Справа № 344/2820/19
Провадження № 1-кс/344/1694/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 розглянувши в залі суду м.Івано-Франківська клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 120 170 8 від 19.03.2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся з клопотанням про продовження строку тримання під вартою у вказаному вище кримінальному провадженні, за підозрами ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 3 ст. 27, ч.3 ст. 187, ч.3 ст. 27, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 27, ч.3 ст. 187, ч.5 ст. 27, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 286 КК України, ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 27, ч.3 ст. 187, ч. 5 ст. 27, ч.2 ст. 194 КК України, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 за ч.3 ст. 187, ч.2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України.

В обґрунтування клопотання вказано, що в період з 10.01.2018 року по 10.02.2018 року ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 відповідно до спільного плану проводили зустрічі з ОСОБА_7 та готувалися до вчинення нападу, а 10.02.2018 року ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , умисно з відома та згоди ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проникли в житло ОСОБА_10 та ОСОБА_11 і із застосуванням фізичного насильства до останніх заволоділи їх майном та грошовими коштами на загальну суму 87500,00 грн. 06.09.2018 року ОСОБА_5 та ОСОБА_9 проникли в приміщення ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що належить ОСОБА_10 , де встановили безоболонковий саморобний вибуховий пристрій, що раніше був придбаний ОСОБА_7 за невстановлених обставин, і привели дистанційно вказаний вибуховий пристрій в дію завдавши шкоди потерпілій ОСОБА_10 на загальну суму 1 066 305,60 грн. Окрім того в ході проведення обшуків у ОСОБА_6 та ОСОБА_9 було вилучено відповідно військові боєприпаси калібру 7,62 мм та вибухову речовину тротил, а в ОСОБА_5 військові боєприпаси калібру 9-мм ПМ.

У вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачено за ч.3 ст. 187, ч.2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя с. Великий Бичків Рахівського району Закарпатської області, громадянина України, українця, раніше не судимого.

06.09.2018 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України, 07.09.2018 року йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 194 КК України, а наступного дня обрано ОСОБА_5 запобіжний захід тримання під вартою, який 01.11.2018 року продовжено до 30.12.2018 року. 07.12.2018 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України. 27.12.2018 слідчим суддею Івано-Франківського міського суду продовжено до 25.02.2019 строк дії застосовано до ОСОБА_5 запобіжного заходу тримання під вартою.

19 лютого 2019 року Івано-Франківським міським судом продовжено строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до восьми місяців, тобто до 05.05.2019.

25.02.2019р. закінчується строк тримання під вартою підозрюваного, однак завершити досудове розслідування у строк визначений ч. 2 ст. 219 КПК України не представляється можливим, так як необхідно завершити проведення ряду слідчих та процесуальних дій, що матиме важливе значення для з`ясування всіх обставин кримінального правопорушення та може мати доказове значення у кримінальному провадженні під час судового розгляду (розтаємнення матеріалів, долучення висновків експертиз тощо), виконати вимоги ст. 290 КПК України, скласти реєстр матеріалів кримінального провадження та обвинувальний акт, що потребує додаткового часу і вони не могли бути завершені з об`єктивних причин.

Підстав для зміни чи скасування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає та заявлені ризики, передбачені у п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися і не відпали.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задовольнити.

В судовому засіданні підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, вважаючи його безпідставним і таким, що не підлягає до задоволення, вказали, що слідством не зібрано доказів причетності підозрюваного до інкримінованого йому злочину, просили обрати відносно підозрюваного інший, більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, вважаю наступне.

Як наголошується у Принципі 36 Зводу принципів захисту всіх осіб, які піддають-ся затриманню або ув`язненню в будь-якій формі, затвердженого резолюцією № 43/173 ГА ООН від 9 грудня 1988 p., затримана особа, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні кримінального злочину, вважається невинуватою і має право на поводжен¬ня з нею як з такою до тих пір, доки її винуватість не буде доведено згідно із законом у ході відкритого судового розгляду, на якому вона має всі гарантії, необхідні для свого захисту.

Арешт або затримання такої особи на період проведення слідства і судового роз-гляду здійснюються тільки в цілях здійснення правосуддя на підставі і відповідно до умов і процедур, встановлених законом. Забороняється введення обмежень щодо такої особи, в яких немає безпосередньої необхідності з точки зору цілей затримання або усунення перешкод для ходу розслідування чи здійснення правосуддя, або підтриман¬ня безпеки і порядку в місці затримання.

