Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року
м. Київ
справа № 161/17117/17
провадження № 51-608ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 березня 2018 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 13 листопада 2018 року в межах кримінального провадження № 0004160 від 06 вересня 2017 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді арешту на строк 3 місяці, 30 червня 2017 року звільненого по відбуттю покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК.
Встановлені обставини
За вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 березня

2018 року ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Ухвалою Волинського апеляційного суду від 13 листопада 2018 року апеляційні скарги обвинуваченого, захисника і прокурора залишено без задоволення, а вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 без змін.
Суть питання
У касаційній скарзі засуджений просить скасувати вирок місцевого суду й ухвалу суду апеляційної інстанції, а кримінальне провадження щодо нього закрити.
Мотиви Верховного Суду
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, засуджений у касаційній скарзі не вказує на конкретну з підстав, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК для скасування судових рішень, не наводить обґрунтування того, у чому полягає незаконність оскаржуваних вироку та ухвали з посиланням на положення матеріального чи процесуального права, порушені, на його думку, місцевим та апеляційним судами, не зазначає, у чому саме полягали ці порушення, як вони вплинули на законність та обґрунтованість постановлених судових рішень відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК із огляду на положення статей 370, 374, 404, 412, 413

і 419 цього Кодексу.
Також у касаційній скарзі засудженого не зазначено, чи заявлялися стороною захисту в суді апеляційної інстанції клопотання, які всупереч вимог ч. 3 ст. 404 КПКапеляційний судбезпідставно не задовольнив, а також, які конкретно доводи апеляційних скарг в порушення ст. 419 цього Кодексу апеляційний суд не дослідив, не перевірив та не оцінив,внаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

Крім того, не погоджуючись із рішенням апеляційного суду, засуджений у касаційній скарзі не навів доводів на спростування кожного висновку суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого і захисника.
Вимоги засудженого про закриття кримінального провадження не містять відповідного тому обгрунтування з посиланням на конкретні положення матеріального чи процесуального закону, які, на його думку, підлягають застосуванню.
Також, усупереч ч. 5 ст. 427 КПК ОСОБА_4 не долучив до касаційної скарги копій судових рішень, які ним оскаржуються.
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування та недотримання положень ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1

ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 березня 2018 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 13 листопада 2018 року щодо нього

та встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3