Ухвала
Іменем України
06 листопада 2018 року
м. Київ
справа № 701/1003/17-к
провадження № 51-9607ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Маньківського районного суду Черкаської області від 01 березня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 07 серпня 2018 року щодо нього,
встановив:
Зі змісту касаційної скарги засудженого убачається, що він не погоджується з вказаними судовими рішеннями.
Виходячи з положень ст. 429 КПК України касаційна скарга має відповідати вимогам, визначеним ст. 427 цього Кодексу, відповідно до яких у касаційній скарзі зазначаються: найменування суду касаційної інстанції; прізвище, ім`я, по батькові (найменування), поштова адреса особи, яка подає касаційну скаргу, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо такі є; судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції; перелік матеріалів, які додаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Однак, касаційна скарга засудженого не відповідає наведеним вимогам процесуального закону.
Так, засуджений у касаційній скарзі, посилається, у тому числі, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Крім того, вимоги засудженого до касаційного суду є суперечливими та не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК України, якою визначені повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Зокрема, засуджений ставить вимогу про скасування оскаржуваних вироку та ухвали, і разом з тим вказує на необхідність залишення оскаржуваного вироку без зміни, чим допустив суперечності. При цьому засуджений не зазначає у прохальній частині касаційної скарги, яке рішення суд касаційної інстанції має постановити після скасування оскаржуваних судових рішень з урахуванням положень ст. 436 КПК України.
Крім того, як убачається з матеріалів провадження за касаційною скаргою, вона підписана, у тому числі, ОСОБА_5 , однак жодних документів на підтвердження його повноважень на подачу зазначеної скарги до суду касаційної інстанції в інтересах засудженого ОСОБА_4 до неї не додано.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху.

Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд

постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Маньківського районного суду Черкаської області від 01 березня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 07 серпня 2018 року щодо нього залишити без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_6