ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/495/18 Справа № 208/1725/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
розглянувши 5 грудня 2018 року у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000501 за апеляційною скаргою представника ПрАТ Українська пожежно-страхова компанія ОСОБА_6 вирок Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 25 червня 2018 року, щодо
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта вища, працював на момент кримінального правопорушення водієм на ТОВ «Голметресурс-Інвест», одруженого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8
потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10
представника потерпілих ОСОБА_11
ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі представник ПАТ Українська пожежно-страхова компанія ОСОБА_6 вироку Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 25 червня 2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину , передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України у частині цивільного позову, задоволеного судом до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» - скасувати .
Представник ПрАТ Українська пожежно-страхова компанія в апеляційній скарзі зазначає про те , що судом першої інстанції при вирішенні цивільного позову не в повному обсязі враховано характер спірних правовідносин та норми матеріального права , які їх регулюють , що призвело до помилкових висновків та порушення прав ПрАТ «УПСК».ПрАТ «УПСК» не має правових підстав відшкодовувати 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі , про яке йдеться у п.27.2. ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , так як сам розрахунок відшкодування , з огляду на ч.2 ст.1200 ЦК України , не може бути виконаний , оскільки обов`язковою умовою для його розрахунку є документально підтверджений дохід. Крім того , судом не були прийняті до уваги вимоги ст.128 КПК України та п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 02.07.2004 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства , яким передбачені права потерпілих від злочинів» , відповідно до яких не підлягають розгляду в кримінальній справі позови про відшкодування шкоди , що не випливають із пред`явленого обвинувачення . При виникненні такої ситуації суд повинен був роз`яснити потерпілим можливість вирішення спірних питань у порядку цивільного судочинства.Тому , представник ПрАТ «УПСК» вважає , що приймаючи рішення про стягнення з ПрАТ «УПСК» коштів , судом припущено помилку , оскільки суд не мав правових підстав розв`язувати у кримінальному провадженні цивільно-правовий спір з особою, не причетною до самої події злочину , і яка несе цивільну відповідальність за дії обвинуваченого ОСОБА_7 не в силу Закону , а в силу договірних відносин.
Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 червня 2018 р. ОСОБА_7 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
Цивільний позов потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_12 судом було задоволено частково:
- стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_9 38 400 (тридцять вісім тисяч чотириста) гривень відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого;
- стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_10 38 400 (тридцять вісім тисяч чотириста) гривень відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого;
- стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_10 , як законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_13 38 400 (тридцять вісім тисяч чотириста) гривень відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого;
- стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 100 000 (сто тисяч) гривень відшкодування завданої моральної шкоди;
- стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 100 000 (сто тисяч) гривень відшкодування завданої моральної шкоди ;
- стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 4 000 (чотири тисячи) гривень витрат на професійну правничу допомогу ;
- стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави вартість судової експертизи технічного стану транспортного засобу № 6/10.2-171 від 10.03.2017 року у сумі 2 201 (дві тисячі двісті одна) гривня;
- стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави вартість судової автотехнічної експертизи № 6/10.1-188 від 13.03.2017 року у сумі 527, 76 (п`ятсот двадцять сім гривень сімдесят шість копійок).
За обставин встановлених судом та детально викладених у вироку ОСОБА_7 23.02.2017 року, близько 12 години 20 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем «МАЗ-543230» (сідловий тягач-Е) реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 12.12.2012 року належить ПАТ ДМК ім. Ф.Е. Дзержинського, рухався по проїзній частині території автотранспортного цеху (АТЦ) ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Широка 101, з боку автомобільної стоянки у напрямку приміщень ремонтних гаражів. Під час руху 23.02.2017 року близько 12:20 години в районі приміщення адміністративно - побутового корпусу АТЦ ПАТ «ДМК» водій ОСОБА_7 , порушуючи вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 (б), 2.9 (а) та 12.3 Правил дорожнього руху України, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, маючи об`єктивну можливість виявити перешкоду у вигляді пішохода ОСОБА_14 , який проводив ремонтні роботи заднього правого ліхтаря причепу «МТМ-93304» реєстраційний номер НОМЕР_3 , припаркованого паралельно приміщенню зазначеної будівлі адміністративно-побутового корпусу, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди та допустив наїзд передньою лівою частиною керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_14 з подальшим зіткненням з правою задньою частиною причепу «МТМ-93304» реєстраційний номер НОМЕР_3 .
Своїми діями водій ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 (б), 2.9 а) та 12.3 Правил дорожнього руху України, якими передбачено:
п. 1.3 «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;
п. 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним етаном транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п. 2.9 Водієві забороняється:
а) «керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин»;
п. 12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».
Порушення п. 12.3 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної події.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження у вигляді: крововиливів в м`які тканини голови в потиличній області зліва, лінійних переломів кісток склепіння черепу зліва та основи черепу, крововиливи під м`якими мозковими оболонками, обширний крововилив в м`які тканини спини на ділянці від шийного відділу до поперекового, шириною 25-28 см, переломи ребер: зліва - 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11-го по лопатковій лінії, зі зміщенням відламків, які йдуть від хребта в плевральну порожнину з пошкодженням плеври, краї відламків косі, велико уламкові, погано сопоставимі на більшому протязі по зовнішнім пластинкам. Такого ж характеру переломи: 3, 4, 5-го по середнє-ключичній лінії зліва, без зміщення відламків, лінії переломів поперечні, краї відламків більш рівні по внутрішнім пластинкам, по зовнішнім - дрібно зубчасті погано сопоставимі.
Переломи ребер справа - 1-11-го по біля хребтовій лінії, в області 3-6-го з пошкодженням пристінкової плеври. Лінії переломів поперечні, краї відламків велико та дрібно зубчасті по обох пластинках, місцями косі та більш рівні по внутрішній поверхні. Переломи ребер справа 2-7-го по середнє-ключичній лінії, лінії переломів косі, краї відламків дрібно зубчасті, по зовнішній пластинкам дрібно зубчасті, погано сопоставимі, смугаста садна поперек розташована по зовнішній поверхні правого стегна на відстані 72 см від підошви, смугасті садни по задній та по задньо-правій поверхні тулубу, на шиї зліва нижче мочки вушної раковини, а також в області гребня клубової кістки зліва скрученим допереду епідермісом, по зовнішній поверхні правого плеча, в лобній ділянці справа, перелом правої плечової кістки в середній третині.
Вказані пошкодження виникли незадовго до смерті, внаслідок дії твердих предметів, якими могли бути виступаючи частини вантажного автомобіля з прикладанням сили в задню поверхню тіла, вірогідно, з послідуючим стисненням - відносяться до тяжких тілесних пошкоджень, по ознаці небезпеки для життя, в даному випадку викликавши смерть - (п.п. 2.1.3. Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року).
Смерть ОСОБА_14 настала 23.02.2017 року приблизно о 12 годині 20 хвилин на проїзній частині АТЦ ПАТ «ДМК» в районі приміщення адміністративно - побутового корпусу, від сполученої травми тіла з чисельними переломами ребер з обох сторін по декільком лініям, зі зміщенням відломків, пошкодженням пристінкової плеври, тканини легені з кровотечею в плевральні порожнини, переломами кісток основи та склепіння черепу, крововиливами під оболонки мозку, про свідчить наявність вищезазначених пошкоджень.
Дії ОСОБА_7 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги представника ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», пояснення потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх представника ОСОБА_11 , які також просили залишити апеляційну скаргу без задоволення , а вирок суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» не підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Суд першої інстанції, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до вимог ч. 1 ст. 337 КПК, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Доводи апеляційної скарги представника ПрАТ Українська пожежно-страхова компанія про те , що судом першої інстанції при вирішенні цивільного позову не в повному обсязі враховано характер спірних правовідносин та норми матеріального права , які їх регулюють , що призвело до помилкових висновків та порушення прав ПрАТ «УПСК» , колегія суддів не може визнати слушними.
Згідно з п.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами , встановленими цим кодексом. Якщо процесуальні відносини , що виникли у зв`язку з цивільним позовом , цим Кодексом не врегульовані , до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу за умови , що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Суд першої інстанції при вирішенні цивільного позову дотримався зазначених вимог Закону.
Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України , особа , яка здійснює діяльність , що є джерелом підвищеної небезпеки , відповідає за завдану шкоду , якщо вона не доведе , що шкоди було заподіяно внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Судом було встановлено , що ОСОБА_7 23.02.2017 року, близько 12 години 20 хвилин, керував технічно справним автомобілем «МАЗ-543230» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 12.12.2012 року належить ПАТ ДМК ім. Ф.Е. Дзержинського, який відповідно до договору оренди транспортних засобів, приміщень та майна № 14-1511-01 від 02.09.2014 року переданий в оренду ТОВ «ГОЛМЕТРЕСУРС-ІНВЕСТ», під час настання ДТП, ОСОБА_7 перебував з даним підприємством у трудових відносинах з 03 лютого 2017 року на посаді водія автотранспортного засобу, та в час скоєння ДТП безпосередньо виконував свої трудові обов`язки.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що смерть ОСОБА_14 настала внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки автомобіля - «МАЗ-543230» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 12.12.2012 року належить ПАТ ДМК ім. Ф.Е. Дзержинського , який відповідно до договору оренди транспортних засобів, приміщень та майна № 14-1511-01 від 02.09.2014 року переданий в оренду ТОВ «ГОЛМЕТРЕСУРС-ІНВЕСТ», під керуванням ОСОБА_7 , який перебував з останнім у трудових відносинах, та з його вини.

