В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 300/906/18

Провадження № 1-кп/300/107/2018

13.12.2018 р. смт.Воловець

Воловецький районний суду Закарпатської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

інші учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, не судимого, обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України,

ВСТАНОВИВ:

17 вересня 2018 року, близько 23.00 години обвинувачений ОСОБА_4 , по місцю свого проживання в АДРЕСА_1 , увійшов у довіру потерпілої ОСОБА_5 , яка знаходилася у нього в гостях, умисно з умислом на незаконне позбавлення волі потерпілої та всупереч її волі, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, після повідомлення потерпілою, що вона бажає йти додому, наздогнав її та застосував фізичне насильство, яке виразилося у штовханні рукою в спину від чого вона впала і вдарилася обличчям об підлогу. Продовжуючи свої протиправні дії обвинувачений погрожував потерпілій фізичною розправою та утримував її таким чином у кімнаті свого будинку до 15.00 години 20 вересня 2018 року, зокрема до припинення протиправних дій обвинуваченого працівниками поліції. Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 194 від 28 вересня 2018 року діями обвинуваченого потерпілій ОСОБА_5 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді синців правого плеча, обох молочних залоз, депігментація шкіри в ділянці бороди, які кваліфіковано як легкі тілесні ушкодження, що не потягли за собою короткочасного розладу здоров`я чи незначної втрати працездатності.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, покаявся.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належно, надіслала на адресу суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, претензій щодо відшкодування майнової та моральної шкоди не заявляла.

З`ясувавши думку прокурора, обвинуваченого, котрі просили визнати недоцільним дослідження всіх обставин справи, які визнаються обвинуваченим, переконавшись у добровільності їх позиції, роз`яснивши положення статті 349 КПК України, що у випадку ухвалення вироку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав, що винуватість ОСОБА_4 у злочині доведена і його дії правильно кваліфіковані за ч.2 статті 146 КК України, як незаконне позбавлення волі, що супроводжувалося заподіянням потерпілій фізичних страждань.
Відповідно до ч.2 статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Призначаючи покарання суд відповідно до ч.3 статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості злочину, особу винуватого та обставини які обтяжують і пом`якшують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнав щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання суд не встановив.
Суд бере до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який посередньо характеризується по місцю проживання, не судимий.
Суд також враховує відомості щодо обвинуваченого, які містяться в досудовій доповіді від 26.102018 р., згідно з якою виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому порядку, за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.
Враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, а тому суд визнав за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ч.1 ст. 75 КК України, встановивши для нього іспитовий строк з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України.
На підставі встановлених судом обставин справи суд вважає, що до обвинуваченого слід застосувати покарання в межах санкції визначеної ч.2 статті 146 КК України у виді обмеження волі.
Процесуальних витрат у справі немає, цивільний позов не заявлено.
Керуючись статтями 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,

ПРИСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у злочині передбаченому ч.2 статті 146 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк два роки.
На підставі ч.1 ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши для нього іспитовий строк тривалістю один рік.
На підставі ч.1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На вирок може бути подана апеляція протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Воловецький районний суд.

Головуючий ОСОБА_1