Справа № 621/115/19
Пр. № 1-кп/621/128/19
ВИРОК
22 березня 2019 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Таранівка Зміївського району Харківської області, із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1) 19.08.2002 року Зміївським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 206, ч. 1 ст. 186, ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі;
- 03.03.2005 року Зміївським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 3 місяців 19 днів позбавлення волі; Звільнений 08.04.2009 року за постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.03.2009 року на невідбутий термін 2 місяці 14 днів;
- 23.11.2011 року Зміївським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 9 років позбавлення волі; Звільнений 21.03.2016 року за рішенням Сихівського районного суду м. Львів від 11.03.2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України,
у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,
20.11.2018 року у вечірній час близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_4 прийшов до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_6 , де у нього виникла сварка із знайомим останньої ОСОБА_7 , в ході якої ОСОБА_4 , маючи умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, навмисно наніс один удар долонею та один удар кулаком в область голови ОСОБА_7 , а також не менше двох ударів обутою ногою в область тулубу ОСОБА_7 .
В результаті зазначених дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_7 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №12-17/172-ВЛ/18 від 09.01.2019 року завдано наступні тілесні ушкодження: - закриту черепно-мозкову травму у вигляді: синця в лівій скуластій області; садна на спинці носа в середній третині; садна в лівій надбрівній області; двох саден на верхньому повіці лівого ока; крововиливів м`яких покровів голови з боку внутрішньої поверхні в лівій лобно-скроневій області, в лівій скроневій області, в лобній області, в скронево-потиличній області праворуч; крововиливу під тверду мозкову оболонку в лівій тім`яно-скроневій області, потиличній області; крововиливу під м`які мозкові оболонки в області тім`яної і скроневої часток лівої півкулі головного мозку, що привело до набряку головного мозку з дислокацією стовбурових структур у великий потиличний отвір, що явилося безпосередньою причиною смерті; закриту тупу травму грудної клітки у вигляді прямих переломів 3, 4 правих ребер по середньо-ключичній лінії; синець на лівому передпліччі, садна на правій кисті.
Відповідно до п. 4.8 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», закрита черепно-мозкова травма по ступеню тяжкості має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя згідно п.п. 2.1.1а) 2.1.2, 2.1.3 г) зазначених Правил; закрита тупа травма грудної клітки по ступеню тяжкості має ознаки тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості згідно п.п. 2.2.1 а), б), в) 2.2.2 Правил; садна та синець по ступеню тяжкості легкі тілесні ушкодження, згідно п.п. 2.3.2б), 2.3.5 Правил.
Внаслідок вищевказаної черепно-мозкової травми 21.11.2018 року настала смерть ОСОБА_7 , безпосередньою причиною смерті якого, відповідно до висновку вищевказаної судово-медичної експертизи став вищезазначений набряк дислокація головного мозку, травматичний субдуральний крововилив, ушкодження внаслідок контакту з тупим предметом.
Зазначеними діями ОСОБА_4 вчинив умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав частково не спростовував факту конфлікту та нанесення ударів ОСОБА_7 , однак вважав, що його дії не могли спричинити смерть потерпілого. Показав суду про те, що прийшов до своєї знайомої, яка зателефонувала з проханням захистити її від дій ОСОБА_7 , який перебував за місцем її проживання. У будинку ОСОБА_6 , побачив ОСОБА_7 , який сидів на стільці, зробивши йому зауваження вдарив його декілька разів по обличчю в область щелепи, від якого останній впав на підлогу. В подальшому разом з ОСОБА_8 , вивели ОСОБА_7 , з будинку, вже на подвір`ї останній впав на землю, з метою того, щоб ОСОБА_7 , піднявся, штовхнув його ногою, підвівшись останній пішов у невідомому напрямку.
Незважаючи на часткове визнання вини ОСОБА_4 , його вина у вчиненні інкримінованого йому злочині підтверджується належними, допустимими та достовірними доказами, які в сукупності та взаємозв`язку є достатніми для постановлення обвинувального вироку.
