У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 про накладення арешту на майно по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0011700 від 02.09.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 388 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
19.12.2018 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0011700 від 02.09.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 388 КК України про накладення арешту на майно.

Клопотання обґрунтовано тим, що СВ Деснянського УП ГУНП в м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0011700 від 02.09.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 388 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що між ПАТ «Укрсоцбанк» () та ОСОБА_4 (ІНН НОМЕР_1 ) укладено договір кредиту № 24-12/178 від 27.07.2007 року.

В якості забезпечення повного та своєчасного виконання зобов`язань за кредитним договором, між ТОВ «Акваторія» () та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено Договір іпотеки № 02-038/679 від 27.07.2007 року, відповідно до якого в іпотеку банку передано майновий комплекс: цех виробництва 75% змочующихся порошків ДДТ, літ LXI, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 84. Згідно із пунктом 2.1. статті 2 Договору іпотеки № 02-038/679 від 27.07.2007 Іпотекодавець зобов`язаний:

2.1.2. вживати всіх необхідних заходів щодо захисту предмета іпотеки від ііхань будь-яких третіх осіб;
2.1.3. не здійснювати дій, що викликають погіршення (пошкодження) предмета іпотеки, додержуватися при використанні предмету іпотеки всіх природоохоронних вимог, передбаченим чинним законодавством України;
2.1.4. письмової згоди Іпотекодержателя, що оформлюєтьсядоговором про внесення змін до цього Договору не вносити змін до ряду договорів оренди, не відчужувати предмет іпотеки, не передавати його в спільну власність (діяльність), оренду, користування, не встановлювати будь-які обтяження щодо предмету
2.1.6. не пізніше наступного дня після настання змін надавати Іпотекодержателю відомості про будь-які зміни, що відбулися чи відбудуться з предметом іпотеки, в тому числі зазіхання нашого з боку третіх осіб.

Незважаючи на вказане, приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_5 21.07.2015 року на підставі підробленого рішення Обухівського районного суду Київської області від 28.03.2011 № 2-189/, яке подане керівником ТОВ «Акваторія» ОСОБА_6 , прийнято рішення про скасування обтяжень та виключення вищевказаних записів з реєстрів.

Згідно інформації Обухівського районного суду Київської області від 03.11.2017 року, при проведенні перевірки на наявність чи відсутність в провадженні суду цивільної справи за позовом ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до ПАТ «Укрсоцбанк» про захист прав споживачів, визнання договорів недійсними за період з 2011 року по 03.11.2017 встановлено, що згідно програми документообігу КП «Д-3» вищевказаний позов до суду не надходив та не реєструвався. Заочне рішення від 28.03.2011 року по вищевказаній цивільній справі не виносилось, не виготовлялось і не підписувалось службовими особами.

Після незаконного зняття обтяжень ТОВ «Акваторія» укладено ряд правочинів з відчуження майнового комплексу (цех виробництва 75% змочующихся порошків ДДТ, літ LX1), що розташований за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 84 по часткам на користь третіх осіб.

Зокрема, між ТОВ «Акваторія» та ТОВ «Актив Бізнес-Плюс» () укладено договір купівлі-продажу 812/1000 частки нерухомого майна від 21.07.2015 року, а також між ТОВ «Акваторія» та ТОВ «ПЛП Партнере» () укладено договір купівлі-продажу 188/1000 частки нерухомого майна від 21.07.2015 року.

У подальшому вказані частки нерухомого майна перереєстровано на ТОВ «Віра-А» (ЄДПОУ 35140300) та ТОВ «Санган» (), засновником та керівником яких є ОСОБА_8 , який начебто виступав позивачем по цивільній справі підробленого рішення Обухівського районного суду Київської області від 28.03.2011 № 2-189.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 02.02.2018 у вказаному кримінальному провадженні накладено арешт із забороною відчуження на майновий комплекс - цех виробництва 75% змочующихся порошків ДДТ (літ. LXI), заг. площею 4445,7 кв.м. по АДРЕСА_1 .

Разом з тим, 19.11.2018 року невстановленими на даний час особами, на підставі попереднього договору з елементами позики від 19.11.2018 року до Реєстру обтяжень внесено запис про заборону на зазначене вище нерухоме майно в інтересах ОСОБА_9 (і.п.н. НОМЕР_2 ).

У подальшому 30.11.2018 року приватним виконавцем ОСОБА_10 , на підставі постанови про арешт боржника № 57823948 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяження та накладено арешт на зазначене нерухоме майно в інтересах ОСОБА_9 .

Окрім вказаного встановлено, що на даний час протиправно виведений з-під іпотеки майновий комплекс фактично використовується, керівником та засновником ТОВ «Санган» та ТОВ «Віра-А» ОСОБА_8 та надається у користування ряду суб`єктів господарювання, незважаючи на обмеження передбачені пунктом 2.1. статті 2 Договору іпотеки № 02-038/679 від 27.07.2007.

Наведені обставини та документи підтверджують, що незастосування заборони розпорядження та користування майном призведе до його пошкодження, псування, знищення, використання, перетворення, передачі майна.

Таким чином, в органу досудового розслідування є вагомі підстави стверджувати, що вищевказані обставини мають чітко злочинний характер, який направлений на незаконні дії ОСОБА_8 щодо іпотечного майна, тобто вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 388, ч. 4 ст. 190 КК України.

Предметом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, є майно, яке перебуває під іпотекою, а тому 04.12.2018 року майновий комплекс-цех виробництва 75% змочующихся порошків ДДТ (літ. LXI), загальною площею 4445,7 м2 (реєстраційний номер 00), що розташований за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 84, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0011700 від 02.09.2017.

Прокурор ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, у своїй заяві просить розглядати клопотання в його відсутність.

Дослідивши письмові матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арешт майна тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучено законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Частиною 1 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частиною 2 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасового вилученим майном можуть бути речі, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно із п. 2, 3 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого та може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням.

Слідчий у клопотанні довів підстави арешту майна, оскільки незастосування заборони на його використання, а також заборони розпоряджатись може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна, настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженні.

Враховуючи, що вищевказане майно відповідає критеріям, зазначеним в ст.98 КПК України, слідчий в клопотанні довів необхідність арешту вказаного майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 205 КК України, з метою збереження речових доказів та враховуючи наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про накладення арешту на майно.

На підставі викладеного, керуючись ст. 98, 131, 132, 167, 170-172, 175, 237, 309, 400 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 про накладення арешту на майно по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0011700 від 02.09.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 388 КК України - задовольнити.

Накласти арешт у вигляді заборони внесення реєстраційних змін до відомостей про право власності на нерухоме майно, а також права розпорядження та користування майновим комплексом цехом виробництва 75% змочующихся порошків ДДТ (літ LXI), загальною площею 4445, 7 кв.м. (реєстраційний номер 00), що розташований за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 84.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, але оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1