У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0003030, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 грудня 2019 року відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Веселинове Веселинівського району Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 190 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_6 ,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 грудня 2019 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 190 КК України, та йому призначено покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у виді 1 року обмеження волі, за ч. 2 ст. 190 КК України 2 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді 2 років позбавлення волі.
Ухвалено обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під варто, взявши останнього під варту в залі суду.
Ухвалено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 у відшкодування майнової шкоди, на користь потерпілих ОСОБА_8 11 900 грн., ОСОБА_9 3 000 грн., ОСОБА_10 8 220 грн., ОСОБА_11 3 750 грн., ОСОБА_12 500 грн., ОСОБА_13 5 700 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 просить вирок змінити в частині призначення покарання та призначити ОСОБА_5 покарання у виді штрафу в розмірі від п`ятдесяти до ста неоподатковуваний мінімумів доходів громадян.

Узагальнені доводи апелянта.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 зазначає, що не згоден із вироком в частині призначеного покарання, оскільки воно не відповідає тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину та його особі.
Захисник вважає, що призначення покарання у виді позбавлення волі, порушує права потерпілих на відшкодування шкоди, адже, перебуваючи у місцях позбавлення волі, ОСОБА_5 буде позбавлений можливості заробляти кошти та відшкодовувати заподіяну шкоду.
На думку захисника, судом першої інстанції не надано належної оцінки тим обставинам, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, за місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, в силу ст. 89 КК України є таким, що не має судимості.
Крім того, у вироку не зазначено початку строку відбування покарання, що є порушенням вимог ст. 374 КПК України.

Узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження.

В запереченні на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 потерпілий ОСОБА_8 вважає вирок суду законним, обґрунтованим та мотивованим. Просить вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

ОСОБА_5 , шляхом розповсюдження через знайомих інформації щодо утеплення стін та фасадних робіт будинків, під приводом прийняття замовлень на виконання вказаних робіт, шляхом обману осіб, які виявили бажання замовити виконання робіт, які він пропонував, заволодів грошовими коштами, які їм належали.

