ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2018 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_7 та діючого в її інтересах адвоката ОСОБА_8 , кримінальне провадження за № 0000186 від 05.06.2017 року за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 , подану на вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 20 вересня 2018 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Старолук`янівка Горностаївського району Херсонської області, жительку АДРЕСА_1 , громадянку України, українку, незаміжню, із середньою освітою, непрацюючу, раніше судиму вироком Новоселицького районного суду від 10 лютого 2016 року за ст. 185 ч. 2 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік з випробуванням із іспитовим строком терміном на 1 рік (ухвалою Новоселицького районного суду від 07 квітня 2017 року звільнення щодо останньої від відбування покарання з випробуванням скасовано і обвинувачену було направлено для відбуття покарання), визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 10 лютого 2016 року і остаточно до відбуття призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 2 (два) місяця.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 визначено обчислювати з моменту затримання за вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 10 лютого 2016 року, тобто з 02 червня 2018 року.
Вирішено питання щодо речових доказів і судових витрат по справі.
Згідно вироку районного суду, 04 червня 2017 року приблизно о 17.00 годині ОСОБА_7 , працюючи по найму на городі ОСОБА_9 , що в с. Топорівці
Провадження №11-кп/822/41/18 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_10
Категорія ч. 2 ст.185 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_11
Новоселицького району Чернівецької області і, маючи вільний доступ до підсобного приміщення останнього, заздалегідь знаючи, що в даному приміщенні знаходиться велосипед марки «BENNETO», який належить ОСОБА_12 , переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення, таємно викрала вказаний велосипед, вартістю 1290 гривень, яким в подальшому розпорядилась на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на вказану суму.
На зазначений вирок районного суду обвинувачена ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій вона просила пом`якшити їй призначене судом покарання, оскільки вважає, що воно є надто суворим, в силу визнання нею своєї винуватості у скоєному, щирого каяття, сприяння у розкритті злочину, відсутності претензій до неї з боку потерпілого.
Заслухавши доповідача, обвинувачену ОСОБА_7 та діючого в її інтересах адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, розглянувши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Справу судом першої інстанції розглянуто в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, а тому відповідно до ст. ст. 394, 404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися і стосовно яких докази судом не досліджувалися, апеляційним судом не перевіряються.

Районний суд, розглядаючи кримінальне провадження у відповідності до вимог ст. 349 КПК України, допитавши обвинувачену та дослідивши документи, які характеризують її як особу, дійшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, про що не оспорюється й іншими учасниками судового провадження.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2013 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання, судом повинні враховуватись ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання у відповідності до вимог ст. ст. 66, 67 КК України.
Зазначених вимог закону, районний суд при винесенні вироку дотримався в повній мірі.
Так, аналізуючи вирок районного суду в частині призначення покарання ОСОБА_7 за ч.2 ст. 185 КК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину згідно ст.12 КК України, а також те, що обвинувачена негативно характеризується по місцю проживання, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, вчинила умисний злочин до відбуття покарання за попереднім вироком суду.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої, суд відповідно до ст.66 КК України вірно відніс щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, яке полягало у тому, що вона повністю визнала свою вину та щиро розкаялася у скоєному, в процесі досудового та судового розгляду справи давала правдиві показання, які сприяли органам правосуддя встановити істину по справі.
Обставин, які б обтяжували покарання, районним судом не було встановлено.
Таким чином, колегія суддів вважає, що районний суд, беручи до уваги вищевказані обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, з урахуванням також особи винної, вірно прийшов до висновку про призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_7 на підставі ст. 71 КК України за ч.2 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Отже, будь-яких порушень норм кримінального процесуального права, які б вплинули на законність і обґрунтованість судового рішення по даній справі допущено не було. Обставини справи судом першої інстанції були з`ясовані повно і об`єктивно.

Доводи апелянта про те, що районним судом при призначенні обвинуваченій покарання не було враховано усіх обставин по справі є безпідставними.
Тому, підстав для зміни вироку районного суду, а також задоволення апеляційної скарги, поданої обвинуваченою ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 20 вересня 2018 року щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст. 185 КК України без змін.

На ухвалу суду може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженою ОСОБА_7 , яка тримається під вартою, - в той

самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Головуючий [підпис] ОСОБА_11

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

Згідно з оригіналом

Суддя Чернівецького
апеляційного суду ______________________ ОСОБА_11
(підпис)

ОСОБА_13 .