справа № 462/2461/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2019 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Радехів Львівської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 Кримінального кодексу України, суд

в с т а н о в и в :

16 лютого 2016 року близько 14:00 год. ОСОБА_4 перебуваючи на «Левандівському ринку», що на вул. Широка, навпроти будинку № 84-86 у м. Львові, маючи намір на заволодіння чужим майном з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, увійшовши в довіру до потерпілої ОСОБА_5 , шляхом обману, під приводом покупця, заволодів належною їй парою лиж синього кольору із кріпленням чорного кольору марки «SALOMON» вартістю 1500 гривень, які в подальшому не маючи наміру повернути, продав невідомому громадянину, чим заподіяв матеріальної шкоди ОСОБА_5 на вищевказану суму.

У судовому засіданні допитаний обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України визнав повністю, не заперечив фактичних обставин викладених в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений та прокурор не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового розгляду положення ст. 349 КПК України, ухвалив провести судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч.3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у справі, оскільки на цьому не наполягали учасники судового розгляду, а фактичні обставини справи ніким не оспорювалися.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_4 доведена повністю, дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковано вірно за ч.2 ст. 190 КК України, так як обвинувачений вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживанням довірою /шахрайство/, вчинене повторно.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який є злочином середньої тяжкості, вчиненим умисно з корисливих мотивів, особу винного, який раніше судимий, повністю визнав свою вину, розкаявся у вчиненому злочині, за місцем реєстрації проживання скарг на нього не надходило, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, такі пом`якшуючі обставини як щире каяття, відшкодування шкоди завданої злочином, відсутні обставини, які обтяжують покарання, а тому виходячи з наведеного, суд приходить до переконання, що ОСОБА_4 слід обрати покарання у межах санкції ч.2 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України виходячи з переконання, що припинення протиправної поведінки та недопущення злочинів з його боку у майбутньому можливе за ефективного контролю поведінки.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні - відсутні.

На підставі ч.9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 50, 65-67, 75, 76, 185 КК України, ст. 100, 368, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 /два/ роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк терміном на 1 /один/ рік.

Зобов`язати ОСОБА_4 , відповідно до ч.1 п.1, 2 ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації ; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання протягом іспитового строку.

Речові докази: компакт-диск CD-R 700 MB 52x із записом з камер відео спостереження залишити при матеріалах кримінального провадження /матеріали кримінального провадження а.с.17/.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя ОСОБА_1