За приписами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснювати дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання, а також те, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

В той же час згідно з ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, а ч. 2 даної статті зазначає про можливість продовження строку досудового розслідування.

Ст. 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, відповідно до якої, розглядаючи клопотання про продовження строків тримання під вартою слідчий суддя повинен з`ясувати конкретні причинили тривалого тримання особи під вартою, чи недопущеного безпідставного тривалого розслідування, інші обставини, що свідчать про невиправдано тривале тримання під вартою, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід.

Дослідивши, матеріали клопотання матеріали кримінального провадження, то слід вказати наступне.

Наявні у матеріалах кримінального провадження докази у їх сукупності дають підстави слідчому судді прийти до висновку, що органи досудового розслідування обґрунтовано підозрюють ОСОБА_5 у причетності до вчинених кримінальних правопорушень, оскільки підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного та неупередженого спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити вказані правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що встановлені на досудовому розслідуванні ризики, передбачені у п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України на даний час не відпали.

Вбачається, що застосування запобіжних заходів вже можливо при наявності ризиків. Ризик в свою чергу це не визначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя враховує те, що інкриміновані підозрюваному злочини, посягають на право власності та здоров`я і життя особи і відносяться до найбільш небезпечних насильницьких злочинів, на право власності, а також на громадську безпеку в частині убезпечення від порушення правил обороту вогнепальної і холодної зброї, бойових припасів, вибухових речовин і вибухових пристрої, що частина злочинів були вчинені членами організованої групи, що свідчить про те, що підозрюваний може впливати також і на інших підозрюваних, а це може значно ускладнити розслідування кримінальних правопорушень.

Обрання інших запобіжних заходів є неможливим в силу наступних обставин.

Обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, яке є найбільш м`яким запобіжним заходом є неможливим з огляду на обставини справи, а в даному конкретному випадку не забезпечить дієвість даного кримінального провадження і не здатне запобігти встановленим ризикам.

Обрання запобіжного заходу у вигляді особистої поруки на думку слідчого судді, в даному випадку буде неефективним з огляду на те, що істотною відмінністю цього запобіжного заходу від особистого зобов`язання є те, що реалізація особистої поруки перед¬бачає менше обмеження прав і свобод підозрюваного, обвинуваченого, ніж інші за-побіжні заходи, зокрема особисте зобов`язання, а обрання домашнього арешту є неможливим з огляду на відсутність доказів постійного місця проживання підозрюваного і його міцного зв`язку з таким місцем проживання в розумінні терміну «житло». Так з характеристики підозрюваного, наданої адвокатом вбачається, що ОСОБА_5 зареєстрований в Запорізькій області, а по місцю фактичного проживання в с. Великий Бичків Рахівського району Закарпатської області перебуває лише з червня 2017 року, а в той же час вже 06.09.2018 року він був затриманий правоохоронними органами. Відтак слідчий суддя вважає, що немає переконливих підстав вважати, що підозрюваний має постійне місце проживання саме за вказаною захисником адресою, і має з нею «постійний» або «тривалий зв`язок». Термін «житло» в тлумаченні ЄСПЛ означає насамперед місце, де особа є «вдома», тобто наголос робиться на аспекті важливості об`єкту (помешкання) для особи, задоволення її потреб, а не на характеристиці самого об`єкту. За таких обставин слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту не зможе в повній мірі запобігти наведеним ризикам, що не зменшилися, а відтак не буде здатним і забезпечити дієвість даного кримінального провадження.

Доводи захисту не дають достатніх підстав слідчому судді для застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, і є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного та не свідчать про відсутність вказаних ризиків з огляду на конкретні обставини справи, а посилання сторони захисту зводяться до оцінки зібраних доказів на предмет доведеності вини підозрюваного.

Підсумовуючи вищенаведене, відсутність підстав для зміни чи скасування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та те, що строк тримання останнього під вартою закінчується 25.02.2019р., вважаю, що клопотання слід задовольнити, продовжити строк тримання під вартою підозрюваного із раніше визначеним розміром застави, про перегляд розміру якого клопотань не надходило, в межах строків досудового розслідування на 60 днів, тобто до 19 квітня 2019 року включно.

Керуючись ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 205, 219, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на 60 днів - до 19 квітня 2019 року включно.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Строк дії ухвали до 19 квітня 2019 року включно.

Про прийняте рішення повідомити зацікавлених осіб.

Ухвала слідчого судді підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1