Цивільно-правова відповідальність ТОВ «ГОЛМЕТРЕСУРС-ІНВЕСТ» на транспортний засіб «МАЗ-543230», реєстраційний номер НОМЕР_1 у період вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія» згідно полісу № АЕ/8866952, строк дії з 28.07.2016 року по 27.07.2017 року включно, страхова сума ( ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, складає 200 000 гривень (а.кп 27-28 т.1 ).
У відповідності до вимог п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів,ст. 1194 ЦК України, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров, майну третьої особи.
Відповідно до п.27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закону), страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Таким чином , загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Згідно п. 27.1 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.
Судом ухвалою від 17.05.2017 року допущено в якості потерпілого, крім матері ОСОБА_14 , його дружину як самостійну потерпілу та законного представника потерпілої - малолітньої доньки ОСОБА_13 .
Судом обґрунтовано зазначено про те, що заявлений позивачами розмір відшкодування є обґрунтованим з огляду на те, що заявлений в межах, встановлених законом - 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 року № 1801-VIII встановлено з 1 січня 2017 року мінімальну заробітну плату у місячному розмірі у сумі 3200 гривень. Страховий випадок стався 23.02.2017 року, таким чином, мінімальний розмір страхового відшкодування складає 115 200 гривень.
Вироком суду на користь кожного з потерпілих : ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_10 , яка є законним представником малолітньої потерпілої ОСОБА_13 ,з ПРАТ «УПСК» стягнуто грошову суму розміром 38 400 гривень.
Загальна сума , яка була стягнута на користь всіх потерпілих 115 200 гривень , не перевищує розміру страхової суми (ліміту відповідальності) на одного потерпілого за шкоду , заподіяну життю і здоров`ю , передбаченого полісом № АЕ/8866952 , відповідно до якого цивільно-правова відповідальність ТОВ «ГОЛМЕТРЕСУРС-ІНВЕСТ» на транспортний засіб «МАЗ-543230», реєстраційний номер НОМЕР_1 у період вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія» та страхова сума ( ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, складає 200 000 гривень (а.кп.27-28 т.1 ).

