В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого- ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді обвинувальний акт у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001377 від 14.09.2017 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с.Пастілки,Перечинського району, Закарпатської області, одруженого, на утриманні малолітній син, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 та постійно проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 29.01.2003 року Перечинським районним судом Закарпатської області за ст.187 ч.1 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. ст. 75, 76 п.п.3 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки;

Згідно довідки №02110 ОСОБА_4 відбував покарання в місцях позбавлення волі за даний злочин з 13.06.2005 р. по 12.06.2009 року і був звільнений на підставі відбуття терміну покарання.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України ,-

ВСТАНОВИВ:
08 серпня 2017 року близько 17 години ОСОБА_4 таємно, з корисливих мотивів, діючи з прямим умислом усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою заволодіння чужим майном, перебуваючи на території дворогосподарства за адресою : АДРЕСА_3 та маючи вільний доступ, зайшов до гаражного приміщення, звідки таємно викрав двосторонній насос марки « Sigma» модель «50- SZO-224-45» бувший у використанні тривалий період, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 15 531 грн.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю. По суті фактичних обставин справи пояснив, що протягом кількох місяців працював у ОСОБА_5 та допомагав по господарству. Проживав у вагончику неподалік від будинку ОСОБА_5 у АДРЕСА_3 . Влітку 2017 року точної дати не пам`ятає за спливом часу , біля 17 год. він викрав та виніс з гаража ОСОБА_5 двосторонній насос марки « Sigma» модель «50- SZO-224-45», який вивіз та продав особам циганської народності, за що отримав суму близько 300 грн.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 вказала на те, що ОСОБА_4 разом з своїм дядьком допомагали її чоловікові по господарству та оскільки не мали де жити, тимчасово проживали у вагончику поряд з їхнім будинком в АДРЕСА_3 . У 2017 році влітку, вдень, перебуваючи у своєму будинку на другому поверсі, потерпіла почула гуркіт надворі та коли виглянула то побачила, що поряд з будинком стояв мікроавтобус, у який ОСОБА_4 грузив з гаража будинку їх речі а саме: батареї , насос та інше майно. Після зазначених подій вона викликала поліцію та написала відповідну заяву до правоохоронних органів.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, обвинувачений, потерпіла не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, потерпіла правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілу та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка) доведена.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 Кримінального кодексу України

Відповідно до примітки 1. ст.185 КК України , у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.
Однак, відповідно до вимог ч. 4 ст. 32 КК України повторність відсутня, якщо за раніше вчинений злочин особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом, або якщо судимість за цей злочин було погашено або знято.Згідно довідки №02110 ОСОБА_4 відбував покарання в місцях позбавлення волі за тяжкий злочин ( ч. 1 ст. 187 КК України) з 13.06.2005 р. по 12.06.2009 року і був звільнений на підставі відбуття терміну покарання.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 89 КК України особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину є такими , що не мають судимості.
Таким чином, враховуючи такі дані про відбуття ОСОБА_4 покарання за попередній злочин, а також відсутність інших даних про ознаки повторності вчинення ним злочину, суд вважає за необхідне перекваліфікувати його дії за ч. 1 ст. 185 КК України.
Згідно ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, бажання ОСОБА_4 стати на шлях виправлення та його характеристику за місцем проживання, та обставини, що пом`якшують покарання.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відповідно до статті 66 КК України відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом відповідно до статті 67 КК України не встановлено .

Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України, якою встановлено, що «особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів», враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_4 суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України.

Разом з тим, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд вважає за можливе виправлення обвинуваченого без відбування ним призначеного покарання, із застосуванням до обвинуваченого положення ст.75 КК України та звільненням обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з встановленням обов`язків згідно ст.76 КК України.

ОСОБА_4 таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст.124 КПК України.

У відповідності до ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 395 грн. 48 коп..

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання: за ч.1 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_4 , звільнити від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину та покласти на нього відповідно до ст.76 КК України такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати по справі в розмірі 395,48 гривень за проведення судових експертиз .

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1