Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2744/18
Провадження № 1-кп/376/174/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" листопада 2018 р. Сквирський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника- ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Сквира Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000547від 07.10.2018 року про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сквира Київської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого водієм ТОВ ПК «Зоря Поділля», одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 342 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Відповідно до затвердженого графіку несення служби та розстановки нарядів Сквирського ВП ГУНП в Київській області, з метою виконання завдань визначених ст. 2 Закону України «Про національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 року (із змінами та доповненнями), в період з 08-00 год. 06.10.2018 року по 08-00 год. 07.20.2018 року, інспектор СВ Сквирського ВП ГУНП в Київській області, лейтенант поліції ОСОБА_4 та поліцейський-водій групи реагування Білоцерківського MB УПО в Київській області сержант поліції ОСОБА_7 , перебували в складі зведеного наряду.
07.10.2018 року, о 01 год. 45 хв., на пульт центрального спостереження (ПЦС) надійшов сигнал спрацювання сигналізації об`єкта, який перебуває під охороною, а саме - кафе-бару «Вітерець», що знаходиться за адресою: Київська область, м. Сквира, вул. Залізнична, 4.
В порядку реагування, на спрацювання сигналізації 07.10.2018 року о 01 год. 49 хв., на місце події на службовому автомобілі «ЗАЗ Ланос» д.н.з. НОМЕР_1 , виїхав зведений наряд у складі інспектора ОСОБА_4 та поліцейського-водія ОСОБА_7 , які перебували у визначеному однострої, мали при собі службові посвідчення, спеціальні жетони, табельну вогнепальну зброю та спеціальні засоби.
Прибувши на місце виклику, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 провели огляд прилеглої території охороняємого об`єкту та виявили поблизу нього групу осіб, а саме: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .. ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , поведінка яких, за сукупністю ознак вказувала, що вони перебували в стані алкогольного сп`яніння.
В подальшому, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , діючи відповідно до положень ст.ст. 23. 29-32 ЗУ «Про Національну поліцію», представилися, повідомили про обставини прибуття за спрацюванням сигналізації об`єкту, що знаходиться під охороною та попросили пред`явити особисті документи, що посвідчують їхні особи, роз`яснивши підстави застосування даного поліцейського превентивного заходу.
Однак, ОСОБА_5 , діючи в супереч положень ч. 2 ст. 62 ЗУ «Про Національну поліцію», згідно якої законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами, відмовився виконувати вимогу ОСОБА_4 та ОСОБА_11 та не пред`явив документів, які посвідчують його особу, при цьому почав вести себе агресивно, висловлюватися в адресу ОСОБА_7 та ОСОБА_4 словами нецензурного змісту та вхопив ОСОБА_4 за формений одяг, тим самим стримуючи її дії.
В зв`язку з тим, що ОСОБА_5 поводив себе агресивно, ОСОБА_7 в порядку п. 2 ч. 1 ст. 42, ч. 1 ст. 43, п. 3 ч. 3 ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію» попереджено ОСОБА_5 про застосування штатного спеціального засобу сльозогінної дії та в зв`язку з тим, що ОСОБА_5 різко скоротив відстань до ОСОБА_4 та ОСОБА_7 і повторно намагався вхопити ОСОБА_4 руками за формений одяг, ОСОБА_7 застосовано до ОСОБА_5 спеціальний засіб «Терен 4м».
ОСОБА_5 від дії сльозогінного газу почав терти руками очі та обличчя та розмахувати руками та нецензурно виражатись до ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , під час чого зачепив своїми руками обличчя ОСОБА_12 , що спричинило забої м`яких тканин носу.
Тобто, ОСОБА_5 , діючи умисно та протиправно, маючи на меті вчинити опір працівнику поліції - інспектору СВ Сквирського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 , під час виконання ним службових обов`язків, з метою запобігання складання протоколу про адміністративне правопорушення та доставлення його до Сквирського ВП ГУНП в Київській області, застосував відносно працівника правоохоронного органу фізичну силу, протидіючи виконанню поліцейським своїх функцій.
У підготовчому судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 надали суду угоду про примирення.