Так, Свідок ОСОБА_9 , показала, що вона разом з братом ОСОБА_4 , відгукнулась на проханням ОСОБА_6 про допомогу, прийшли за адресою її проживання. Між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , виник конфлікт в ході якого ОСОБА_4 , наніс ОСОБА_7 удар по обличчю, останній впав на підлогу, ОСОБА_4 , штовхнув його ногою, ОСОБА_7 піднявся і його вивели з будинку. Свідок вказала на факт наявності на обличчі ОСОБА_7 слідів побиття до часу нанесення ушкоджень ОСОБА_4 .
Свідок ОСОБА_6 , показала суду про те, що 20.11.2018 року за місцем її проживання перебував ОСОБА_7 , де вони вживали спиртні напої, після чого останній почав наносити їй удари. Вона зателефонувала ОСОБА_9 , з проханням про допомогу. До неї прийшли ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 . Чи наносив будь-хто з присутніх тілесні ушкодження ОСОБА_7 , вона не бачила, оскільки перебувала у стресовому стані. На час їх спілкування з ОСОБА_7 тілесних ушкоджень у нього місця не мало.
Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні вказав на факт перебування у будинку ОСОБА_6 , підтвердив факт нанесення ОСОБА_4 , удару по щоці ОСОБА_7 , після якого останній впав зі стільця. Вподальшому він разом з обвинуваченим вивели ОСОБА_7 на подвір`я, де останній впав на землю, піднявшись пішов у невідомому напрямку. Показав про наявні у нього відомості отримання ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, завданих заздалегідь до події 20.11.2018 року
У судовому засіданні досліджені письмові докази:
- протокол огляді місця події від 21.11.2018 року, в ході якого було проведено огляд кімнати № 3 Вовчанського геріатричного пансіонату, що розташований за адресою АДРЕСА_3 , в якій було виявлено та вилучено труп ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 57-59);
- висновок експерта від 09.01.2019 року № 12-17/172-ВЛ/18, експертиза проведена на підставі Ухвали слідчого судді Вовчанського районного суду Харківської області від 26.11.2018 року. За результатами експертизи встановлено, що у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наявні наступні тілесні ушкодження: - закрита черепно-мозкова травма у вигляді: синців в навколоочних областях; синця в лівій скуластій області; садна на спинці носа в середній третині; садна в лівій надбрівній області; двох саден на верхньому повіці лівого ока; крововиливів м`яких покровів голови з боку внутрішньої поверхні в лівій лобно-скроневій області, в лівій скроневій області, в лобній області, в скронево-потиличній області, в потиличній області праворуч; крововиливу під тверду мозкову оболонку в лівій тім`яно-скроневій області, потиличній області; крововиливу під м`які мозкові оболонки в області тім`яної і скроневої часток лівої півкулі головного мозку, що привело до набряку головного мозку з дислокацією стовбурових структур у великий потиличний отвір, що явилося безпосередньою причиною смерті; закрита тупа травма грудної клітки у вигляді прямих переломів 3, 4 правих ребер по середньо-ключичній лінії; синець на лівому передпліччі, садна на правій кисті. Вищевказані ушкодження утворилися: закрита черепно-мозкова травма, закрита тупа травма грудної клітки та синець від ударної дії тупого твердого предмета (предметів); садна від дії тупого предмета (предметів) по механізму тертя, і могли бути отримані за 12-24 годин до настання смерті.
Керуючись п. 4.8 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6 закрита черепно-мозкова травма по ступеню тяжкості має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя згідно п.п. 2.1.1а), 2.1.2, 2.1.3 г) зазначених Правил; закрита тупа травма грудної клітки по ступеню тяжкості має ознаки тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості згідно п.п. 2.2.1 а), б), в), 2.2.2 Правил; садна та синець по ступеню тяжкості легкі тілесні ушкодження, згідно п.п. 2.3.2б), 2.3.5 Правил.
При судово-медичній експертизі крові від трупа ОСОБА_7 будь-які спирти не виявлені.
