Справа №463/2244/19
Провадження №1-кс/463/1199/19
У Х В А Л А

27 березня 2019 року слідчий суддя Личаківський районний суд м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , перекладача ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого СВ Личаківського відділу поліції Національної поліції у Львівській області ОСОБА_7 , що погоджене прокурором Личаківського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні №0000746 від 25 березня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста м. Тбілісі Грузія, грузин, громадянин Грузії, з вищою освітою, безробітний, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, -

в с т а н о в и в :

слідчий звернувся з клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання мотивує тим, що останній підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а саме що він в групі із двома іншими особами, попередньо домовившись між собою про спільне вчинення злочину, 25.03.2019 приблизно о 13 годині 30 хвилин, попередньо розподіливши між собою ролі, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , проникнувши у приміщення квартири АДРЕСА_3 , умисно таємно викрали майно ОСОБА_10 на загальну суму 35 592 гривні. У подальшому, вказані особи, разом із викраденим майном на автомобіль марки «Форд» моделі «Фокус», номерний знак Республіки Литви НОМЕР_1 , покинули місце вчинення злочину та направились в сторону вулиці Сихівська у м. Львові, де о 14 годині 40 хвилин були затримані працівниками поліції. За вказаними обставинами внесено відомості про кримінальне провадження №0000746 від 25 березня 2019 року та повідомлено про підозру ОСОБА_6 . З врахуванням обставин кримінального правопорушення, у слідства є достатні підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може: переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити речі і документи, які у подальшому можуть бути визнані речовими доказами по інших кримінальних правопорушеннях, незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному правопорушенню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення. Просить врахувати, що останній не є громадянином України, місцем його постійного проживання є територія іноземної держави, на даний час органу досудового розслідування не відомо на яких правових підставах підозрюваний перебуває на території України, в межах міста Львова чи Львівської області у підозрюваного немає офіційно зареєстрованого місця проживання, а останній проживав на орендованих квартирах, що свідчить про відсутність будь-яких соціальних зв`язків у м.Львові чи Львівській області, жодної офіційної роботи у м. Львові, чи Львівській області немає, а відтак не має офіційного джерела доходу. Вважає, що лише запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та дозволить виконати завдання і досягти мети кримінального провадження, для забезпечення виконання з ним процесуальних рішень, більш м`який запобіжний захід унеможливить запобігання вказаним ризикам. Окрім того, з врахуванням положень ч.3 ст.183 КПК України пропонує визначити підозрюваному розмір застави з врахуванням положень п.2 ч.5 ст.182 КПК України не менше 500 розмірів прожиткового мінімуму доходів для працездатних осіб, що становить 960 500 тис. грн. При обґрунтуванні цього розміру посилається на те, що розмір застави у 80 розмірів прожиткового мінімуму не забезпечить виконання підозрюваним обов`язків передбачених ст.177 КПК України, оскільки він у групі з іншими особами, вільно на автомобілі пересуваються по місту і області, мають кошти винаймати житло, при собі мали достатньо валюти і цінності, що вказує на те, що наведений розмір застави не стане завадою від втечі.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, пояснив, що на його думку необхідність взяття під варту підозрюваного є обґрунтованою та підтверджується матеріалами клопотання, менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам. При визначенні розміру застави просить врахувати, що на даний час за даними камер відеоспостереження системи «Безпечне місто» зафіксовано рух транспортного засобу, який перебуває у володінні одного із підозрюваного у напрямку знаходження 36 квартир, у яких протягом короткого часу скоєно крадіжки майна і відомості про ці злочини внесені до ЄРДР. Тому розмір застави просить визначити не менше 500 розмірів прожиткового мінімуму доходів для працездатних осіб, що становить 960 500 тис. грн., щоб це було гарантією від втечі підозрюваного з України.

Підозрюваний зазначив, що інкриміновані дії не вчиняв. Підтвердив, що був затриманий в автомобілі і у них вилучено майно. Разом з тим, пояснив, що даний злочин не вчиняв, походження майна пояснити не міг.

Захисник підозрюваного проти клопотання заперечила, вважає, що слідством не доведено необхідність обрання підозрюваного запобіжного заходу. При цьому, пояснила, що ризики належними доказами не підтверджені. Відносно підозри також вважає, що така належними доказами не підтверджена. Разом з тим, якщо суд прийде до переконання про те, що підозрюваному слід обрати запобіжний захід, достатнім буде обрати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з носінням електронним засобом контролю. Також пояснила, що розмір застави як альтернатива тримання під вартою не відповідає положенням статті 182 КПК України.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного, його захисника, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

З матеріалів подання вбачається, що в провадженні слідчих органів перебуває кримінальне проводження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування №0000746 від 25 березня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України. Про підозру у вчиненні даного злочину ОСОБА_6 повідомлено 26 березня 2019 року.

У відповідності до положень ч.1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до п. с ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема: c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Як бачимо, одною з підстав правомірного обмеження права на свободу й особисту недоторканність у кримінальному провадженні є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово тлумачив термін «обґрунтована підозра» і робив висновки про наявність чи відсутність такої у конкретних справах. Так, у справі «К.-Ф. проти Німеччини» 27.11.1997 року (заява №144/1996/765/962) ЄСПЛ знову наголошував, що обґрунтованість підозри, наявність якої має служити підставою для арешту, є невід`ємним елементом запобіжної гарантії проти свавільного арешту й затримання й що це передбачено п. «с» ч.1 ст.5 Конвенції. Наявність «обґрунтованої підозри» означає, що вже існують факти або інформація, які спроможні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа ймовірно вчинила правопорушення.

