарань у вигляді чотирьох років позбавлення волі,
про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким залишено без задоволення,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.
01 листопада 2018 року до Вінницького міського суду Вінницької області 01.11.2018 року надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_7 відбув 1/2 терміну покарання, режим не порушує, працює помічником розпилювання дров, за сумлінну поведінку та ставлення до праці неодноразово заохочувався адміністрацією установи, має 3 заохочення, тому просив застосувати ч.1 ст. 82 КК України та замінити невідбуту частину покарання більш м`яким.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30 січня 2019 року клопотання ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким залишено без задоволення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
Адвокат ОСОБА_8 в поданій ним в інтересах ОСОБА_7 апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 30 січня 2019 року та постановити нову ухвалу, якою клопотання засудженого ОСОБА_7 з доповненнями захисника ОСОБА_8 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким задовольнити.
Оскаржувану ухвалу вважає незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону
Апеляційна скарга мотивована тим, що, на думку захисника, суд першої інстанції, розглядаючи клопотання, належним чином не перевірив у судовому засіданні викладені представником ДУ «Вінницька виправна колонія №86» та засудженим обставини, не надав їм належної оцінки, чим допустив неповноту дослідження обставин справи. Крім того, підставою для скасування оскаржуваного рішення апелянт вважає порушення судом кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, що перешкодило Вінницькому міському суду Вінницької області постановити законне та обґрунтоване рішення.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_8 та засуджений ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримали.
Як пояснив захисник підозрюваного, він вважає, що суд першої інстанції постановив ухвалу на підставі усного повідомлення представника ДУ «Вінницька виправна колонія №86» щодо дисциплінарного стягнення, яке мало місце відносно ОСОБА_7 у 2019 році, не перевіривши належним чином дані обставини. Крім того, звернув увагу суду, що засуджений має чотири заохочення, а 3 стягнення погашено у встановленому законом порядку.
Засуджений ОСОБА_7 повністю погодився із позицією свого захисника.
Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначивши що погоджується із ухвалою суду першої інстанції, просив її залишити без змін. Зазначив, що ОСОБА_7 вже 6 разів притягувався до кримінальної відповідальності і раніше неодноразово вже був звільнений умовно-достроково, однак знову вчиняв злочин, відтак на його думку, немає достатніх підстав вважати, що засуджений став на шлях виправлення.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідача, засудженого, захисника та прокурора, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Згідно із ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.
Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчила успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.
Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму, його участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вимог адміністрації установи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні засуджених.
Відповідно до ч.2 ст.67, ч.2 ст.103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 2, 17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення (ч.3 ст. 82 КК України). Суди під час судового засідання повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці та потреби в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії, слід зазначити, що висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
Колегія судів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався вказаних вимог.
На даний час ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 29 вересня 2016 року за ч. 3 ст. 185 КК України,ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання рахується з 22.07.2016, кінець строку 13.08.2020.
Станом на час розгляду клопотання ОСОБА_7 відбув строку призначеного покарання.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, суд першої інстанції виходив з того, що із характеристики засудженого та матеріалів провадження не вбачається, що засуджений став на шлях виправлення, характеризується посередньо, соціально-корисні зв`язки із рідними не підтримує, попри наявні у нього заохочення неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення режиму відбування покарання, має непогашене стягнення, що підтверджує відсутність на даний час підстав для задоволення клопотання засудженого і заміни йому покарання на більш м`яке.
Суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками суду першої інстанції .
Як вбачається із матеріалів провадження, ОСОБА_7 неодноразово судимий, тричі був звільнений умовно-достроково, однак щоразу вчиняв новий злочин , що свідчить про його стійку антисоціальну спрямованість.
Впродовж строку відбування покарання, засуджений має 4 заохочення та 4 стягнення, в тому числі поміщався до дисциплінарного ізолятора, одне із яких непогашене.
Не виявляє бажання підвищувати свій наявний загальноосвітній рівень та вдосконалювати наявні професійні навички, приймати участь в самодіяльних організаціях не бажає, соціально-користі зв`язки із рідними не підтримує.
Згідно із ч. 8 ст. 131 КВК України, адміністрація колонії зобов`язана щоквартально проводити оцінювання поведінки особи, додержання нею правил поведінки, встановлених цим Кодексом та правилами внутрішнього розпорядку колонії, а також дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці та приймати вмотивоване рішення про доцільність або недоцільність застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів заохочення.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 п. 13 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» визначено, що матеріали про умовно-дострокове звільнення, повинні містити характеристику, що відображає процес виправлення засудженого та стосується всього періоду відбування ним покарання, дані про попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.
Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому, висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує заміні невідбутої частини покарання на більш м`яке.
Однак, заохочення, отримані ОСОБА_7 протягом строку відбування покарання не мали систематичного характеру, а лише протягом 2018 року, тобто наближені до дати можливого застосування ст. 82 КК України, натомість у 2016 та 2017 роках засуджений був тричі притягнутий до дисциплінарної відповідальності, зокрема за створення конфліктних ситуації, порушення розпорядку дня та вживання алкогольних напоїв.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що суд не в повній мірі дослідив обставини щодо притягнення засудженого до дисциплінарної відповідальності із поміщенням його у дисциплінарний ізолятор, що мало місце вже у 2019 році, посилався лише на усні пояснення представника установи виконання покарання без надання будь-яких підтверджуючих документів, суд вважає безпідставними, оскільки в матеріалах справи міститься копія відповідної постанови №1 від 10.01.2019 про поміщення засудженого в дисциплінарний ізолятор установи за порушення режиму відбування покарання, яке полягало у виникненні конфліктних відносин між ним та іншим засудженим, що могли призвести до фізичної розправи між даними засудженими. Зазначена постанова оголошена засудженому та роз`яснено її порядок оскарження, про що свідчить підпис ОСОБА_7 , однак, як повідомив у судовому засіданні засуджений, вказану постанову він не оскаржував.
Колегія суддів також не погоджується із доводами адвоката про неврахування судом першої інстанції думки представника спостережної комісії з приводу заявленого клопотання, оскільки, як вбачається із наявної в матеріалах провадження характеристики ОСОБА_7 , рішенням комісії йому відмовлено і у переведенні до дільниці соціальної реабілітації (протокол №16 від 15.08.2017) і у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким як особі, яка не стала на шлях виправлення (протокол №8 від 17.04.2018).
Отже, судом першої інстанції не встановлено таких ґрунтовних даних про поведінку засудженого ОСОБА_7 та його особу, які свідчать, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним, та є можливим, наприклад, в умовах обмеження волі.
Таким чином, доводи адвоката засудженого про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону суд також вважає безпідставними, як і його твердження, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував обставини справи.
Колегія суддів переконана, що суд першої інстанції при вирішенні питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким ОСОБА_7 , належним чином та в повному обсязі дослідив обставини справи, врахувавши поведінку засудженого за весь період відбування покарання, його попередні судимості, характеристику, прийшов до вмотивованого висновку про відсутність підстав вважати, що засуджений став на шлях виправлення та обґрунтовано залишив без задоволення клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш мґяким, а тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. 82 КК України, ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд
У Х В АЛ И В :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 30 січня 2019 року, якою залишено без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 з доповненнями поданими адвокатом ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Відповідно до ч.4 ст. 532 КПК України ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Згідно з оригіналом: