Комінтернівський районний суд м. Харкова
Номер провадження №1-кп/641/269/2019 Справа №641/7940/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2019 року Комінтернівський районного суду м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінального провадження, відомості про кримінальне правопорушення к якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002178 від 26.09.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду знаходиться кримінальне провадження, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002178 від 26.09.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

На обговорення судом в порядку ч. 3 ст. 331 КПК України поставлено питання щодо доцільності продовження строку запобіжного у виді тримання під вартою обвинуваченому.

Прокурор в судовому засіданні вважала необхідним продовжити строк запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , зазначила, що на даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були встановлені при застосуванні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою - не змінились, зокрема, останній може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не має офіційного місця роботи, а, отже, заробітку, крім того, обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки не має стійких соціальних зв`язків, постійної реєстрації та місця проживання. Крім того, прокурор зазначила, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, який він скоїв, перебуваючи на випробувальному терміні, за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.08.2017 року. Таким чином, прокурор вважала, що поведінка ОСОБА_4 свідчить про невиконання ним обов`язків, що покладені на обвинуваченого, про неможливість запобігання цим ризикам, відповідно до сит. 177 КПК України та про неможливість застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_3 та обвинувачений заперечували проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважали можливим застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Захисник обвинуваченого вказала, що її підзахисний проживає разом з матір`ю, яка хворіє на псоріаз та глухість на одне вухо, проте, зазначила, що докази даних фактів - відсутні. Також обвинувачений зазначив, що мав травму голови, в результаті якої на даний час у нього постійно змінюється тиск. Крім того, вказали щодо відсутності доказів на підтвердження ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Крім того, не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, оглянувши матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

Так, судом встановлено, що до обвинуваченому ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.10.2018 р. застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який в подальшому продовжувався у зв`язку із існуванням ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При вирішенні питання щодо доцільності продовження строку запобіжного заходу, суд враховує, що згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 даної статті.

З правового аналізу вказаних положень кримінально-процесуального законодавства, вбачається, що закон не вимагає доказування того, що особа, якщо їй не буде обрано запобіжний захід, ухилятиметься від суду чи від виконання процесуальних рішень. В законі йдеться про наявність ризиків, які дають підстави вважати, що ця особа може порушити процесуальні обов`язки чи проявити неправильну процесуальну поведінку, тобто йдеться про обґрунтовану підозру в цьому.

Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення (злочину), свідчать про підвищену суспільну небезпеку. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Таким чином, враховуючи, що обвинувачений до застосування запобіжного заходу не мав тісних соціальних зв`язків, не має місця реєстрації та постійного місця проживання, не працевлаштований, вчинив новий злочин під час іспитового строку за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкові, на даний час не відпали ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були встановлені під час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тому, суд вважає за доцільне продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій строком на 60 днів.

Заперечення, на які посилаються обвинувачений та його захисник, суд оцінює критично з підстав, наведений в ухвалі суду при розв`язанні питання щодо доцільності продовження строку запобіжного заходу.

Крім того, в судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_4 зазначено, що він мав травму голови, в результаті якої на даний час у нього постійно змінюється тиск, тому, враховуючи, що ухвалу суду від 06.12.2018 року не виконано, виходячи з конституційного принципу визнання охорони здоров`я пріоритетним напрямом діяльності суспільства і держави, а також дотримання прав і свобод людини і громадянина в сфері охорони здоров`я та забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій, з метою захисту прав обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне, згідно Наказу від 15.08.2014 № 1348/5/572 МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ УКРАЇНИ,

МІНІСТЕРСТВА ОХОРОНИ ЗДОРОВ`Я УКРАЇНИ «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі», спільного Наказу Мінюсту України, Міністерства Охорони Здоров`я України, «Про затвердження Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту» 10.02.2012 № 239/5/104, суд дійшов висновку про повторне зобов`язання начальника медичної частини Харківської УВП (№27) надати в строк, встановлений судом, висновок щодо наявності/відсутності потреби в госпіталізації та направленні на стаціонарне лікування до лікарняного закладу відділу (сектору) охорони здоров`я територіального органу ДПтС України, якому підпорядкована Харківська УВП (№27) обвинуваченого ОСОБА_4 , в зв`язку з наявністю зазначеної обвинуваченим в судовому засіданні хворобою, й, у випадку встановлення наявності підстав вчинити відповідні дії, передбачені розділом 3 Наказу від 15.08.2014 № 1348/5/572 МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ УКРАЇНИ, МІНІСТЕРСТВА ОХОРОНИ ЗДОРОВ`Я УКРАЇНИ «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі», та розділом 2 спільного Наказу Мінюсту України, Міністерства Охорони Здоров`я України, «Про затвердження Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту» 10.02.2012 № 239/5/104.

Керуючись ст.ст. 177,197, 199, 314- 316, 376, 383,384, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 27).

Строк дії ухвали до 20 березня 2019 року.

Ухвала щодо продовження строку тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повторно зобов`язати начальника медичної частини Харківської УВП (№27) надати в строк до 13.02.2019 року до Комінтернівського районного суду м. Харкова, висновок щодо наявності/відсутності потреби в госпіталізації та направленні на стаціонарне лікування до лікарняного закладу відділу (сектору) охорони здоров`я територіального органу ДПтС України, якому підпорядкована Харківська УВП (№27) обвинуваченого ОСОБА_4 , в зв`язку з наявністю зазначеної обвинуваченим в судовому засіданні хвороби, й, у випадку встановлення наявності підстав вчинити відповідні дії, передбачені розділом 3 Наказу від 15.08.2014 № 1348/5/572 МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ УКРАЇНИ, МІНІСТЕРСТВА ОХОРОНИ ЗДОРОВ`Я УКРАЇНИ «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі», та розділом 2 спільного Наказу Мінюсту України, Міністерства Охорони Здоров`я України, «Про затвердження Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту» 10.02.2012 № 239/5/104.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя- ОСОБА_1