КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/938/2018 Суддя у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 314 КПК України Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні № 0005987 - прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 вересня 2018 року, щодо обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України,

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Завадівка Володарського району Київської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Біла Церква Київської області, проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 вересня 2018 року з підготовчого судового засідання обвинувальний акт стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за № 0005987 від 02 грудня 2016 року, повернуто прокурору Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що в обвинувальному акті не вказано дату його складення слідчим, отже обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, що є підставою згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України для його повернення прокурору.

Інші недоліки, про які зазначив під час підготовчого судового засідання захисник, посилаючись на невідповідність обвинувального акта вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, суд першої інстанції не визнав підставами для повернення обвинувального акта прокурору.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 вересня 2018 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

За доводами апеляційної скарги прокурор вважає, що вказаний судом першої інстанції недолік обвинувального акта, а саме відсутність даних щодо числа від повної дати його складення слідчим, є малозначним, не перешкоджає призначенню судового розгляду та не порушує прав учасників провадження, отже не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що прокурором при затвердженні обвинувального акта зазначено відповідну дату - 06 лютого 2018 року, а підписання слідчим та затвердження прокурором обвинувального акта відбулося саме 06 лютого 2018 року в присутності обвинувачених і захисників.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 просить змінити ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 вересня 2018 року та включити до її мотивувальної частини, як підстави повернення обвинувального акта прокурору, невідповідність акта у кримінальному провадженні № 0005987 вимогам пунктів 1, 2, 5, 7 ч. 2 ст. 291 КПК України.

За доводами апеляційної скарги захисник вважає, що суд першої інстанції не дав правової оцінки усьому змісту обвинувального акта та, повертаючи його прокурору, безпідставно не вказав у судовому рішенні на недоліки обвинувального акта, пов`язані з невиконанням прокурором та слідчим вимог пунктів 5, 1, 7 ч. 2 ст. 291 КПК України, а саме щодо: відсутності в обвинувальному акті чіткого формулювання обвинувачення, в якому були б визначені конкретні дії кожного обвинуваченого; невідповідності інформації щодо початку досудового розслідування, з огляду на зміст витягу з ЄРДР по кримінальному провадженню № 0005987; відсутні відомостей щодо розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. До того ж в обвинувальному акті неправильно вказана дата народження ОСОБА_10 .

Окрім того, апелянт посилається на порушення права на захист, яке обґрунтовує тим, що після відкриття матеріалів досудового розслідування стороні захисту фактично не надано доступу до документів, пов`язаних із проведенням негласних слідчих (розшукових) дій, бо позбавлено можливості робити їх копії, що є порушенням вимог ст. 290 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, пояснення прокурора, який, заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до глави 24 КПК України однією із форм закінчення досудового розслідування є звернення прокурора до суду з обвинувальним актом.

Обвинувальний акт, як це передбачено ч. 3 ст. 291 КПК України, складається і підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Імперативно встановлені вимоги до відомостей, які обвинувальний акт повинен містити, передбачені пунктами 1-9 ч. 2 ст. 291 цього Кодексу, а саме:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

71) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

У разі встановлення невідповідності обвинувального акта цим вимогам суд у підготовчому судовому засіданні відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України повертає його прокурору.

На переконання колегії суддів, повертаючи прокурору обвинувальний акт щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_9 для усунення недоліків, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про невідповідність цього процесуального документа вимогам ст. 291 КПК України, оскільки в порушення положень пункту 9 ч. 2 ст. 291 КПК України дата його складення слідчим, зокрема число вказаного місяця відповідного року, в обвинувальному акті не зазначена, що не може вважатися суто технічною помилкою, як на це посилається в апеляційній скарзі прокурор.

В той же час невідповідність обвинувального акта вимогам п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України є законною підставою для його повернення прокурору, а доводи апеляційної скарги прокурора про протилежне не заслуговують на увагу.

Що стосується доводів та апеляційного прохання захисника, то колегія суддів також визнає їх необґрунтованими, виходячи із наступного.

Так, найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, які зазначені в обвинувальному акті стосовно ОСОБА_10 і ОСОБА_9 , жодним чином не суперечать відомостям витягу з кримінального провадження № 0005987.

Зі змісту обвинувального акта вбачається, що в ньому на виконання п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, зазначена правова кваліфікація правопорушення з посиланням на положення закону і частини статті Закону про кримінальну відповідальність, а також наведене окремо щодо кожного обвинуваченого формулювання обвинувачення, тобто викладена позиція сторони обвинувачення в такому виді, як це вважає за правильне прокурор.

Враховуючи, що згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України на стадії підготовчого судового засідання суд має встановити, чи відповідає по формі обвинувальний акт вимогам ст. 291 КПК України та чи не містить він положення, що суперечать одне одному, а обставини, викладені в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення, тобто суть обвинувального акта є предметом розгляду в судовому засіданні кримінального провадження по суті, колегія суддів визнає безпідставними твердження захисника щодо неконкретності обвинувачення та у зв`язку з чим невідповідності обвинувального акта вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

З огляду на те, що за змістом обвинувального акта кримінальним правопорушенням, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , будь-кому матеріальна шкода не завдана, відповідно її розмір не визначався, а тому і відсутнє посилання в обвинувальному акті на розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, що не є в даному випадку недотриманням вимог п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Таким чином, доводи захисника про невідповідність обвинувального акта вимогам пунктів 1, 5 та 7 ч. 2 ст. 291 КПК України не заслуговують на увагу, а відтак і відсутні підстави для зміни мотивувальної частини ухвали суду першої інстанції, як про це просить в апеляційній скарзі захисник.

Щодо анкетних даних обвинуваченого ОСОБА_10 , а саме дати його народження, то така помилка може бути виправлена слідчим, прокурором під час виконання судового рішення, яким повернуто прокурору обвинувальний акт, а вказані захисником порушення кримінального процесуального закону, які не стосуються безпосередньо змісту обвинувального акта та виконання інших вимог, передбачених ст. 291 КПК України, не є самостійною підставою для повернення прокурору цього процесуального документа та за певних обставин, у тому числі і за наявності відповідної скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді, як це передбачено ч. 2 ст. 303 КПК України.

Враховуючи, що істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час прийняття судом першої інстанції 10 вересня 2018 року рішення про повернення обвинувального акта стосовно ОСОБА_10 і ОСОБА_9 прокурору, які б були підставами для його скасування або зміни, колегією суддів не встановлено, відсутні й підстави для задоволення апеляційних скарг прокурора та захисника.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 вересня 2018 року, якою обвинувальний акт стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005987 від 02 грудня 2016 року, повернуто прокурору Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області - без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ________________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4