Провадження №1-в/127/897/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про зарахування строку попереднього ув`язнення до строку покарання,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про зарахування строку попереднього ув`язнення до строку покарання. Клопотання мотивоване тим, що після набранням вироком законної сили засуджений ОСОБА_5 продовжував перебувати в слідчому ізоляторі, а тому зазначений період підлягає зарахуванню за правилами, визначеними частиною п`ятою статті 72 КК України (в редакції закону Закону № 838-VIII) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Адвокат ОСОБА_4 та засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтимали та просили його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.

Прокурор вважає, що підстави для задоволення заявленого клопотання відсутні, оскільки зарахуванню за правилами частини п`ятої статті 72 КК підлягає лише строк попереднього ув`язнення, тобто до набранням вироком законної сили. Вирок суду, за яким ОСОБА_5 відбуває покарання, набув законної сили 23.01.2008 р.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали особової справи, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів особової справи випливає, що 26.03.2003 р. ОСОБА_5 був затриманий і 28.03.2003 р. Приморським районним судом м. Одеси ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

20.06.2007 р. Апеляційним судом Миколаївської області ухвалено вирок, відповідно до якого ОСОБА_5 засуджений за статтею 257; частиною першою статті 17, пунктами а, и, і статті 93; частиною другою статті 17, пунктами г, е, з статті 93 КК (в редакції 1960 року); частиною першою статті 122, частиною першою статті 263 КК (в редакції 2001 року) до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання 26.03.2003 р.

23.01.2008 р. Верховним Судом України постановлено ухвалу, відповідно до якої з вироку рішення суду про кваліфікацію дій, в тому числі й ОСОБА_5 за частиною другою статті 17, пунктом «і» статті 93 КК (в редакції 1960 року) виключено як зайву.

31.03.2008 р. Апеляційним судом Миколаївської області було видано розпорядження про виконання вироку від 20.06.2007 р.

Згідно з ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.11.2017 р. ОСОБА_5 зараховано строк перебування під вартою з 26.03.2003 р. по 23.01.2008 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Разом з тим, з матеріалів особової справи також вбачається, що в період часу з дня видачі розпорядження про виконання вироку, який набув законної сили, тобто з 31.03.2008 р., ОСОБА_6 продовжував перебувати у СІЗО м. Миколаєва, поки 13.04.2012 р. не прибув до Вінницької УВП № 1.

Зі змісту частини першої статті 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» випливає, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Відповідно до частини другої статті 11 Кримінально-виконавчого кодексу України установами виконання покарань є: арештні доми, кримінально-виконавчі установи, спеціальні виховні установи (далі - виховні колонії), слідчі ізолятори у випадках, передбачених цим Кодексом.

При цьому частиною третьою статті 18 КВК визначено, що слідчі ізолятори виконують функції виправних колоній мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання і виправних колоній середнього рівня безпеки стосовно засуджених, які залишені для роботи з господарського обслуговування.

Також частиною першою статті 89 КВК визначено, що осіб, вперше засуджених до позбавлення волі за злочини невеликої або середньої тяжкості чи тяжкі злочини, може бути за їхньою згодою залишено у слідчому ізоляторі чи направлено у виправну колонію максимального рівня безпеки для роботи з господарського обслуговування.

Зі змісту статті 90 КВК випливає, що у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України, засуджений при необхідності провадження слідчих дій у справі про злочин, вчинений іншою особою або цією ж особою, за який вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді може бути тимчасово залишений в слідчому

ізоляторі або переведений з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора.

Таким чином, зважаючи на ту обставину, що ОСОБА_5 засуджений за вчинення особливо тяжкого злочину, в матеріалах справи відсутні відомості, які б свідчили про його тимчасове залишення в умовах слідчого ізолятора відповідно до приписів статті 90 КВК, сукупний аналіз вищезазначених правових норм дає можливість дійти до висновку, що перебування ОСОБА_5 з дня набрання вироком законної сили, тобто з 23.01.2008 р. по день прибуття до Вінницької УВП № 1 для виконання вироку слід прирівняти до його перебування в умовах слідчого ізолятора, а тому на зазначений строк поширюються правила, визначені частиною п`ятою статті 72 КК (в редакції закону Закону № 838-VIII).

Керуючись статтями 371, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Зарахувати ОСОБА_5 строк перебування під вартою з 23.01.2008 р. по 13.04.2012 р. за правилами частини п`ятої статті 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, тобто з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали. Обвинуваченому, прокурору копія ухвали вручається негайно після її оголошення.

Суддя: