1 із 9 Провадження №1-КП/303/259/19
Справа №303/754/19
вирок
14 березня 2019 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючої ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево кримінальне провадження №0001125 стосовно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, на триманні малолітня дитина, раніше судимого:
17 вересня 2018 року Мукачівським міськрайонний судом за частиною 3 статті 185 КК України - 4(чотири)роки позбавлення волі із застосуванням статтей 75,76 КК України,громадянина України,
- обвинуваченого за частиною 1 статті 152, частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185, частиною 1 статті 304КК України,-
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого в порядку статті 89 КК України, громадянина України,
- обвинуваченого за частиною 3 статті 185 КК України,-
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_3
ОСОБА_4
захисників ОСОБА_7
ОСОБА_8
В С Т А Н О В И В:
13 жовтня 2018 року близько 22 години 00 хвилин ОСОБА_3 , знаходячись з неповнолітнім ОСОБА_9 біля мосту по вулиці Духновича в смт.Чинадійово Мукачівського району, зустрів ОСОБА_6 . З метою вступити з ОСОБА_6 у статеві зносини природнім способом та задоволити свою статеву пристрасть проти її волі, ОСОБА_10 , застосовуючи психологічний вплив, схилив малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який не досяг віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, та не є суб`єктом будь-якого злочину, допомогти йому подолати опір ОСОБА_6 .
Щоб реалізувати свій злочинний умисел ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків, застосовуючи фізичну силу, разом із малолітнім ОСОБА_9

2 із 9
відтягнув ОСОБА_6 у непомітне для оточуючих місце - до трансформатору, де ОСОБА_9 , тримав її за ноги, а ОСОБА_10 застосовуючи фізичну силу, зняв із ОСОБА_6 верхній одяг з нижньої частини тіла та спідню білизну, і подолавши її опір, умисно, проти волі, здійснив із потерпілою ОСОБА_6 статевий акт природнім способом, тобто її зґвалтував.
Вказані вище дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування, кваліфіковані за частиною 1 статті 152 КК України - зґвалтування, тобто статеві зносини із застосуванням фізичного насильства.
Також ОСОБА_3 13 жовтня 2018 року близько 22 години 00 хвилин, разом із ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходячись біля мосту по вулиці Духновича в смт.Чинадійово Мукачівського району зустрів ОСОБА_6 . Там у ОСОБА_11 виник намір вступити з ОСОБА_6 у статеві зносини природнім способом та задоволити свою статеву пристрасть проти її волі, і завідомо знаючи, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є неповнолітнім, посягаючи на його нормальний моральний розвиток, умисно, втягнув неповнолітнього ОСОБА_9 у злочинну діяльність, а саме застосовуючи психологічний вплив, схилив його до участі у вчиненні злочину, тобто зґвалтування ОСОБА_6 .
Малолітній ОСОБА_9 , який не досяг віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність та не є суб`єктом будь-якого злочину розуміючи, що ОСОБА_3 може заподіяти йому шкоду, допоміг останньому відтягнути ОСОБА_6 у непомітне для оточуючих місце - до трансформатору, де тримав її за ноги, а ОСОБА_10 застосовуючи фізичну силу, зняв із ОСОБА_6 верхній одяг з нижньої частині тіла та спідню білизну, і подолавши її опір, проти волі, здійснив із потерпілою ОСОБА_6 статевий акт природнім способом. У результаті, ОСОБА_10 втягнув малолітнього ОСОБА_9 в злочинну діяльність, тобто у вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 152 КК України.
Вказані вище дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування, кваліфіковані за частиною 1 статті 304 КК України - втягнення неповнолітніх у злочинну діяльність.
В подальшому, 10 грудня 2018 року близько 01 години 00 хвилин ОСОБА_3 , продовжуючи свою злочинну діяльність, з метою заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, із корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій їх карність та настання суспільне небезпечних наслідків, неподалік будинку АДРЕСА_3 , умисно, повторно, таємно викрав 50 (п`ятдесят) дощок породи хвоя, що належать ТзОЗ «Автоміст», вартість яких становить 4725 гривень.
Своїми діями ОСОБА_3 заподіяв ТзОЗ «Автоміст`матеріальну шкоду на загальну суму 4725 гривень 00 копійок.
Такі дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування, кваліфіковані за частиною 2 статті 185 КК України - крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно.
06 січня 2019 року близько 19 години 00 хвилин за попередньою змовою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , повторно, із корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій їх карність та настання суспільно небезпечних наслідків, з метою заволодіння чужим майном, проникли до будинку по АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_12 із спальної кімнати якого, умисно, таємно викрали бувше у користуванні двоспальне ліжко, вартість якого становить 5900 гривень, і на цю суму вони заподіяли матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_12 .
Дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 органом досудового розслідування, кваліфіковані за частиною 3 статті 185 КК України - крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, поєднана проникненням у житло, вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.

