Справа №:755/1875/19
Провадження №: 1-кп/755/596/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ "06" березня 2019 р.
Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши в підготовчому судовому засіданні обвинувальний відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР № 0000012 відносно ОСОБА_5 , обвинуваченої за ч. 1 ст.366 КК України.

Прокурор просила призначити обвинувальний акт до судового розгляду, зазначивши, що слідчим та прокурором при складанні обвинувального акту дотримані вимоги закону.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, зазначивши що він не відповідає вимогам КПК України, оскільки не містить конкретного формулювання обвинувачення. Такі дії з боку органів досудового розслідування вказують на грубе порушення законних прав та інтересів ОСОБА_5 .

Крім того зазначив, що реєстр матеріалів досудового розслідування не містить даних про проведену експертизу №19/13-2/288-СЕ/17 від 19 жовтня 2017 року, про яку зазначено в самому обвинувальному акті.

Обвинувачена ОСОБА_5 заперечувала проти призначення обвинувального акту до судового розгляду, одночасно підтримала клопотання захисника та просила його задовольнити.

Вислухавши думку учасників судового розгляду та дослідивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до наступного:

відповідно до ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.

Обвинувальний акт повинен містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

До обвинувального акта додається: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування; розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

При вивченні обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування було встановлено ряд суперечностей.

В обвинувальному вказано, що ОСОБА_5 інкримінується складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, однак при цьому обвинувачення не конкретизовано стосовно обвинуваченої. Вище зазначений обвинувальний акт не містить виклад всіх обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, зазначення всіх обставин, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення а також кваліфікацію кримінального правопорушення інкримінованого обвинуваченій.

Викладене в обвинувальному акті щодо ОСОБА_5 формулювання обвинувачення за своєю суттю є заздалегідь незрозумілим, що є прямим порушенням права на захист обвинуваченої, оскільки остання у будь-якому разі повинна бути чітко обізнана про характер висунутого щодо неї обвинувачення та обрати власну правову позицію захисту.

Крім того, обвинувальний акт містить відомості про вчинення інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення групою осіб без попередньої змови спільно з ОСОБА_6 .

В п.п. 81,82 реєстру матеріалів досудового розслідування зазначено, що 22.06.2018 року та 25.06.2018 року було допитано в якості підозрюваного ОСОБА_6 .

Обвинувальний акт складений 01.02.2019 року не містить ніяких відомостей про наявність у кримінальному провадженні ще одного підозрюваного ОСОБА_6 .

Всупереч вимогам КПК України, як вбачається з даних, які містяться в реєстрі матеріалів досудового розслідування, то в них не відображено даних про проведену експертизу №19/13-2/288-СЕ/17 від 19 жовтня 2017 року, про яку зазначено в самому обвинувальному акті.

Обвинувальний акт має містити відомості і щодо фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

З порівняння розділів обвинувального акта «Фактичні обставини кримінального правопорушення» та «Формулювання обвинувачення» вбачається, що ці розділи містять ідентичну інформацію.
Європейський суд з прав людини у справі "Абрамян проти Росії" від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту "а" п. З ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню "обвинувачення" особі, стосовно якої порушено кримінальну справу Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі "Камасінскі проти Австрії" № 9783/82, п. 79). Крім того. Суд констатував, що положення підпункту "а" п. З ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляд (рішення від 25.03.1999 у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції", п.52)

Таке ж положення випливає з ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист людини та основоположних свобод від 04.11.1950 р., ратифікованої ВРУ 17.07.1997 р., згідно з якою кожний хто обвинувачується у кримінальному правопорушенні має право бути негайно і детально повідомлений зрозумілою для нього мовою про характер та причини обвинувачення проти нього. У разі пред`явлення не конкретного обвинувачення, що є порушенням права на захист, справа підлягає поверненню на додаткове розслідування на підставі існуючого закону.

Рішення Європейського суду з прав людини вказує на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі стосовно якої порушено кримінальне провадження, зокрема, в п. 51 рішення від 26.06.2008 року у справі «Ващенко проти України» зазначено, що поняття обвинувачення для цілей п. 1 ст. 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється карного і попереджувального характеру.

Наведений перелік Рішень Європейського суду з прав людини щодо порушення презумпції невинуватості з боку правоохоронних органів не є вичерпним і свідчить про те, що дотримання презумпції невинуватості є вкрай важливим і недотримання якої є наслідком порушення п.2 ст.6 Конвенції Ради Європи «Про захист прав людини і основоположних свобод» від 04.11.1950 року, ст. 62 Конституції України та ст.17 КПК України.

Порушення норм п.5, ч.2 ст.291 КПК України є неприпустимим, а розгляд кримінального провадження з подібними порушеннями КПК України судом першої інстанції з винесенням вироку тягне за собою скасування такого вироку та направлення справи на новий судовий розгляд.

При цьому, суд враховує і те, що ст. 338 КПК України передбачена можливість зміни обвинувачення в суді, однак це є правом прокурора, а не обов`язком, при цьому, відповідно до положень ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень, передбачених КПК України.

Виявлені судом вищезазначені порушення кримінального процесуального кодексу перешкоджають призначенню кримінального провадження до судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 29, 291, 314, 315 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості відносно якого внесені до ЄРДР № 0000012 відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України - повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя