ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/819/110/18 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: застосування запобіжного заходу Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2018 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

При секретарі - ОСОБА_5

З участю прокурора - ОСОБА_6

Захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні матеріали кримінального провадження № 0002901 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 19.11.2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Херсон, українця, громадянина України, одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Зазначеною ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 26 жовтня 2018 року клопотання слідчого задоволено та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Встановлено строк дії ухвали до 26.10.2018 року включно.

Визначено заставу в розмірі 73 640 грн.

Як вбачається з матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню з істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ. Слідчим не доведено обставин, що свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Слідчий суддя не звернув уваги на те, що прокурором не наведено будь-яких обставин, які б вказували на наявність ризиків, що обумовлюють необхідність обрання такого запобіжного заходу, а також на ті обставини, що зменшують ці ризики. Також, апелянт вказує, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, де мешкає на протязі тривалого часу з дружиною та малолітньою донькою, що свідчить про його міцні соціальні зв`язки, працевлаштований, але працює неофіційно на будівництві, тобто має джерело прибутку, свою вину ОСОБА_8 визнав та щиро розкаявся. Просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора про залишення ухвали слідчого судді без змін, а апеляційної скарги без задоволення, думку захисника, яка підтримала апеляційні вимоги, заслухавши сторони у дебатах, які залишилися на попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Прийняте слідчим суддею рішення ґрунтується на фактичних обставинах провадження та на вимогах кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, 25.10.2018 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 , підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, зокрема: протоколами допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; протоколом огляду грошових коштів від 01.09.2018; протоколом огляду особи, що проводить оперативну закупку наркотичних засобів та вручення останньому оглянутих грошових коштів від 01.09.2018; протоколом огляду місця події від 01.09.2018; протоколами допитів понятих в якості свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; висновками експертів № 1348 - НР від 28.09.2018, № 1347 - НР від 05.10.2018; протоколом огляду грошових коштів від 24.10.2018; протоколом огляду особи, що проводить оперативну закупку наркотичних засобів та вручення останньому оглянутих грошових коштів від 24.10.2018; протоколом огляду від 24.10.2018.

Як вбачається із матеріалів провадження та вищезазначених доказів, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, офіційно не працює та не має законного джерела доходу, раніше судимий за вчинення аналогічних злочинів, з його слів є наркозалежним, що свідчить про його негативну репутацію та існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання зазначеним вище ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має і тримання особи під вартою.

Крім того, роз`яснення, що маються в постанові Пленуму ВСУ № 4 від 26.04.2002 (зі змінами від 18.12.2009 року) «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», вказують на необхідність більш ретельного підходу судів до розгляду зазначеної категорії справ, оскільки саме злочини пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, набувають усе більших масштабів і стають серйозним соціальним чинником, який негативно впливає на життя, здоров`я та благополуччя людей.

Враховуючи положення ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність визначення розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, з урахуванням положень ч.5 ст.182 КПК України, визначив саме такий розмір застави, який зможе запобігти зазначеним ризикам та слугувати стримуючим фактором для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Посилання захисника на те, що слідчий суддя не звернув уваги на те, що прокурором не наведено будь-яких обставин, які б вказували на наявність ризиків, що обумовлюють необхідність обрання такого запобіжного заходу, а також на ті обставини, що зменшують ці ризики, не заслуговують на увагу, оскільки ці обставини підтверджуються наявними у матеріалах провадження доказами. Доводи адвоката про те, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, де мешкає на протязі тривалого часу з дружиною та малолітньою донькою, що свідчить про його міцні соціальні зв`язки, працевлаштований, але працює неофіційно на будівництві, тобто має джерело прибутку, свою вину ОСОБА_8 визнав та щиро розкаявся, не можуть слугувати стримуючим фактором та не спростовують заявлених ризиків.

Інші посилання сторони захисту були враховані слідчим суддею суду першої інстанції при прийнятті рішення, а тому не спростовують законність постановленої ухвали.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи, в яких адвокат просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень норм КПК України не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 26 жовтня 2018 року, якою відносно ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без зміни.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: (підписи)
З оригіналом згідно:

Суддя ОСОБА_2