3 із 9
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, підтвердив що викладені вище факти та обставини вчинення злочину, відповідають дійсності. Зокрема, зазначив що восени 2018 року вступив з ОСОБА_6 у статеві зносини природнім способом та задоволив свою статеву пристрасть проти її волі. При цьому, застосовуючи психологічний вплив, схилив малолітнього ОСОБА_9 , який не досяг віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, допомогти йому подолати опір потерпілої. Також, ствердив що саме він вчинив крадіжку в грудні 2018 року неподалік по вулиці Духновича, у смт.Чинадійово, Мукачівського району дошки породи хвоя, що належать ТОВ «Автоміст». Підтвердив обвинувачений факт вчинення за попередньою змовою з ОСОБА_4 крадіжки ліжка з будинку потерпілого ОСОБА_12 . Зазначив, що додатково нічого не може повідомити. Просив врахувати, що заподіяна ним шкода частково відшкодована і на його утриманні перебуває малолітня дитина.
Обвинувачений ОСОБА_4 також, у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, підтвердив що викладені вище факти та обставини вчинення злочину, відповідають дійсності. Ствердив, що саме він з обвинуваченим ОСОБА_3 вчинили крадіжку ліжка з будинку потерпілого ОСОБА_12 по АДРЕСА_4 . Заподіяна ними потерпілому шкода повністю відшкодована шляхом повернення майна.
Слід зазначити, що обвинувачені в повному обсязі визнали свою вину у вчиненні інкримінованих їм органом досудового розслідування кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті.
Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення щодо потерпілої ОСОБА_6 та втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність, його вина доведена зібраними в ході досудового розслідування доказами.
Відповідно до протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14 жовтня 2018 року ОСОБА_6 повідомила про вчинення стосовно неї кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_3 , вказавши його прізвисько.
Також, в ході огляду місця події, відповідно до протоколу від 14 жовтня 2018 року ОСОБА_3 добровільно видав одяг, у якому був одягнутий, який вилучено та опечатано в присутності понятих.
Згідно з протоколом огляду місця події від 14 жовтня 2018 року слідчим у присутності понятих, оглянуто та зафіксовано місце вчинення кримінального правопорушення щодо потерпілої ОСОБА_6 та виявлено і вилучено речі потерпілої.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №713 від 29 грудня 2018 року кров потерпілої ОСОБА_6 відноситься до групи АВ за ізосерологічною еритроцитарною системою АВО; кров ОСОБА_3 відноситься до групи А з ізогемаглюном анти-В за ізосерологічною еритроцитарною системою АВО.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №710 від 19 грудня 2018 року у слідах на трусах вилучених у потерпілої ОСОБА_6 знайдена сперма без домішку крові, яка не виключено походить від обвинуваченого ОСОБА_3 .
Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення - таємного викрадення у ТзОВ «Автоміст», його вина доведена зібраними в ході досудового розслідування доказами.
Відповідно до протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10 грудня 2018 року представник ТзОВ «Автоміст» повідомив про вчинення злочину невідомими особами, зокрема крадіжки дощок неподалік будинку АДРЕСА_3 .
Згідно з протоколом огляду місця події від 10 грудня 2018 року слідчим, оглянуто та зафіксовано місце вчинення кримінального правопорушення дощок - неподалік будинку АДРЕСА_3 .

