Справа №636/599/19
Провадження №1-кс/636/234/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 лютого 2019 року м. Чугуїв
Слідчий суддя Чугуївського міського суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , слідчого СВ Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду клопотання слідчого СВ Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та додані до клопотання матеріали кримінального провадження за №0000158 від 12.02.2019 року, стосовно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, офіційно не працюючого, пенсіонера, інваліда 3-ї групи, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Слідчим СВ Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні провадження за №0001539 від 12.02.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 12.02.2019 приблизно о 18.00 години ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився в гуртожитку, а саме у приміщенні загальної кухні, розташованої на другому поверсі за адресою: АДРЕСА_2 . Так, під час сварки з ОСОБА_8 у ОСОБА_5 раптово виник намір направлений на умисне протиправне заподіяння смерті останньому та він діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, бажаючи діяти саме таким чином, ставлячи за мету умисне позбавлення життя ОСОБА_8 з мотивів особистих неприязних відносин викликаних особистою образою, тримаючи у правій руці ніж, наніс ним не менше шести ударів по різним частинам тулуба в життєво-важливі органи потерпілого ОСОБА_8 , внаслідок чого спричинив тілесні ушкодження потерпілому у вигляді: колото-різаних поранень передньої та задньої грудної стінки, однак з причин, що не залежали від волі ОСОБА_5 , останній свій умисел до кінця не довів, у зв`язку з своєчасно наданою медичною допомогою потерпілому ОСОБА_8

12 лютого 2019 року о 23 годині 30 хвилин ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України. 13.02.2019 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України. Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 12.02.2019, а саме приміщення загальної кухні у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 12.02.2019.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Метою та підставами застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою згідно ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду у зв`язку з мірою покарання, яка загрожує останньому у разі визнання його винним у вчиненні злочину;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_5 є раніше знайомим зі свідками, та мешкає з ними в одному гуртожитку

4) продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки підозрюваний з причин, що не залежали від його волі, злочин не закінчив, а потерпілий на даний час перебуває у лікарні. Тому ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі, може довести умисел на вбивство ОСОБА_8 до кінця.

Оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, є соціально небезпечною особою, вчинив кримінальне правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, враховуючи існуванням вищезазначених ризиків, з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, до останнього потрібно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам

В судовому засіданні прокурор та слідчий подане клопотання підтримали, просили його задовольнити, вважали, що підозра є обґрунтованою, наявні ризики, що дають підставу для застосування саме вказаного запобіжного заходу.
Підозрюваний та захисник проти клопотання заперечували, вважали, що є всі підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Допитана в якості свідка матір підозрюваного ОСОБА_16 пояснила, що вона інвалід 2 групи, мешкає зі своїм чоловіком інвалідом 3 групи, який працює, крім того в неї є син ОСОБА_5 , який теж допомагає матері та доглядає за нею. Свідок характеризує підозрюваного позитивно, зазначає, що він не зловживає алкоголем, не агресивний.
Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали надані з клопотанням, слідчий суддя приходить до наступного:

Зі змісту ст. 177 КПК України слідує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання зокрема спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. При цьому підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті зазначено в частині 2 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог, передбачених в ст. 178 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в ст. 177 цього кодексу, повинен оцінити в сукупності й всі обставини перелічені цією статтею.

Виходячи зі змісту ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу.