При судово-медичній експертизі зразка крові від трупа ОСОБА_7 встановлена її належність до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В (а.с. 62, 63-67, 68-70);
- протокол огляду місця події від 01.12.2018 року та фото таблиця до нього місцем огляду була території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_6 . Обстановка у будинку, на момент огляду, порушена не була, слідів кримінального правопорушення не виявлено (а.с. 74-76, 77);
- висновок судово-психіатричного експерта від 17.12.2018 року № 928, за результатами якого ОСОБА_4 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі дисоціального розладу особистості. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними; у період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_4 перебував у стані вищевказаного хронічного психічного захворювання, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_4 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.с. 115-117);
- протокол проведення слідчого експерименту від 12.12.2018 року, в ході вказаного експерименту ОСОБА_4 показав, що в кінці листопада 2018 року у вечірній час він повернувся з роботи та перебуваючи у себе вдома отримав телефонний дзвінок від своєї знайомої ОСОБА_6 , яка повідомила, що її побив колишній співмешканець. Після цього, ОСОБА_4 прийшов до ОСОБА_6 додому (остання мешкає неподалік від обвинуваченого) та побачив її колишнього співмешканця, який сидів на табуреті. ОСОБА_4 , помітивши у ОСОБА_10 на обличчі гематому, спитав у чоловіка навіщо останній вдарив жінку. Проте чоловік нічого не відповів та ОСОБА_4 вдарив його долонею руки та останній впав на кучу одежі. Після цього, чоловік піднявся та знову сів на стілець. Після словесного конфлікту обвинувачений знову вдарив чоловіка в область голови зліва, показавши механізм нанесення удару, та ОСОБА_7 знову впав на пілогу. Після цього, ОСОБА_4 разом із співмешканцем своєї сестри ОСОБА_11 , прізвище якого ОСОБА_12 , взяли ОСОБА_7 за руки та ноги та винесли на узбіччя дороги, навпроти домоволодіння ОСОБА_10 , де поклали на дорогу. ОСОБА_7 піднявся, а ОСОБА_4 та ОСОБА_12 повернулися до домоволодіння ОСОБА_10 (а.с. 118-121);
- додатковий висновок експерта від 16.01.2019 року № 12-14/5-Зм/19, за результатами якого на тілі трупа ОСОБА_7 виявлені наступні тілесні ушкодження: голови: - закрита черепно-мозкова травма у формі: синців та садн на обличчі, кровоподтечності з крововиливами в м`які покриви голови збоку їх внутрішньої поверхні в лівій лобово-скроневій області, в правій скронево-потиличній області, крововиливів під тверду мозкову оболонку в лівій тім`яно-скроневій області, в потиличній області, крововиливів під м`які мозкові оболонки в тім`яній і скроневій області лівої півкулі головного мозку; тулуба: закрита тупа травма грудної клітки у формі закритих переломів 3, 4 ребер правої половини грудної клітки по середньо-ключичній лінії; кінцівок: синець в області лівого передпліччя, садно в області правої кісті.
Вказані вище тілесні ушкодження мають ознаки прижиттєвості їх утворення, і утворилися від неодноразової дії тупих предметів, з обмеженою травмуючою поверхнею по механізму удару, а вище згадані садна утворилися по механізму тертя-ковзання, індивідуальні особливості яких своїй травмуючій поверхні не відобразилися, можливо, в результаті завдання ударів руками (кулаками) і озутими ногами нападаючого, і могли бути отримані в строк і при обставинах, вказаних підозрюваним ОСОБА_4 , дані ним в ході проведення слідчого експерименту з його участю, і в ході його допиту в якості підозрюваного, як вказано в ухвалі судді. Причиною смерті ОСОБА_7 явилася вищезгадана закрита черепно-мозкова травма, у формі травматичних субдуральних крововиливів, що ускладнилися у своїй течії розвитком набряку, набрякання головного мозку з дислокацією стволової частини, що і стало безпосередньою причиною смерті. По ступеню тяжкості вищезгадані синець в області правого передпліччя і садно в області правої кисті, як в сукупності, так і кожне окремо відносяться до легких тілесних ушкоджень (згідно п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6). По ступеню тяжкості закрита тупа травма грудної клітки у формі закритих переломів 3, 4 ребер правої половини грудної клітки по середньо-ключичній лінії кваліфікуються як середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження, характерні для цього виду травми (згідно п. 2.2.1 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6). По ступеню тяжкості вищезгадана закрита черепно-мозкова травма, що утворилася по єдиному механізмі кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя (згідно п. 2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6). Свідчення ОСОБА_4 , дані ним в якості підозрюваного, в ході проведення слідчого експерименту від 12.12.2018 року і в ході його допиту в якості підозрюваного, в цілому не суперечать судово-медичним даним, як в механізмі нанесення тілесних ушкоджень, так і в способі спричинення потерпілому ОСОБА_7 , і відповідають об`єктивним судово-медичним даним, отриманим в ході судово-медичної експертизи, і смерть ОСОБА_7 могла настати внаслідок ударів, нанесених ОСОБА_4 .
