Дата документу 13.02.2019 Справа № 461/3087/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 461/3087/17 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/406/19 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянула 13 лютого 2019 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу Пологівського районного суду Запорізької області від 26 вересня 2018 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000036 за обвинуваченням

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ізяслав Хмельницьої області, громадянина України, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України, повернуто прокурору.

В провадження Пологівського районного суду Запорізької області з Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за підсудністю надійшло кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 квітня 2016 року за №0000036, за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України.
У підготовчому судовому засіданні захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_8 було заявлено клопотання про повернення обвинувального акту прокурору з мотивів невідповідності його вимогам Кримінального процесуального кодексу України, а саме, що в обвинувальному акті вказані недостовірні відомості щодо місця проживання обвинуваченого ОСОБА_10 .

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд, зазначивши, що в обвинувальному акті в якості місця проживання ОСОБА_10 , а саме: АДРЕСА_1 , обвинувачений не проживав як під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, так і не проживає на час його судового розгляду, прийшов до висновку про порушення вимог п.2 ч.2 ст.291 КПК України, оскільки в обвинувальному акті містяться недостовірні відомості щодо місця проживання обвинуваченого ОСОБА_10 . Також суд зазначив, що позбавлений законних підстав для здійснення спеціального судового провадження, оскільки матеріалами справи не підтверджено, що обвинувачений перебуває на території, яка не підконтрольна державі Україна.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі прокурор, не погоджується з оскаржуваною ухвалою, вважає її незаконною через істотні порушення кримінального процесуального законодавства та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вказує, що в обвинувальному акті вказано останнє місце перебування обвинуваченого, яке було встановлено слідчим під час проведення досудового розслідування, як місце мешкання останнього, а саме: АДРЕСА_1 . Крім того, останнє відоме місце проживання ОСОБА_10 вказано також з огляду на встановлені в ході здійснення досудового розслідування фактичні обставини вчинення ним кримінального правопорушення. Також за час досудового розслідування ОСОБА_10 перебував на тимчасово окупованих територіях Донецької області, що слугувало підставою для прийняття слідчим суддею рішення про надання дозволу на проведення спеціального досудового розслідування. Просить ухвалу скасувати, матеріали провадження направити до Пологівського районного суду Запорізької області для нового судового розгляду зі стадії підготовчого судового засідання.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурори у судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу та з підстав, викладених в ній, просили її задовольнити.

Захисник у судовому засіданні заперечував задоволенню апеляційної скарги прокурора, посилаючись на обов`язкову участь обвинуваченого та наявність інформації, що обвинувачений не виїжджав з України, просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали.

Так, за змістом п.3 ч.3 ст.314 КПК України, за результатами підготовчого судового засідання, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору лише у випадку його невідповідності вимогам КПК України, які визначені в ч.ч.1-3 ст.291 КПК України.

Як зазначено в ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про невідповідність вимогам процесуального законодавства обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_10 хибним.

Підстави для повернення обвинувального акту, які наведені в ухвалі суду першої інстанції є такими, що суперечать вимогам ст. 291 КПК України.

Статтею 291 КПК України встановлено перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт.

Як вбачається зі змісту обвинувального акту, останній відповідає зазначеним вище вимогам, що спростовує висновки місцевого суду.

За положеннями ст. 314 КПК України суд першої інстанції має право повернути обвинувальний акт у разі його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України,

Отже, суд першої інстанції має перевірити відповідність обвинувального акту на предмет його відповідності вимогам ст. 291 КПК України, які є вичерпними.

Приймаючи рішення про повернення обвинувального акта, суд послався на недостовірність відомостей щодо місця проживання обвинуваченого ОСОБА_10 , та відсутністю даних, що обвинувачений перебуває на території, яка не підконтрольна державі Україна.
На переконання колегії суддів, з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки наведена судом обставина не перебуває у площині невідповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України.
Крім того, за змістом обвинувального акту вбачається, що орган досудового розслідування вказав на останнє відоме місце проживання обвинуваченого, що спростовує висновки районного суду.
При цьому місцевий суд не звернув уваги на а.п. 10 в т. 1 щодо проведення досудового розслідування в порядку, визначеному ст. 297-1 КПК України.
Таким чином, повернення обвинувального акту з зазначених місцевим судом підстав не відповідає вимогам закону.Отже місцевий суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Колегія суддів не вбачає достатніх підстав, які б перешкоджали призначенню кримінального провадження до судового розгляду, оскільки в оскаржуваній ухвалі не наведено жодної мотивованої підстави, яка ґрунтується на вимогах закону для повернення обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, і тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції,що відповідає положенням ст. 415 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 415, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Пологівського районного суду Запорізької області від 26 вересня 2018 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000036 за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України повернуто прокурору скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4