4 із 9
Також, в ході огляду місця події, відповідно до протоколу від 11 грудня 2018 року ОСОБА_3 добровільно видав дошки, які попередньо викрав неподалік будинку АДРЕСА_3 .
Відповідно до висновку експерта щодо вартості об`єкта оцінки від 10 січня 2019 року, вартість викраденої дерев`яної дошки довжиною 6 метрів в кількості 50 штук становить 4725 гривень 00 копійок.
Крім повного визнання обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення стосовно потерпілого ОСОБА_12 їх вина доведена зібраними в ході досудового розслідування наступними доказами.
Відповідно до протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06 січня 2019 року потерпілий ОСОБА_12 повідомив про вчинення злочину невідомими особами, зокрема ліжка з будинку по АДРЕСА_4 .
Згідно з протоколом огляду місця події від 06 січня 2019 року слідчим, оглянуто та зафіксовано місце вчинення кримінального правопорушення будинок АДРЕСА_4 .
Також, в ході огляду місця події, відповідно до протоколу від 06 січня 2019 року по вулиці Залізничній неподалік будинку №41 , смт.Чинадійово Мукачівського району оглянуто та вилучено гужову повозку та ліжко, що залишили обвинувачені, побачивши що потерпілий їх наздогнав.
Відповідно до висновку експерта щодо вартості об`єкта оцінки від 22 січня 2019 року ринкова вартість викраденого двоспального ліжка, бувшого в користуванні, з врахуванням ознак зносу станом на 06 січня 2019 року становить 5900 гривень 00 копійок.
Оцінюючи докази кожний окремо та в їх сукупності, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 22 КПК України сторони мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.
Згідно вимог частини 1 статті 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до статті 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (рішення у справі «Шабельника проти України» від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, а саме: на свободу, особисту недоторканність, на повагу до приватного і сімейного життя, таємницю кореспонденції, на недоторканність житла тощо.
Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
Одночасно слід зазначити, що у своєму рішенні у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».

5 із 9
Вирішуючи питання щодо правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 щодо вчинення кримінального правопорушення стосовно потерпілої ОСОБА_6 та втягнення неповнолітнього ОСОБА_9 у злочинну діяльність суд зазначає наступне.
Згідно пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи» №5 від 30 травня 2008 року Потерпілою особою від зґвалтування може бути особа як
жіночої, так і чоловічої статі, незалежно від її поведінки до вчинення злочину, способу життя, попередніх стосунків із суб`єктом злочину, зокрема перебування з ним у зареєстрованому шлюбі, проживання однією сім`єю тощо.
Пунктом 3 вказаної вище постанови визначено, що фізичним насильством, передбаченим диспозиціями статей 152, 153 КК України, слід вважати умисний зовнішній негативний вплив на організм потерпілої особи або на її фізичну свободу, вчинений з метою подолання чи попередження опору потерпілої особи або приведення її у безпорадний стан. Такий вплив може виражатись у нанесенні ударів, побоїв, заподіянні тілесних ушкоджень, здавлюванні дихальних шляхів, триманні рук або ніг, обмеженні або позбавленні особистої волі, уведенні в організм потерпілої особи проти її волі наркотичних засобів, психотропних, отруйних, сильнодіючих речовин тощо.
Слід зазначити, що обвинувачений в судовому засіданні визнав, що саме він причетний до злочину стосовно потерпілої ОСОБА_6 , і саме він просив неповнолітнього ОСОБА_9 , щоб останній тримав ноги потерпілої з метою обмеження її руху. При цьому, втягнув неповнолітнього у злочинну діяльність.
Таким чином, суд вважає що органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані вірно, його вина доведена у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за частиною 1 статті 152 КК України, - зґвалтування, тобто статеві зносини із застосуванням фізичного насильства.
Крім того, доведеною є вина ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого за частиною 1 статті 304 КК України - втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність.
Вирішуючи питання щодо правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за частиною 2 статті 185 КК України (стосовно потерпілого ТзОЗ «Автоміст»), суд приходить до наступного.
Відповідно до частини 1 статті 32 КК України повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.
Згідно пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» від 04 квітня 2010 року за №7 за змістом статті 32 КК України повторністю злочинів визнається неодночасне вчинення однією і тією ж особою двох або більше злочинів, якщо вони: 1) передбачені тією самою статтею або частиною статті Особливої частини КК України; 2) передбачені різними статтями Особливої частини КК України і в статті, за якою кваліфікується наступний злочин, вчинення попереднього злочину зазначено як кваліфікуюча ознака.
У ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий, в томі числі 17 вересня 2018 року Мукачівським міськрайонний судом за частиною 3 статті 185 КК України до 4(чотирьох) років позбавлення волі із застосуванням статтей 75,76 КК України
Суд зазначає, що крім повного визнання ним вини, у вчиненні даного кримінального правопорушення, його вина доведена зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні доказами.
Таким чином, суд вважає що органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані вірно, його вина доведена у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого - частиною 2 статті 185 КК України , а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