04.10.2017 р. ОСОБА_5 зустрівшись із ОСОБА_8 , з метою узгодження обсягу і вартості робіт та матеріалів, шляхом обману, який полягав в обіцянці провести роботи за місцем проживання ОСОБА_8 по АДРЕСА_2 , без дійсного наміру це зробити, заволодів коштами ОСОБА_8 у сумі 11 900 грн., якими розпорядився за власним розсудом. ОСОБА_5 привіз будівельні матеріали, які в подальшому повинен був використати для проведення робіт, проте роботи так і не провів і гроші не повернув. Вказаними діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_8 майнову шкоду в розмірі 11 900 грн.
У травні 2017 року, точної дати слідством не встановлено, обвинувачений, зустрівшись із ОСОБА_13 , з метою узгодження обсягу і вартості робіт та матеріалів, шляхом обману, який полягав в обіцянці провести роботи за місцем проживання ОСОБА_13 по АДРЕСА_3 , без дійсного наміру це зробити, заволодів коштами ОСОБА_13 у сумі 5 700 грн., якими розпорядився за власним розсудом. Вказаними діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_13 майнову шкоду в розмірі 5 700 грн.
В середині травня 2017 року, точної дати слідством не встановлено, обвинувачений зустрівшись із ОСОБА_12 , з метою узгодження обсягу і вартості робіт та матеріалів, шляхом обману, який полягав в обіцянці провести роботи за місцем проживання ОСОБА_12 по АДРЕСА_4 , без дійсного наміру це зробити, заволодів коштами ОСОБА_12 у сумі 500 грн., якими розпорядився за власним розсудом. Вказаними діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_12 майнову шкоду в розмірі 500 грн.
У травні 2017 року, точної дати слідством не встановлено, обвинувачений зустрівшись із ОСОБА_9 , з метою узгодження обсягу і вартості робіт та матеріалів, шляхом обману, який полягав в обіцянці провести роботи за місцем проживання ОСОБА_9 по АДРЕСА_5 , без дійсного наміру це зробити, заволодів коштами ОСОБА_9 у сумі 3 000 грн., якими розпорядився за власним розсудом. Вказаними діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_9 майнову шкоду в розмірі 3 000 грн.
У травні 2017 року, точної дати слідством не встановлено, обвинувачений зустрівшись із ОСОБА_14 , з метою узгодження обсягу і вартості робіт та матеріалів, шляхом обману, який полягав в обіцянці провести роботи за місцем проживання ОСОБА_14 по АДРЕСА_6 , без дійсного наміру це зробити, заволодів коштами ОСОБА_14 у сумі 2 634,50 грн., якими розпорядився за власним розсудом. Вказаними діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_12 майнову шкоду в розмірі 2 634,50 грн.
У серпні 2017 року, точної дати слідством не встановлено, ОСОБА_5 зустрівшись із ОСОБА_15 , з метою узгодження обсягу і вартості робіт та матеріалів, шляхом обману, який полягав в обіцянці провести роботи за місцем проживання ОСОБА_15 по АДРЕСА_7 , без дійсного наміру це зробити, заволодів коштами ОСОБА_15 у сумі 5 000 грн., якими розпорядився за власним розсудом. Вказаними діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_15 майнову шкоду в розмірі 5 000 грн.
У вересні 2017 року, точної дати слідством не встановлено, обвинувачений зустрівшись із ОСОБА_10 , з метою узгодження обсягу і вартості робіт та матеріалів, шляхом обману, який полягав в обіцянці провести роботи за місцем проживання ОСОБА_10 по АДРЕСА_8 , без дійсного наміру це зробити, заволодів коштами ОСОБА_10 у сумі 8 220 грн., якими розпорядився за власним розсудом. Вказаними діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_10 майнову шкоду в розмірі 8 220 грн.
В жовтні 2017 року, точної дати слідством не встановлено, обвинувачений, зустрівшись із ОСОБА_11 , з метою узгодження обсягу і вартості робіт та матеріалів, шляхом обману, який полягав в обіцянці провести роботи за місцем проживання ОСОБА_11 по АДРЕСА_9 , без дійсного наміру це зробити, заволодів коштами ОСОБА_11 у сумі 3 750 грн., якими розпорядився за власним розсудом. Вказаними діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_11 майнову шкоду в розмірі 3 750 грн.
В жовтні 2017 року, точної дати слідством не встановлено, обвинувачений ОСОБА_5 , зустрівшись із ОСОБА_16 , з метою узгодження обсягу і вартості робіт та матеріалів, шляхом обману, який полягав в обіцянці провести роботи за місцем проживання ОСОБА_16 по АДРЕСА_10 , без дійсного наміру це зробити, заволодів коштами ОСОБА_16 у сумі 700 грн., якими розпорядився за власним розсудом. Вказаними діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_16 майнову шкоду в розмірі 700 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 судом кваліфіковано за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) та за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до положень ст. 12 КК України, належить до злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, в силу ст. 89 КК України є таким, що не має судимості, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, думку потерпілих щодо призначення покарання та висновок органу пробації, відповідно якому результати оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 показали високий ризик; небезпека характеризується високою ймовірністю спричинити певні збитки для суспільства та окремих осіб, тобто потенційна подія може відбутися в будь який час і наслідки її будуть важкими. Визнав обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , його активне сприяння розкриттю злочину, врахував відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд приходить до наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні вказаних у вироку злочинів за обставин, встановлених судом, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, аналіз яких наведений у вироку. Дії обвинуваченого кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) та за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, та апелянтом не оспорюються.

Щодо призначеного ОСОБА_5 покарання, то апеляційний суд вважає його достатньо мотивованим і обґрунтованим.

За змістом ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до вимог, викладених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 вчинив злочин, який відповідно до положень ст. 12 КК України, належить до злочинів середньої тяжкості, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, активно сприяв розкриттю злочину.
Відповідно до висновку досудової доповіді, складеної представником Первомайського міськрайонного відділу з питань пробації, виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 без позбавлення волі або обмеження волі може становити високу небезпеку для суспільства.
За наведеного, суд першої інстанції, при призначенні покарання ОСОБА_5 , дотримався вимог ст. ст. 65-67 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого злочину, певні дані про особу винного, обставини, які пом`якшують покарання, в тому числі і ті, на які в апеляційній скарзі посилається захисник та відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Саме таке покарання, на думку апеляційного суду, відповідає тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. З урахуванням цього, підстав вважати призначене обвинуваченому ОСОБА_5 покарання занадто суворим та таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства, не вбачається.

Доводи захисника ОСОБА_6 щодо не зазначення початку строку відбування покарання, що є порушенням вимог ст. 374 КПК України, є слушними, однак вони не є істотними, не впливають на суть прийнятого рішення, а тому не можуть слугувати підставою для зміни або скасування вироку суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, вирок суду є законним і підстав для його зміни, як того просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 грудня 2019 року відносно ОСОБА_5 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду.

Судді

_____________________ ______________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3