Відповідно до умов зазначеної угоди від 31.10.2018 року потерпіла ОСОБА_4 , та обвинувачений ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000547 дійшли згоди на примирення, виклавши у ній формулювання обвинувачення ОСОБА_5 та його правової кваліфікації за ч. 2 ст.342 КК України, зазначивши, що угода є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок чи дії будь-яких інших обставин. Також, сторони угоди узгодили призначити покарання ОСОБА_5 за ч.2 ст. 342 КК України у виді штрафу.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що 31.10.2018 року між ним та потерпілою досягнуто примирення. Йому цілком зрозумілі надані законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. При цьому, обвинувачений повідомив, що повністю визнає себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 342 КК України, про добровільність своєї позиції, просить суд затвердити угоду про примирення та призначити йому узгоджене покарання у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 1700 (одна тисяча сімсот) грн.
Потерпіла зазначила, що між нею та обвинуваченим ОСОБА_5 досягнуто угоди про примирення, у зв`язку з чим просили затвердити її судом, зазначивши, що наслідки укладення такої угоди їй роз`яснені та зрозумілі.
Прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення, укладеної між обвинуваченим та потерпілою.
Заслухавши осіб, які беруть участь у підготовчому судовому засіданні, дослідивши зміст обвинувального акта та угоди про примирення, суд встановив наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 Кримінального процесуального кодексу України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.
Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 є винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України - опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, , що відповідно до вимог ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
Узгоджене в угоді про примирення покарання установлене в межах санкції ч.2 ст. 342 Кримінального кодексу України.
При цьому судом з`ясовано, що зміст дослідженої угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України, а саме в угоді про примирення зазначені її сторони, формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення, передбачених ч.7 ст.474 КПК України судом, не встановлено.
Суд обираючи покарання, керуючись нормами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття.
Відповідно до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння..
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, якій відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до злочинів невисокої тяжкості, характеристику особистості обвинуваченого, те що він щиро розкаюється, вину визнав повністю, по місцю проживання характеризуються позитивно, раніше не судимий, має на утриманні двох малолітніх дітей суд приходить до висновку обрати обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді штрафу в межах санкції статті за інкримінований йому злочин.
Цивільний позов по справі не заявлено. Арешт на майно в даній справі не накладався.
В судовому засідання захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 заявив письмове клопотання про скасування запобіжного заходу обвинуваченому в якому вказав, що ухвалою слідчого судді Сквирського районного суду Київської області від 09.10.2018 року ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. На теперішній час обвинувачений щиро кається, вибачився та примирився з потерпілою, про що свідчить угода про примирення укладена з потерпілою. На даний час відсутні обставини, які ймовірно мали можливість бути при прийнятті слідчим суддею домашнього арешту відпали. Домашній арешт фактично позбавляє обвинуваченого права на роботу, а він має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Захисник та обвинувачений просять суд задовольнити клопотання та на підставі вимог ст. 331 КПК України скасувати запобіжний захід відносно ОСОБА_5 .
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання захисника та не заперечував проти його задоволення.
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні також не заперечувала проти задоволення клопотання захисника про скасування запобіжного заходу відносно обвинуваченого.
Суд, дослідивши клопотання захисника, вислухавши думку учасників процесу вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно до вимог ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначаються рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження.
В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений визнав вину в повному обсязі, щиро розкаявся, вибачився перед потерпілою, а також між потерпілою та обвинуваченим укладено угоду про примирення, а тому суд вважає, що на теперішній час відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України та не має потреби в застосуванні до обвинуваченого будь якого запобіжного заходу, на підставі викладеного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту підлягає скасуванню.
Речові докази відсутні.
Витрати на залучення експертів в кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 314, 370, 371, 373, 376, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про примирення, укладену 31.10.2018 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000547від 07.10.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 342 КК України.
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 342 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, встановленого ухвалою Слідчого судді Сквирського районного суду Київської області від 09 жовтня 2018 року скасувати.
Вирок суду на підставі угоди про примирення може бути оскаржений до Київського апеляційного суду в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 394 КПК України.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Сквирський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1