Враховуючи характер і локалізацію вищезгаданих тілесних ушкоджень, а також згідно висновків судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 (експ. № 12-17/172-ВЛ/18 від 27.11.2018 року) потерпілий ОСОБА_7 міг жити проміжок часу, що обчислюється декількома десятками хвилин, декількома годинами по мірі наростання явищ травматичних внутрішньочерепних крововиливів, і смерть ОСОБА_7 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 . Об`єктивних судово-медичних даних, що вказують на спричинення вищезгаданих тілесних ушкоджень самим ОСОБА_7 в результаті само спричинення або при падінні його з висоти власного росту немає (а.с. 127-128).
Зазначені документи сумнівів у їх достовірності не викликали, викладені чи посвідчені в них відомості є такими, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.
Кожний з доказів визнається і оцінюється судом як належний та допустимий, а всі вони у сукупності - достатніми та взаємозв`язаними.
Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» не можна, зокрема, розглядати як умисне вбивство випадки, коли смерть потерпілого настала від ушкодження, одержаного при падінні від поштовху чи удару, якщо винний не бажав або свідомо не припускав настання таких наслідків. Такі дії, залежно від змісту суб`єктивної сторони злочину, можуть кваліфікуватись як убивство через необережність чи як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Так, відповідно до висновків судово-медичних експертиз від 09.01.2019 року № 12-17/172-ВЛ/18, від 16.01.2019 року № 12-14/5-Зм/19 смерть потерпілого ОСОБА_7 настала та знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку із отриманою закритою черепно-мозковою травмою, у формі травматичних субдуральних крововиливів, що ускладнилися у своїй течії розвитком набряку та набряканням головного мозку.
Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував факту нанесення потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, проте, ставів під сумнів можливість настання смерті потерпілого в результаті його дій.
Така позиція обвинуваченого не узгоджується із висновками додаткової судово-медичної експертизи від 16.01.2019 року № 12-14/5-Зм/19, за результатами якої встановлено, що враховуючи характер і локалізацію тілесних ушкоджень, наявних у ОСОБА_7 , останній міг жити проміжок часу, що обчислюється декількома десятками хвилин, декількома годинами по мірі наростання явищ травматичних внутрішньочерепних крововиливів.
Вказане свідчить, що між спричиненням ОСОБА_7 тілесних ушкоджень та його смертю міг пройти деякий час, та саме від отриманих травм потерпілий помер.
Крім того, при кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 КК України суд враховує той факт, що ОСОБА_4 мав умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, чого останній не спростовував, тоді як смерть потерпілого не охоплювалась його умислом.
Таким чином, доводи сторони захисту суд до уваги не приймає та ставиться до них критично.
Крім того, слід зауважити, що не знайшли свого підтвердження показання свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про наявність у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, завданих до часу події, а саме до 20.11.2018 року.
Надавши оцінку встановленим обставинам справи, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 винен у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, тобто в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання, визнається рецидив злочину.
При призначенні покарання ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 64-68 КК України, враховуючи: ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочином, ступінь реалізації злочинних намірів, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, обставину, що обтяжує покарання; особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебував, за зареєстрованим місцем проживання скарг на нього не надходило, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини статті, що передбачає покарання за вказаний злочин.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 слід відраховувати з 29.11.2018 року.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, залишити у вигляді тримання під вартою.
Цивільного позову не було.
Витрат на залучення експертів не має.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.
Застосований у відношенні ОСОБА_4 запобіжний захід - тримання під вартою в Державна установа «Харківський слідчий ізолятор», до набрання вироком законної сили - залишити без змін.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з дня взяття під варту 29 листопада 2018 року, зарахувавши попереднє ув`язнення у строк покарання у виді позбавлення волі із розрахунку день за день.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: