Справа № 191/4213/18
Провадження № 1-кс/191/1207/18
У Х В А Л А
іменем України

21 листопада 2018 року м. Синельникове

Слідчий суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове клопотання представника третьої особи ОСОБА_3 , щодо майна якої вирішується питання про скасування арешту на автомобіль, захисника - ОСОБА_4 , а також перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах,

за участю:

прокурора - ОСОБА_5 ,

представника третьої особи ОСОБА_3 , щодо майна якої вирішується питання про арешт, захисника - ОСОБА_4 ,

представника третьої особи ОСОБА_3 , щодо майна якої вирішується питання про арешт, захисника - ОСОБА_6 ,

третьої особи., щодо майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

До Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання представника третьої особи ОСОБА_3 , щодо майна якої вирішується питання про арешт, захисника - ОСОБА_4 , про скасування арешту вантажний автомобіля марки «ЗИЛ ММЗ 554» державний номер НОМЕР_1 , яке знаходилося в кузові у кримінальному провадженні № 0001755 від 25.10.2018 року.

З клопотання вбачається, що ухвалою слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 від 26 жовтня 2018 р. задоволено клопотання слідчого СВ Синельниківського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погодженого прокурором Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.

Зазначеною ухвалою накладений арешт на вантажний автомобіль марки «ЗИЛ ММЗ 554» державний номер НОМЕР_1 та чорне вугілля, яке знаходилося в кузові.

Власником зазначеного вантажного автомобіля марки «ЗИЛ ММЗ 554» державний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_3 .

За клопотанням всупереч нормам КПК України, слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі не було зазначено, яким саме чином був накладений арешт на автомобіль марки «ЗИЛ-ММЗ 554», д.н.з. НОМЕР_1 , разом з чорним вугіллям що знаходилося в кузові, тобто чи шляхом позбавлення права на відчуження, чи шляхом позбавлення права на розпорядження та/або користування майном, чи шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном.
Крім того, пунктом 7 Інструкції «Про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду» (далі - Інструкція) передбачено, що «у протоколі перераховуються всі предмети, які вилучаються, та щодо кожного такого предмета повинні бути вказані точне найменування, кількість, міра, вага, серія і номер, інші відмінні індивідуалізуючи ознаки, а також місце, де відповідний об`єкт був виявлений».
Зазначена вимога Закону слідчим виконана не була, кількість, вага та інші ознаки вилученого чорного вугілля, а також номер кузова (шасі) вилученого автомобілю, його колір не були зазначені ані в протоколі огляду від 24 жовтня 2018 року, ані в оскаржуваній Ухвалі суду, що робить неможливим точну ідентифікацію майна, що було вилучене, та на яке у подальшому був накладений арешт.
Відповідно до ч. 5 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий судця, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає:
1)перелік майна, на яке накладено арешт;
2)підстави застосування арешту майна;
3)перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення;
4)заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно;
5)порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.
Однак, перелік майна, зазначений в Ухвалі без точного найменування, кількості, міри, ваги та інших відмінних індивідуалізуючих ознак; Ухвала не містить порядок її виконання та не зазначений спосіб інформування заінтересованих осіб.
Відповідно до ч. З ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У відповідності зі ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
З тексту оскаржуваної Ухвали встановлено, що 25.09.2018 року вилучений в ході огляду автомобіль марки «ЗИЛ-ММЗ 554», д.н.з. НОМЕР_1 , разом з чорним вугіллям що знаходилося в кузові - визнано речовими доказами у кримінальному провадженні. Згідно копії витягу з ЄРДР про реєстрацію кримінального провадження № 0001755, встановлено, що дане провадження було зареєстроване за фактом ніби - то викрадення чорного вугілля. Однак не зазначено у кого саме було викрадене вказане вугілля, хто є потерпілим від вказаного злочину, які збитки (як необхідний елемент складу злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України) спричинені потерпілому. До теперішнього часу, вказані питання слідством не з`ясовані. Крім того, взагалі не зрозуміло, яке відношення має автомобіль ОСОБА_3 до факту викрадення вугілля. З метою встановлення вказаних обставин, слідчим не проведено жодної слідчої дії.
Однак, стороною захисту, з цією метою заявлене клопотання про допит свідків, які прямо вказують на відсутність будь-яких протиправних дій з боку ОСОБА_3 .
Згідно ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий судця, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Всупереч зазначеній нормі закону, слідчий суддя при розгляді клопотання про арешт майна, взагалі не зазначив про наявність негативних наслідків накладання арешту на майно ОСОБА_3 та не дослідив безпосередньо можливість настання таких наслідків для особи.
Відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, ОСОБА_3 здійснює підприємницьку діяльність - займається вантажними перевезеннями на своєму власному автомобілі «ЗИЛ». Позбавлення ОСОБА_3 транспортного засобу ухвалою суду, призвело до втрати можливості останнім здійснювати підприємницьку діяльність з метою матеріального забезпечення себе та членів своєї родини. Тобто, слідчий суддя у оскаржуваній ухвалі міг би вирішити питання , щодо накладення арешту шляхом заборони відчуження автомобілю, який належить ОСОБА_3 , не позбавляючи його родину засобів існування.
До того ж органи досудового розслідування, не провели жодної нової слідчої дії, не встановили потерпілого, вугілля придбано у фізичної особи в м. Синельникове.
На підтвердження заявленої обставини просили допитати свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .
У судовому засіданні представники ОСОБА_3 , та третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт підтримали клопотання, та просили суд скасувати арешт майна.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що автомобіль є орудієм злочину та речовим доказом, тому він заперечує проти задоволення клопотання заявника.

Слідчий ОСОБА_7 не з`явився до суду, хоча був повідомлений про судове засідання.

Вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку, що арешт підлягає скасуванню частково, щодо автомобиля марки «ЗИЛ ММЗ 554» державний номер НОМЕР_1 .
Згідно п. 2 ч.1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти

своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності

інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених

законом і загальними принципами міжнародного права.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Право власності володільця майна, гарантується ЦК України, Конституцією України, ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини.
У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування та розпорядження майном власнику.
Допитані при судовому розгляді клопотання свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , суду показали, що вугілля було придбано в АДРЕСА_1 у фізичної особи ОСОБА_10 .
Враховуючи те, що на цей час відсутні правові підстави для утримання під арештом речового доказу автомобіля марки «ЗИЛ ММЗ 554» державний номер НОМЕР_1 , керуючись ст.ст. 170-175 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника третьої особи ОСОБА_3 , захисника - ОСОБА_4 , щодо скасування арешту на автомобіль марки «ЗИЛ ММЗ 554» державний номер НОМЕР_1 , - задовольнити.

Скасувати арешт майна , щодо автомобіля марки «ЗИЛ ММЗ 554» державний номер НОМЕР_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1