ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/563/19 Справа № 191/4105/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
засудженого (в режимі
відео конференції) ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2018 року про відмову у застосуванні Закону України «Про амністію у 2016 році щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання за вироком Оржицького районного суду Полтавської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі,

В с т а н о в и л а:
Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2018 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування до нього Закону України «Про амністію» було відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні клопотання суд виходив з того, що ОСОБА_6 засуджений за злочин ст. 407 ч.4 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, а тому останній не підлягає звільненню від відбування покарання відповідно до ст.1 п.д) Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.
Згідно довідки СВК-94 засуджений ОСОБА_6 станом на 02.11.2018 року відбув 1 рік 1 місяць 27 днів, а частина строку настає 20.04.2019 року.
Відповідно до ст.4 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підпадають особи, зазначені у статті 1 цього Закону, засуджені за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.
Отже, судом було встановлено, що ОСОБА_6 засуджений за тяжкий злочин, станом на 02.11.2018 року не відбув половини призначеного строку основного покарання, як це передбачено ст.4 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, крім того, ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.04.2018 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування до нього ЗУ «Про амністію у 2016 році» було відмовлено.

Засуджений не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2018 року скасувати. Застосувати до ОСОБА_6 . Закон України Про амністію.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що є учасником бойових дій і підпадає під статтю 3 ЗУ Про амністію 2017-2018 рр. Зазначає, що був би набагато корисніший, якби знаходився на передовій де гинуть громадяни України.

Під час апеляційного розгляду засуджений ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.
Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважала рішення суду законним та обґрунтованим.
В судових дебатах сторони підтримали свої позиції.
Заслухавши суддю доповідача, думку учасників судового провадження, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляції, колегія суддів прийшла до наступного висновку.
Згідно вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суду апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається з ухвали, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані в повному обсязі.
Вимогами п. «д» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено, що звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили : ветеранів війни (учасники бойових дій, інваліди війни та учасники війни, які підпадають під дію Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту").
Згідно ст.4 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підпадають особи, зазначені у статті 1 цього Закону, засуджені за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.
Як убачається з наданих матеріалів, копією посвідчення серії НОМЕР_1 підтверджується, що ОСОБА_6 дійсно є учасником бойових дій.
Разом з тим, вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 20.04.2017 року ОСОБА_6 був засуджений за ч.4 ст.407 КК України до трьох років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 22.05.2017 року. Вироком Оржицького районного суду Полтавської області від 29.11.2017 року ОСОБА_6 засуджений за ч.1 ст.185, ст.71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. Відповідно до ст. 71 КК України призначено шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполь, Донецької області від 20.04.2017 року остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком три роки та три місяці. Строк відбування покарання ухвалено відраховувати з 05.09.2017 року.
Згідно довідки за особовою справою № 23-К-18 засудженого ОСОБА_6 , початок строку зазначений : 05.09.2017 року, кінець строку : 05.12.2020 року.
Відповідно до довідки СВК-94 засуджений ОСОБА_6 станом на 02.11.2018 року відбув 1 рік 1 місяць 27 днів, а частина строку настає 20.04.2019 року.
ОСОБА_6 засуджений за злочин ст.407 ч.4 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, а тому останній не підлягає звільненню від відбування покарання відповідно до ст.1 п.д) Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.
До того ж, ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.04.2018 року вже вирішувалося питання застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» до засудженого ОСОБА_6 та за результатами цього розгляду у задоволенні клопотання засудженого було відмовлено з аналогічних підстав.
Враховуючи викладене, оскільки ОСОБА_6 засуджено за тяжкий злочин, а також станом на 02.11.2018 року він не відбув половини призначеного строку основного покарання, як це передбачено ст.4 Закону України «Про амністію у 2016 році » від 22.12.2016 року, колегія суддів цілком погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання засудженого про застосування до нього ЗУ «Про амністію у 2016 році», у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги засудженого та скасування ухвали суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, ст.ст. 1,9 Закону України «Про амністію у 2016 році», колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2018 року про відмову у застосуванні Закону України «Про амністію у 2016 році щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим ОСОБА_6 - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4