Справа № 168/439/18
Провадження № 1-кп/159/303/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000101 від 05.04.2018 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дубечне, Старовижівського району Волинської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-19.10.2005 Старовижівським районним судом Волинської області за ч. 1 ст. 162 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік;

-17.07.2006 Старовижівським районним судом Волинської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 71, 72 КК України до даного покарання частково приєднано покарання по вироку Старовижівського районного суду Волинської області від 19.10.2005 та остаточно призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі;

-22.12.2009 Старовижівським районним судом Волинської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до даного покарання частково приєднано покарання по вироку Старовижівського районного суду Волинської області від 17.07.2006 та остаточно призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі;

-29.09.2014 Старовижівським районним судом Волинської області за ч. 1 ст. 122 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі;

-07.12.2017 Старовижівським районним судом Волинської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , будучи засудженим 07.12.2017 Старовижівським районним судом Волинської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на шлях виправлення не став та повторно вчинив кримінальні правопорушення.

Так, ОСОБА_4 в період часу з 18 год. 00 хв. по 06 год. 30 хв. 01.04.2018, перебуваючи в с. Дубечне, Старовижівського району Волинської області пішов до господарства ОСОБА_6 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 та підійшовши до вхідних дверей господарського приміщення, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає та скориставшись відсутністю господаря, умисно, з корисливих мотивів, з метою наживи, шляхом знімання навісного замка вхідних дверей, який не був замкнений, таємно проник в середину господарського приміщення, де умисно із корисливих мотивів, повторно, таємно викрав бувші у використанні чоловічі резинові чоботи, бувші у користуванні, чоловічі зимові калоші та пластмасову ємкість з розчинником «Уайт Спірит-Д Master», масою нетто 495 гр. вартістю 50 гривень, які через двері виніс на вулицю і в подальшому переніс до себе додому та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим потерпілому ОСОБА_6 спричинив матеріальних збитків на загальну суму 272 гривні.

Крім того, ОСОБА_4 , 02.04.2018, близько 13 год. 00 хв., перебуваючи в кімнаті житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_5 , в присутності потерпілого, який в цей час спав, попросив знайомого ОСОБА_7 , якому повідомив, що придбав килим, допомогти перенести килим до його додому. Пройшовши в зал житлового будинку ОСОБА_4 , разом з ОСОБА_7 , який не усвідомлював, що вчиняє крадіжку, таємно від інших осіб, з корисливих мотивів, повторно вчинив крадіжку килиму, якого винесли з житлового будинку на вулицю. Після цього ОСОБА_4 , відніс килим до свої будинку, що в АДРЕСА_1 , тим самим розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 , матеріальної шкоди на загальну суму 916,67 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав в повному обсязі та суду показав, що дійсно весною 2018 року, в вечірню пору, зняв навісний замок з підсобного приміщення, яке належить ОСОБА_6 та розташоване по АДРЕСА_1 , проник в середину даного приміщення та викрав гумові чоботи, калоші та банку з розчинником. Дані предмети він відніс до себе до дому. Калоші спалив, а чоботи і розчинник залишив в своєму будинку. В подальшому ці речі були вилучені працівниками поліції. Через декілька днів, в денну пору доби, він знаходився в будинку, де проживає ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_3 , що власник будинку спить, він викрав з будинку килим. Для цього він попросив свого знайомого ОСОБА_7 допомогти занести килим до свого будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Розкаюється у вчиненому.

Потерпілий ОСОБА_5 суду показав, що раніше був знайомий з обвинуваченим ОСОБА_4 , який до нього часто приходив та вони разом розпивали спиртні напої. Коли приходив ОСОБА_4 він не пам`ятає, тому що перебував в стані алкогольного сп`яніння та спав. До нього приїхали працівники поліції та запитали чи не зникали його речі, після чого він виявив відсутність килима в одній із кімнат. Працівники поліції повідомили що килим викрав ОСОБА_4 та відніс до себе до дому. Претензій до обвинуваченого не має.

Отримавши показання обвинуваченого, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений не оспорює всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_4 положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечують проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.

Обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено, що він позбавлений права оспорювати обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно та поєднаному з проникненням у інше приміщення, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно з вимогами ст. 65 КК України,суд враховує суспільну небезпеку вчинених ним кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченого, а також вимоги ч.2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого суд не вбачає.

За обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття у скоєному, активне сприяння у розкритті злочину.

З урахуванням обставин справи, ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_4 покарання необхідного і достатнього для його виправлення і попередження нових злочинів у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкції ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України.
Вироком Старовижівського районного суду Волинської області від 07.12.2017 ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. Вирок суду набув законної сили 16.05.2018.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до абз.1 п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 № 7, за сукупністю вироків (ст. 71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

Враховуючи, що злочин ОСОБА_4 вчинив після постановлення вироку, але до відбування покарання вчинив нові злочини, тому при призначенні покарання за даним вироком необхідно частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком Старовижівського районного суду Волинської області від 07.12.2017, згідно з вимогами ст. 71 КК України.

На думку суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.
В порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Запобіжний захід в рамках даного кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувався.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати у справі у справі у відповідності до ст. 124 КПК України за проведення експертиз слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 .

Керуючись ст. ст. 349, 368 , 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.185 КК України та ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання:

-за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

-за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю скоєних злочинів, шляхом поглинання менш суворого покаранням більш суворим та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Старовижівського районного суду Волинської області від 07.12.2017 та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків у виді 4 (чотирьох) років 3 місяців позбавлення волі.

Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з 25 червня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 1859 (одну тисячу вісімсот п`ятдесят дев`ять) гривень.

Речові докази:

- килим, який знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Старовижівського ВП ГУНП у Волинській області, - повернути потерпілому ОСОБА_5

- одну пару чоловічих резинових чобіт та пластмасову ємкість з розчинником, які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Старовижівського ВП ГУНП у Волинській області, - повернути потерпілому ОСОБА_6 .

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в цей же строк з дня отримання копії даного вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий:ОСОБА_1