Справа № 456/660/19
Провадження № 1-кс/456/389/2019
УХВАЛА

слідчого судді

27 лютого 2019 року місто Стрий

Слідчий суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого ОСОБА_3 , про арешт майна в кримінальному провадженні,

встановив:

В обґрунтування клопотання слідчий покликається на те, що в Стрийський ВП ГУ НП у Львівській області надійшла заява від ОСОБА_4 , про те, що просить провести перевірку по встановленому законодавством порядку видачі свідоцтва про права власності, щодо будівлі церкви в АДРЕСА_1 . 18 лютого 2019 року інформація про подію зареєстрована в ЖЄО Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області за №1802, 18 лютого 2019 року відповідні відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000214 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. В ході досудового розслідування встановлено, що у 18.07.2002 року було видано свідоцтво серії НОМЕР_1 Стрийським державним комунальним міжрайонним бюро технічної інвентаризації, на будівлю церкви в АДРЕСА_1 , на підставі рішення виконкому Лисовицької сільської ради Стрийського району Львівської області № 3 від 27.06.2002 року, яке було скасовано 4 сесією 4 демократичного скликання Лисовицької сільської ради Стрийського району Львівської області №40 від 05.12.2002 року. Після чого, 26.02.2003 року листом №46 було повідомлено до Стрийського державного комунального міжрайонного бюро технічної інвентаризації про скасування рішення виконкому. На що була надана відповідь № 161 від 05.03.2003 року, що настоятеля цієї церкви письмово повідомлено про повернення виданого церкві в липні 2002 року свідоцтва про права власності у сільвиконком або у бюро інвентаризації. Відповідно до листа №172 від 13.03.2003 року Львівської обласної державної адміністрації відділу у справах релігії, де вказано, що храм був переданий громаді УПЦ с. Баня Лисовицька у власність безоплатно. В 2017 році було повідомлення зі Стрийського державного комунального міжрайонного бюро технічної інвентаризації про те, що відомості про анулювання свідоцтва про право власності серія №010835 від 18.07.2002 року згідно матеріалів технічної інвентаризації Стрийського МБТІ відсутні. Враховуючи те, що є достатні підстави вважати, що інвентаризаційна справа №905 на будівлю церкви за адресою: вул. Курортна, 17, с. Баня Лисовицька, Стрийського району, Львівської області, користувачем якої являється Релігійна Громада УПЦ «Покрови Божої Матері» - є доказами злочину, про що слідчим ОСОБА_3 , винесена постанова про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів, виникла необхідність накласти арешт на вказане майно для запобігання можливості його приховування, пошкодження, зникнення, втрати, знищення, використання, відчуження, а також його збереження.

На час розгляду клопотання до суду слідчий ОСОБА_3 , та прокурор ОСОБА_5 , не з`явились, однак при поданні клопотання вказали, щоб слухання справи проводити за їхньої відсутності та просили клопотання задоволити.

Враховуючи вимоги ч.1 ст. 107 КПК України та зважаючи на відсутність клопотань від учасників процесуальної дії про застосування технічних засобів фіксування, тому фіксування розгляду поданого клопотання за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши доводи, наведені в клопотанні та додані до нього матеріали, суд доходить такого висновку.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, 18.02.2018 року до ЄРДР внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Згідно з положеннями частини 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до пункту 1 частини 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з вимогами частини 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За змістом частини 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З аналізу клопотання та долучених до нього матеріалів вбачається, що за результатами виконання ухвали слідчого судді Стрийського міського міськрайонного суду Львівської області від 22.02.2019р., 25.02.2019р., було вилучено інвентаризаційну справу №905 на 45 аркушах в паперовому вигляді, яку визнано речовими доказами.

З системного аналізу статей 98 та 170 КПК України вбачається, що арешт може бути накладено виключно на майно, щодо якого особа наділена правом на відчуження, розпорядження та/або користування.

Суд враховує те, що слідчим належним чином обґрунтована правова підстава для арешту майна, дане майно може бути використане як доказ у кримінальному провадженні, матеріали клопотання свідчать про наявну обґрунтовану підозру у вчиненні суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

З огляду на викладене та зважаючи на те, що арешт зазначеного в клопотанні майна є необхідним для досягнення його завдання та мети застосування, а саме: запобігання можливості приховування, пошкодження, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна, а також збереження цього майна, яке, у визначеному законом порядку, визнано речовими доказами, тому суд доходить переконання, що клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 98, 170, 172, 173, 372 КПК України слідчий суддя,

постановив:

Клопотання слідчого Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР 18.02.2018р. за №0000214 задоволити.

Накласти арешт на: інвентаризаційну справу №905, щодо будівлі церкви за адресою: АДРЕСА_1 , користувачем якої являється Релігійна Громада УПЦ «Покрови Божої Матері».

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню визначеною в ст.175 КПК України стороною кримінального провадження.

Копію ухвали вручити слідчому та особі, щодо майна якої вирішено питання про арешт.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Слідчий суддя ОСОБА_1