При розгляді даного подання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що слідчий та прокурор довів обґрунтованість підозри висунутої затриманому. Така стверджується долученими до матеріалів клопотання доказами, зокрема: протоколами прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, показаннями потерпілого, свідків, які підтвердили участь підозрюваного у скоєнні інкримінованого злочину і його затримання після скоєного та вилучення майна, яке належить потерпілому, протоколом обшуку та вилучення майна, в тому числі яке належить потерпілому. Окрім того, суд враховує, що інший підозрюваний підтвердив присутність Нацвлішвілі Теймураза у будинку, де знаходиться квартира потерпілого. Тому, вказані факти підтверджують ймовірність вчинення інкримінованого правопорушення саме підозрюваним.

Тому слідчий суддя вважає, що є достатньо доказів, які доводять обґрунтованість підозри, яка висунута затриманому. Доведеність його вини у скоєнні інкримінованого злочину на цій стадії не перевіряється.

Згідно положень ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При обранні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 слідчий суддя погоджується із доводами слідчого та прокурора про те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Зокрема, обґрунтованими є доводи слідчого про те, що підозрюваний може переховуватись від досудового слідства і суду, оскільки йому обґрунтовано інкримінується вчинення тяжкого злочину за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 6 років, останній має можливість покинути країну з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватись і на території України, оскільки є іноземцем, в Україні перебуває нелегально, а у місті Львові жодного житла і соціальний зв`язків не має. Окрім того, суд погоджується із доводами слідства, що підозрюваний може впливати на свідків та потерпілого з метою зміни показань. Також він може впливати на інших осіб, які причетні до вчинення кримінального правопорушення, зможе координувати свої дії та покази з вказаними особами з метою уникнення кримінальної відповідальності, вчиняти інші злочини.

Тому, з метою виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, визначених ст.177 КПК України, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити речі і документи, які у подальшому можуть бути визнані речовими доказами по інших кримінальних провадженнях, незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення, слід обрати підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою.

При цьому, суд погоджується, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі особисте зобов`язання, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку затриманого та виконання ним обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Окрім цього, відповідно до положень ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

У відповідності до положень ч.ч.4, 5 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається у межах, зокрема, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до положень ст.182 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

При визначенні розміру застави підозрюваному слідчий суддя враховує позицію ЄСПЛ, висловлену у справі «Гафа проти Мальти», який наголошує, що відповідно до прецедентного права Суду, гарантія, передбачена статтею 5§3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні (дивіться Мангурас проти Іспанії [ВП], №. 12050/04, § 78, ЄСПЛ 2010 року). Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі (дивіться Неймайстер проти Австрії, 27 червня 1968 року, § 14, серія А 8).

Слідчий при визначенні розміру застави просить врахувати, що розмір застави, що визначений п.2 ч.5 ст.182 КПК України, не здатен забезпечити виконання належним чином процесуальних обов`язків підозрюваним ОСОБА_6 оскільки останній, разом із своїми спільниками, не маючи офіційного джерела доходу мали можливість орендувати у м. Львові житло, пересуватися по місту на транспортному засобі. Окрім цього, при обшуку транспортного засобу на якому останні пересувалися, було вилучено ряд коштовних предметів мобільні телефони, іноземна валюта тощо. Наведені факти свідчать про те, що розмір застави до вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не забезпечить виконання підозрюваним обов`язків, відтак, підозрюваному ОСОБА_6 необхідно збільшити розмір застави до 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вирішуючи питання щодо визначення розміру застави, який буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, а також є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, в тому числі буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі, та з урахуванням отриманої інформації наданої прокурором, даних, які повідомив сам підозрюваний, зокрема враховуючи те, що він мав фінансову можливість протягом 10 місяців винаймати житло у м. Києві, проживати та подорожувати Україною, в тому числі винаймати таксі для поїздок по Україні, його позицію про можливість внесення застави у розмірі до 80 тис. грн., в тому числі враховуючи особу підозрюваного, що він на даний час нелегально проживає в Україні, слідчий суддя враховуючи наведені доводи сторін, вважає, що у даному випадку дійсно розмір застави у 80 прожиткових мінімумів доходів громадян не здатен забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а тому, як виключення, слід визначити розмір застави 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 576 300 грн., який на думку слідчого судді забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, визначених ст.177 КПК України і стримає його від втечі.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 183, 186, 194, 196, 197, 395 КПК України, -

у х в а л и в :

клопотання слідчого задоволити частково.

Обрати ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Львівській установі виконання покарань (№19) Управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області.

Строк дії ухвали становить шістдесят днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) рахувати з моменту фактичного затримання о 14.40 год. 25 березня 2019 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) заставу в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 576 300 гривень.

У випадку внесення вказаного розміру застави, на відповідний рахунок, ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) звільняється з-під варти в порядку, визначеному ч.4 ст.202 КПК України.

У випадку звільнення з-під варти на ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) покладаються такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першим викликом;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

- носити електронний засіб контролю.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1