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те , що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб та цивільним відповідачем по справі є Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_7 .
Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, визначено, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Також не можуть бути прийняті до уваги доводи апеляційної скарги , в тій частині , що не підлягають розгляду в кримінальній справі позови про відшкодування шкоди , що не випливають із пред`явленого обвинувачення, тому суд повинен був роз`яснити потерпілим можливість вирішення спірних питань у порядку цивільного судочинства.

Як було зазначено , цивільно-правова відповідальність ТОВ «ГОЛМЕТРЕСУРС-ІНВЕСТ» на транспортний засіб «МАЗ-543230», реєстраційний номер НОМЕР_1 у період вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія» згідно полісу № АЕ/8866952, строк дії з 28.07.2016 року по 27.07.2017 року включно, страхова сума ( ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, складає 200 000 гривень (а.кп.27-28 т.1 ).

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.
У випадках,коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.Цей страховик,хоч і не завдав шкоди,але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим,якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» .
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Тому, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.
Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку , що потерпілі можуть реалізувати своє право вимоги щодо відшкодування шкоди , яка їм була заподіяна внаслідок ДТП, шляхом звернення з позовом лише до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду
від 04 липня 2018 року в справі № 755/18006/15-ц , яка є обов`язковою для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.
Відтак , апеляційна скарга представника Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 409 КПК України, колегія суддів -,

П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» ОСОБА_6 залишити без задоволення
Вирок Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 червня 2018 року, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена і на неї може бути подана касаційна скарга до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4