Справа № 357/1136/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.02.2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 5 в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області кримінальне провадження № 0004496 від 28.11.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Насташка Рокитнянського району, Київської області, громадянина України, не одруженого, працюючого на посаді слюсара механіка ПП «Валоїс», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,

за участі учасників кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст.187 КК України, тобто вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднано із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу,або з погрозою застосування такого насильства (розбій).

Так, близько 06 години 45 хвилин 27 листопада 2018 року, ОСОБА_3 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи біля будинку № 21 по вул. Партизанська в м. Біла Церква Київської області помітив потерпілу ОСОБА_6 , що прямувала із місця проживання на зупинку громадського транспорту.

Після чого ОСОБА_3 , підійшовши до потерпілої ОСОБА_6 , умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення майна останньої, погрожуючи застосувати до потерпілої ОСОБА_6 фізичне насильство, небезпечне для життя потерпілої, погрожуючи їй предметом зовні схожим на ніж, намагаючись заволодіти майном потерпілої почав штовханину, від якої потерпіла не втрималась на ногах та впала на землю.

В подальшому, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 , долаючи опір потерпілої, сидячи зверху на потерпілій, тримаючи в руці предмет зовні схожий на ніж, та погрожуючи застосування даного предмету, умисно наніс ОСОБА_6 близько 7-9 ударів руками по голові.

Після чого ОСОБА_3 , діючи з корисливих мотивів, відкрито заволодів рюкзаком потерпілої ОСОБА_6 , який не становить матеріальної цінності для потерпілої, у якому знаходились телефон марки «Iphone 6» вартістю 9462 грн., грошові кошти в сумі 350 грн. та інші особисті речі, які не становлять матеріальної цінності для потерпілої.

Після чого ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, а майном ОСОБА_6 розпорядилився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій майнової шкоди на загальну суму 9 812грн.

25 січня 2019 року між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_4 на підставі ст. 37 КПК Українинадані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні № 0004496 та ОСОБА_3 в порядку, передбаченому статтями 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 187 КК України, обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме за ч. 1 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з випробуванням, з іспитовим роком на 2 (два) роки.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил статтей 468, 469 ч. 4 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, кримінальних правопорушень невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Потерпілий підтвердив свою письмову згоду на укладення даної угоди та просив її затвердити.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_3 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), а тому його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 187 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_3 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.

Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 122, 469, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 25 січня 2019 року про визнання винуватості між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0004496 від 28 листопада 2018 року, з одного боку, та обвинуваченим в цьому провадженні ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та призначити узгоджене покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_3 покласти обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Речовий доказ по кримінальному провадженню, а саме:металеву електронну сигарету «ЕISAF»-повернути потерпілому ОСОБА_7 , мобільний телефон марки «Iphon 6» - повернути потерпілій ОСОБА_6 ..

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 кошти в сумі 1430,00 гривень на користь держави, в рахунок відшкодування витрат на проведення в ході досудового розслідування судових експертиз.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду міста через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1