Встановлено, що Чугуївським ВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000158 від 12.02.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, про що до ЄРДР внесено відповідну інформацію.
Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 12.02.2019 року ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України 12.02.2019 року о 22 годині.
13.02.2019 року слідчим у кримінальному провадженні ОСОБА_4 за погодженням з процесуальним керівником ОСОБА_7 , в порядку ст. 277, 278 КПК України, складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України ОСОБА_5 , яке йому вручене в цей же день.
Відповідно до вимог ст. 17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а відповідно до ст.18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.
Відповідно до практики ЄСПЛ, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу», повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в даному випадку.
Про обґрунтованість підозри свідчать: протокол огляду місця події від 12.02.2019 року; протоколи допиту свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_18 ; протокол огляду місця події від 12.02.2019 року; протоколи допиту свідків: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які слідчим суддею під час розгляду клопотання досліджені.
Зокрема протоколи допитів лікарів та довідка КНП «Чугуївська ЦРЛ ім. М.І. Кононенка» від 15.02.2019 року за №01-14/554 підтверджують факт наявності у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень: проникаюча різана рана грудної клітини зліва; лівобічний гемопневмоторакс, різані рани живота і грудної клітини. Станом на момент розгляду клопотання потерпілий дійсно перебуває на лікуванні у вказаному медичному закладі у відділенні екстреної (невідкладної) медичної допомоги.
Слідчий суддя погоджується з твердженням прокурора про те, що в стислі строки, визначені законом для вирішення питання щодо обрання запобіжного заходу, проведення судово-медичної експертизи неможливе. Разом з тим, сукупність наведених доказів (покази свідків) дозволяє зробити обґрунтований висновок про нанесення тілесних ушкоджень потерпілому саме підозрюваним, а діагноз, встановлений лікарем, та Правила судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджені наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року, дають підстави зробити висновок про наявність обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_5 саме за ч.2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.
Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України є обґрунтованою. При цьому слід зауважити, що на даному етапі провадження не можна вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає лише причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування, продовження дії щодо підозрюваного обмежувальних заходів.

Під час розгляду питання про обґрунтованість підозри слідчим суддею враховується практика Європейського суду з прав людини викладена у справі Мюррей проти Сполученого Королівства, відповідно до якого факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.
Крім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України - термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».
Як вбачається з самого клопотання та наданих стороною обвинувачення матеріалів, що його обґрунтовують, зазначені обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в самому клопотанні прокурора.
Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного, чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановлено.
Розглядаючи питання доцільності обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді його тримання під вартою, слідчий суддя враховує, що таке рішення обмежує його права і свободи та має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті) що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. В той же час, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Про існування ризиків, передбачених п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду та знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення свідчать: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; характер та суспільна небезпека вчиненого кримінального правопорушення, той факт, що ще не проводився огляд (обшук) кімнати, в якій зареєстрований та мешкає підозрюваний.
Доводи слідчого та прокурора про те, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілу та свідків в цьому ж кримінальному провадженні; продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, яке відповідно до ст. 68 КК України карається позбавленням волі на строк до 10 років.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Таким чином, на думку слідчого судді навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину в даному випадку не може бути єдиним виправданням обрання вказаного запобіжного заходу, а тому при вирішенні вказаного клопотання, крім наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих матеріалів, оцінив в сукупності всі обставини, в тому числі і: вік та стан здоров`я підозрюваного, його репутацію, майновий стан, слідчий суддя бере до уваги те, що підозрюваний не одружений та не має утриманців, не працює, пенсіонер, інвалід 3-ї групи, в силу ст. 89 КК України не судимий, що в свою чергу свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків в місці його проживання.
Доводи захисника про те, що ОСОБА_5 має на утриманні матір похилого віку, інваліда 2 групи не знайшли свого підтвердження, оскільки сама ОСОБА_16 пояснила, що мешкає окремо зі своїм чоловіком, який продовжує працювати та утримувати родину, а її син дійсно приходить до неї та іноді допомагає.
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, приходжу до висновку про доведеність слідчого у клопотанні ризиків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах клопотання відсутні. Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому слідчий суддя погоджується з думкою прокурора щодо необхідності застосування зазначеного в клопотанні запобіжного заходу, оскільки стороною обвинувачення в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_5 на свободу.
Крім того, відповідно до вимог ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177 та 178 КПК України, беручі до уваги, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства, вважає за необхідне не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.
Таким чином, клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 підлягає задоволенню.
Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 176, 177, 178, 183, 184, 197, 198 КПК України та ст. 29 Конституції України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 в кримінальному провадженні за №0000158 від 12.02.2019 року - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 12.02.2019 року по 13.04.2019 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Копію ухвали надати учасникам процесу та направити до відповідного ІТТ та слідчого ізолятора для виконання.

На дану ухвалу у п`ятиденний строк може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1