КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/494/2018 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Категорія КК: ч.2 ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого: судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши, у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 18 травня 2018 року,
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
засудженої ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ,
в с т а н о в и л а:
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18 травня 2018 року, клопотання засудженої ОСОБА_6 про застосування щодо останньої Закону України «Про амністію у 2016 році», повернуто заявнику для подання до суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.
Не погоджуючись з ухвалою суду засуджена ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 18 травня 2018 року та застосувати до неї Закон України «Про амністію у 2018 році».
Мотивуючи доводи апеляційної скарги апелянт вказує на те, що ухвала суду є необґрунтованою.
Також апелянт зазначає, що на момент прийняття ЗУ «України про амністію 2016 році», нею відбуто більше половини строку покарання, вона має двох малолітніх дітей: ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які перебувають під опікою її батька ОСОБА_11 , батьківських прав щодо дітей вона не позбавлена. Крім того під час відбуття покарання вона захворіла на тяжку хворобу туберкульоз.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення засудженої та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо поданої апеляційної скарги, та просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів судового провадження засуджена ОСОБА_6 звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з клопотанням про застосування щодо неї Закону України «Про амністію у 2016 році».
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18 травня 2018 року, клопотання засудженої ОСОБА_6 про застосування щодо неї Закону України «Про амністію у 2016 році», повернуто заявнику для подання до суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.
Ухвала обґрунтована тим, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання про вирішення питання пов`язаного з виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Як вбачається з клопотання, ОСОБА_6 засуджена вироком Дарницького районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 5-и років 6 місяців позбавлення волі. Вирок набрав законної сили. На даний час ОСОБА_6 перебуває в ДУ «Київський слідчий ізолятор», оскільки етапована із Уманської ВК № 129 для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції прийшов до висновку, що подане клопотання підлягає поверненню для звернення до суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.
Колегія суддів вважає таке рішення судузаконним та належним чином вмотивованим, виходячи з наступного.
Згідно з ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» виконання даного закону покладається на суди. Крім того, визначено, що однією з категорій осіб, до яких застосовуються положення цього закону, є засуджені, які відбувають покарання в установах виконання покарань.

У силу ст.11 Кримінально-виконавчого кодексу України (КВК) установами виконання покарань у виді позбавлення волі є виправні колонії.

Також статтею 18 КВК визначено, що слідчі ізолятори виконують функції виправних колоній стосовно засуджених, які залишені для роботи з господарського обслуговування.

Водночас, дані про те, що ОСОБА_6 залишена у слідчому ізоляторі для відбування покарання, судді як першої інстанції, так і апеляційної інстанції не надані, що дає підстави для висновку про тимчасове перебування засудженої у зазначеній установі.
Вказане також підтверджується листом заступника начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_12 /а.с. 13/, з якого вбачається, що ОСОБА_6 засуджена вироком Дарницького районного суду м. Києва від 21.08.2015 року за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 5-и років 6 місяців позбавлення волі. Вирок набрав законної сили. На даний час ОСОБА_6 перебуває в ДУ «Київський слідчий ізолятор», оскільки етапована із Уманської ВК № 129 для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, по ухвалі Дарницького районного суду від 02.04.2018 року.

Статтями 537, 539 КПК України визначені підсудність та перелік питань, що вирішуються судом під час виконання вироків, однак зазначені процесуальні норми не містять чітких положень про порядок розгляду клопотань про застосування амністії.
Отже, розгляд питання про застосування амністії має здійснюватися відповідно до спеціального закону, яким є Закон України «Про амністію у 2016 році».

Вказані правові норми у їх логічному зв`язку між собою приводять до висновку, що розгляд справ про застосування амністії до засуджених має здійснюватися тим судом, територіальна юрисдикція якого поширюється на виправну установу, де засуджений відбуває покарання.
Враховуючи зазначена, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив, що клопотання про застосування положень Закону України «Про амністію у 2016 році», має подаватися до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Разом з тим, відповідно до положень ч. 1, 6 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, вимог інших актів законодавства. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу.

Таким чином, зі змісту Закону України «Про амністію у 2016 році», враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України, вбачається, що питання застосування амністії під час виконання вироку має вирішуватися у порядку, передбаченому ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.
Крім того таке твердження у тому числі випливає з вимог п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що питання застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» враховуючи зміст положень ч. 6 ст. 9 КПК України, має вирішуватися у порядку передбаченому ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році», місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, тому доводи апеляційної скарги в частині, що ухвала суду необґрунтована, є безпідставні.
Крім того слід зазначити, що ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18 травня 2018 року, роз`яснено її право звернутися з відповідним клопотанням до суду в межах територіальної юрисдикції, якого виконується вирок.
Стосовно доводів апелянта, що на момент прийняття ЗУ «України про амністію 2016 році», нею відбуто більше половини строку покарання, та вона має двох малолітніх дітей: ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , які перебувають під опікою її батька ОСОБА_11 , батьківських прав щодо дітей вона не позбавлена та хворіє на тяжку хворобу, то вони на даній стадії розгляду не можуть бути перевірені, оскільки, останньою оскаржувалось рішення яким клопотання про застосування положень Закону України «Про амністію у 2016 році» повернуто, без його розгляду по суті.

Оскільки переконливих аргументів, які б узгоджувалися з положеннями кримінального процесуального закону, на спростування висновків суду першої інстанції в суді апеляційної інстанції засудженою та її захисником не наведено, а доводи апеляційної скарги і матеріали провадження не містять даних про порушення суддею першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, які б були підставами для скасування судового рішення, тому ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 18 травня 2018 року є законною, обґрунтованою і вмотивованою, у зв`язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419, 539 КПК України колегія суддів Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 18 травня 2018 року, якою клопотання засудженої ОСОБА_6 про застосування щодо неї Закону України «Про амністію у 2016 році», повернуто заявнику для подання до суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою - в той же строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

_____________ ____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4