6 із 9
Вирішуючи питання щодо правильності кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення щодо потерпілого ОСОБА_12 суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06 листопада 2009 за №10, вирішуючи питання про наявність у діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення в житло, інше приміщення чи сховище, суди повинні мати на увазі таке. Під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища. Вирішуючи питання про наявність у діях винної особи названої кваліфікуючої ознаки суди повинні з`ясовувати, з якою метою особа
опинилась у житлі, іншому приміщенні чи сховищі та коли саме в неї виник умисел на заволодіння майном. Викрадення майна не можна розглядати за ознакою проникнення в житло або інше приміщення чи сховище, якщо умисел на викрадення майна у особи виник під час перебування в цьому приміщенні.
Як зазначено вище, обвинувачені повністю визнали свою вину, підтвердивши, що саме вони проникли до будинку по АДРЕСА_4 та вчинили крадіжку двоспального ліжка у потерпілого ОСОБА_12 .
Таким чином, суд вважає що органом досудового розслідування дії обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кваліфіковані вірно, їх вина доведена у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за частиною 3 статті 185 КК України - таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб повторно, поєднане з проникненням у сховище.
Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами покарання» при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимог статті 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Пунктом 3 зазначеної вище Постанови визначено, що ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (стаття 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
Призначаючи покарання обвинуваченим суд керується ст.ст. 65-67 КК України, враховує тяжкість вчиненого ними злочину, ступінь здійснення злочинного наміру та враховує дані про особу винних, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно статті 66 КК України, суд визнає щире каяття в скоєному, відшкодування шкоди.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 згідно статті 67 КК України, судом визнано рецидив злочинів.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно статті 66 КК України, суд визнає щире каяття в скоєному, відшкодування шкоди.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно статті 67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує данні про особи, характер та ступінь суспільної небезпеки ним вчиненого, а також те, що він скоїв злочини, передбачені частиною 1 статті 152, частиною 1 статті 304, частиною 2 статті 185 частиною 3 статті 185 КК України, два з яких в силу статті 12 КК України є тяжкими злочинами.

7 із 9
Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину, відшкодував заподіяну шкоду шляхом повернення викраденого, на його утриманні перебуває малолітня дитина, суд вважає, що необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання скоєнню нових злочинів призначити покарання в межах санкції статті.
В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого суд враховує, що ОСОБА_3 на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.
Згідно висновку досудової доповіді Мукачівського міськрайонного відділу з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченими є високим. Проте, беручи до уваги інформацію, що характеризує обвинуваченого та його спосіб життя, історію правопорушень орган пробації вважає, що виправлення особи без ізоляції від суспільства на певний строк можливе за умови здійснення з боку зазначеного вище органу інтенсивного нагляду, та застосування соціально-виховних заходів які необхідні для виправлення та запобігання вчиненню ОСОБА_3 повторних кримінальних правопорушень, та за наявності мотивації і готовності до змін самого обвинуваченого.
Оскільки обвинувачений скоїв декілька кримінальних правопорушень, то остаточне покарання належить призначити йому із застосуванням статті 70 КК України, шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком, при визначенні розміру якого належить врахувати визнанні судом обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
При цьому суд враховує позицію пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» відповідно до якої при вирішенні питання про те, який із передбачених статтею 70 КК України принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен враховувати крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.
Як зазначено вище вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 вересня 2018 року ОСОБА_3 засуджено за частиною 3 статті 185 КК України до чотирьох років позбавлення волі . На підставі статті 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на один рік.
Частиною 4 статті 75 КК України визначено, що суд ухвалює звільнення засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до вимог частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 КК України
Виходячи зі змісту статті 71 КК України, правила призначення покарання за сукупністю вироків застосовуються у разі, якщо засуджений вчинив новий злочин у період після постановлення вироку в першій справі і до повного відбуття ним призначеного судом покарання.
Таким чином, вказані вище кримінальні правопорушення обвинуваченим вчинено в період іспитового строку, тому до призначеного цим вироком покарання, відповідно до статті 71 КК України, слід частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 вересня 2018 року.

