Номер провадження: 11-сс/785/2086/18
Номер справи місцевого суду: 514/1853/18 1-кс/514/588/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тарутинського районного суду Одеської області від 06.12.2018 року про накладення арешту на майно,-

встановив:

Оскарженою ухвалою в рамках кримінального провадження №0000213 від 26.06.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України було задоволено клопотання слідчого Тарутинського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, вилучене в ході проведення огляду місця події 29.11.2018 року, зокрема, причіп-тюковіз марки ПТ-30, заводський номер № НОМЕР_1 червоного кольору.

Обгрунтовуючи задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що зазначений тимчасово вилучений предмет є речовим доказом у кримінальному провадженні, тому є підстави для вжиття заходів для його збереження для подальшого використання у процесі доказування та використання для відшкодування шкоди, завданої злочином.

Не погоджуючись з прийнятим слідчим суддею рішенням, власник майна ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що ухвала слідчого судді суперечить нормам КПК України та судовій практиці, оскільки слідчий суддя залишив поза увагою те, що він є добросовісним набувачем причепу, рішення суду про визнання договору купівлі-продажу недійсним відсутнє, ні йому, ні жодній іншій особі впродовж шести місяців досудового розслідування не було повідомлено про підозру, а майно не відповідає критеріям для визнання його речовим доказом.

Посилаючись на зазначені обставини, власник майна просить ухвалу слідчого суді скасувати та постановити нову, якою відмовити слідчому в задоволенні клопотання про накладення арешту на зазначене майно.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленим про дату, місце та час розгляду апеляційної скарги, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, а тому, у відповідності до положень та ч. 4 ст. 405 КПК України, апеляційний суд вважає за можливим провести розгляд за відсутності скаржника.
Вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; заслухавши прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді - скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг, але положення ч. 2 ст. 404 КПК України дають можливість апеляційному суду вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону…

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

Частина 2 статті 171 КПК України встановлює, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається зі змісту клопотання слідчого про арешт майна (а.с. 1-2), слідчий зазначає, що причіп-тюковіз самозавантажувальний ПТ-30 20.03.2017 року був проданий директором ТОВ «Юбіс-Екко» гр. ОСОБА_7 . Разом із тим, до клопотання слідчий не додає жодних документів, які б підтверджували такі його доводи та належність вказаного причепу на праві власності ОСОБА_7 . Лише в судовому засіданні суду першої інстанції слідчий надав копію договору купівлі-продажу зазначеного вище причепу (а.с. 20).

Разом із тим, зазначений договір, хоча і встановлює зобов`язальні правовідносини між ТОВ «Юбіс-Екко» та ОСОБА_7 , однак не надає можливості однозначно стверджувати про те, що гр. ОСОБА_7 є власником вказаного майна, оскільки матеріали провадження не містять підтверджень реєстрації зазначеного причепа за ОСОБА_7 , як це передбачається п. 30.1 Правил дорожнього руху України.

На додаток, в судовому засіданні апеляційного суду прокурор зазначив що на даний момент зазначений вище причеп знаходиться на зберіганні ТОВ «Юбіс-Екко» та саме зазначене товариство є його власником.

Враховуючи вищезазначену обставину, прокурор не зміг пояснити, як саме може бути досягнута мета накладення арешту на майно, зазначена у клопотанні слідчого, зокрема, збереження причепа для його подальшого використання в процесі доказування, якщо вказаний причеп і без того є власністю ТОВ «Юбіс-Екко».

Окрім того, в прохальній частині клопотання про накладення арешту на майно слідчий не зазначив, який саме спосіб обтяження майна суд має вибрати для забезпечення досягнення мети арешту майна, зокрема, заборона чи обмеження користування або розпорядження майном (а.с. 2), а слідчий суддя, в свою чергу, в резолютивній частині ухвали не зазначив порядок виконання ухвали, припустившись аналогічної зі слідчим помилки, обмежившись лише зазначенням про накладення арешту на майно, без конкретизації щодо конкретного способу обмеження права на нього (а.с. 38).

Встановлені апеляційним судом обставини вказують на невідповідність клопотання прокурора вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України.

Частина 3 статті 172 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що слідчий суддя районного суду при прийнятті до розгляду клопотання прокурора про накладення арешту на майно не звернув уваги на його невідповідність вимогам ст. 171 КПК України та не виконав приписів ч. 3 ст. 172 КПК України, згідно яких встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, своєю ухвалою повертає клопотання прокурору з встановленням строку в 72 години для усунення недоліків.

Більш того, як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді (а.с. 38), розглядаючи клопотання, слідчий суддя районного суду при накладенні арешту на майно фактично обмежився лише наведенням фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення відповідно до клопотання слідчого, цитуванням вимог кримінального процесуального закону та узагальненим посиланням на те, що накладення арешту на зазначений причеп необхідне для збереження його для подальшого використання в процесі доказування та відшкодування шкоди, завданої злочином.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді незаконною та невмотивованою, та приходить до висновку про те, що при розгляді клопотання та постановлення ухвали були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які унеможливлювали прийняття законного та обґрунтованого рішення, які у в відповідності до вимог ст.409 та 412 КПК України є підставою для його скасування.

Керуючись ст.ст. 170-173, 376, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд Одеської області -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Тарутинського районного суду Одеської області від 06.12.2018 року, якою у рамках кримінального провадження №0000213 від 26.06.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України було задоволено клопотання слідчого Тарутинського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, вилучене в ході проведення огляду місця події 29.11.2018 року, зокрема, причіп-тюковіз марки ПТ-30, заводський номер № НОМЕР_1 червоного кольору - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого Тарутинського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно повернути прокурору Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області для усунення недоліків клопотання протягом 72 годин з моменту отримання копії ухвали апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4