8 із 9
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує данні про особи, характер та ступінь суспільної небезпеки ним вчиненого, а також те, що він скоїв злочин, передбачений частиною 3 статті 185 КК України, який в силу статті 12 КК України є тяжким злочином.
Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину, відшкодував заподіяну шкоду шляхом повернення викраденого, суд вважає, що необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання скоєнню нових злочинів призначити покарання в межах санкції статті.
Згідно висновку досудової доповіді Мукачівського міськрайонного відділу з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченими є високим. Проте, беручи до уваги інформацію, що характеризує обвинувачених та їх спосіб життя, історію правопорушень орган пробації вважає, що виправлення особи без ізоляції від суспільства на певний строк можливе, за умови здійснення з боку зазначеного вище органу наглядових та соціально-виховних заходів, які необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, та за наявності мотивації і готовності до змін самого обвинуваченого.
При викладеному, з урахування всіх обставин справи та мотиву вчинення злочину, за який обвинуваченому слід обрати покарання пов`язане з позбавленням волі, але враховуючи, наведене вище, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробування в порядку статтей 75,76 КК України.
Цивільний позов не заявлено.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку статті 100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні стягнути з обвинувачених, відповідно до статті 124 КПК УКраїни.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 та у вигляді домашнього арешту без застосування засобів електронного контролю стосовно ОСОБА_4 залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст.ст.374,376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочинів та призначити йому покарання за частиною 1 статті 152 КК України 3(три) роки позбавлення волі; - за частиною 2 статті 185 КК України 3(три) роки 3(три) місяці позбавлення волі; - за частиною 3 статті 185 КК України 3(три) роки 6(шість) місяців позбавлення волі; - за частиною 1 статті 304 КК України 4(чотири) роки позбавлення волі.
Відповідно до частини 1 статті 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання остаточно призначити ОСОБА_3 покарання виді 4(чотири) роки позбавлення волі.
Відповідно до статті 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 вересня 2018 року у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі, остаточне покарання за сукупністю вироків призначити ОСОБА_3 4 (чотири) роки 1 (один) місяць позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання відраховувати з 29 січня 2019 року.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України, за якою призначити йому покарання у виді 4(чотирьох) років позбавлення волі.

9 із 9
На підставі статті 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності до частини 1 статті 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_4 покласти на орган пробації за місцем його проживання.

Речовий доказ: двоспальне ліжко, повернути потерпілому ОСОБА_12 , у якого вони знаходиться на зберіганні.
Речовий доказ: гужову повозку, яку передано на зберігання потерпілому ОСОБА_12 повернути власнику.
Речовий доказ: одяг потерпілої ОСОБА_6 безрукавку-полушубок чорного кольору, спортивні штани сірого кольору, кофту чорного кольору з червоними кольорами, жіночу спідню білизну чорного кольору, який переданий на зберігання у кімнату речових доказів Мукачівського РВП Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області повернути потерпілій.
Речовий доказ: одяг ОСОБА_3 - куртку темно-синього кольору з вставками білого кольору, джинси темно-синього кольору, футболку сірого кольору, спідню білизну світло-синього кольору, який переданий на зберігання у кімнату речових доказів Мукачівського РВП Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області повернути засудженому.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати на залучення експерта для проведення товарознавчої експертизи в розмірі 500 гривень 50 копійок.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на залучення експерта для проведення товарознавчої експертизи в розмірі 500 гривень 50 копійок.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування засобів електронного контролю стосовно ОСОБА_4 залишити без змін до набрання вироком законної сили.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуюча ОСОБА_1