Дата документу 19.03.2019 Справа № 554/1351/17
Провадження №1-кс/554/3930/2019
У Х В А Л А
іменем України

19 березня 2019 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1

розглянувши в м. Полтаві скаргу потерпілої ОСОБА_2 на постанову слідчого про відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0003017 в порядку ст.303 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

13 березня 2019 року заявник звернувся до суду із вищевказаною скаргою. Скарга мотивована тим, що 15.01.2019 року потерпіла ОСОБА_2 звернулась до слідчого ВП №2 відділу поліції ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 із клопотанням, в якому просила розширити правову кваліфікацію складу кримінального правопорушення за ст.365-2 КК України і за ч.1 ст.190 КК України і внести відомості до ЄРДР; звернутися до суду з клопотанням про вилучення у ОСОБА_4 оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_1 , а саме: свідоцтва про право власності на житло від 23.06.1994 року, договору дарування від 15.09.2001 року, оскільки не існує документа, який підтверджує припинення чи скасування державної реєстрації права власності за №5126002 та №5126015 і це є підґрунтям для подальшого шахрайства зі сторони ОСОБА_4

18 січня 2019 року слідчий своєю постановою відмовив у задоволенні вказаного клопотання із посиланням на те, що під час досудового розслідування відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.365-2 КК України і ч.1 ст.190 КК України.

Заявник вважає таке рішення слідчого безпідставним і необґрунтованим з таких підстав.

Як стверджує заявник, копію постанови отримано 22.01.2019 року. Зі скаргою до суду ОСОБА_2 звернулась 29.01.2019 року, але 28.02.2019 року скаргу було залишено без розгляду, що не перешкоджає повторному зверненню з такою скаргою до суду.

Із вказаним рішенням слідчого заявник ОСОБА_2 не погодилась, оскільки слідчий взагалі не розглянув пункт 2 її клопотання від 15.01.2019 року щодо вилучення документів у ОСОБА_4 , а тому постанову не можна вважати обґрунтованою і вмотивованою. Також, на думку заявника, слідчий не взяв до уваги наявні в матеріалах кримінального провадження докази та факти, які вказують на наявність ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.365-2 КК України та ч.1 ст.190 КК України. Так, вказувала, що 11.04.2016 року приватний нотаріус ОСОБА_5 зареєструвала за ОСОБА_4 право власності на 12/25 частини житлового будинку з господарськими будівлями на підставі рішення суду від 04.09.2014 року і видалила з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про окремий об`єкт нерухомості з окремим реєстраційним номером 01 приватизовану квартиру АДРЕСА_2 . Таким чином, ОСОБА_4 автоматично були приписані усі господарчі будівлі, які належать заявнику на праві приватної власності, та жодна із цих споруд останній не надавались і в тексті рішення суду від 04.09.2014 року про них взагалі не йдеться. На даний час ОСОБА_4 має на руках паперові правовстановлюючі документи на квартиру АДРЕСА_2 , які не скасовані і мають юридичну силу і витяг з Державного реєстру про право власності на 12/25 частину житлового будинку, що в подальшому не виключає продовження нею шахрайських дій з нерухомістю. Заявник вважає, що такі дії ОСОБА_4 спрямовані на привласнення її майна, отримання в подальшому прав на земельну ділянку і узаконення самочинно збудованого житлового будинку, в якому вона проживає. Тому, відмова слідчого у задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_2 без достатніх правових підстав, на думку останньої свідчить про його бездіяльність. На підставі викладеного, просить скаргу задовольнити.

У судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином.

Від заявника ОСОБА_2 через канцелярію суду надійшла заява про розгляд без участі, скаргу підтримала у повному обсязі та просила задовольнити.

Від слідчого надійшла до суду заява про розгляд скарги за його відсутності, у задоволенні скарги просив відмовити.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Враховуючи процесуальні строки розгляду скарги та наявність заяви від ОСОБА_2 , слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності заявника.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Положеннями ст.2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, частиною першою статті 303 КПК України визначено перелік рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Відповідно до ч.1 ст.303 КПК України під час досудового розслідування може бути оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.

Крім того, згідно з положеннями пункту 7 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому проваджені можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, рішення про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником або захисником.

Як вбачається з матеріалів скарги, у провадженні слідчого СВ ВП №2 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 знаходиться кримінальне провадження №0003017, відомості про яке внесено 30.07.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.

15.01.2019 року ОСОБА_2 подано слідчому клопотання про розширення правової кваліфікації складу кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0003017, у якому просила: 1) розширити правову кваліфікацію складу кримінального правопорушення за ст.365-2 ККУ і за ч.1 ст.190 ККУ і внести відомості до ЄРДР; 2) звернутися з клопотанням про вилучення у ОСОБА_4 оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_1 , а саме: Свідоцтво про право власності на житло від 23.06.1994 року, Договір дарування від 15.09.2001 року (а.с.6-8).

Згідно з ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді і вказана норма Кодексу кореспондується із нормою п.7 ч.1 ст.303 КПК України.

Вважаючи оскаржувану постанову слідчого незаконною, заявник звернувся до слідчого судді з вимогою про її скасування з мотивів необґрунтованості, формальності та порушення порядку розгляду відповідного клопотання.

Так, відповідно до ч.ч.1,2 ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Постановою слідчого СВ ВП №2 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 від 18.01.2019 року в задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_2 від 15.01.2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003017 від 30.07.2016 року відмовлено (а.с.9).

Виходячи зі змісту п.2 ч.5 ст.110, ч.2 ст.220 КПК України постанова слідчого про відмову в задоволенні клопотання повинна бути вмотивована та обґрунтована, з зазначенням змісту обставин, які є підставами для її прийняття, мотивів її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Вказана постанова про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_2 частково не відповідає вимогам п.2 ч.5 ст.110, ст.220 КПК України.

Так, слідчим в постанові не наведено мотивів прийняття рішення з усіх питань, поставлених у клопотанні заявника.

Відмовляючи у задоволенні вимог клопотання, слідчий в порушення п.2 ч.5 ст.110 КПК України належним чином не мотивував підстави такої відмови щодо питання про вилучення оригіналів правовстановлюючих документів на спірну квартиру, що було заявлено ОСОБА_2 . Обставини, які є підставами для прийняття постанови та мотиви її прийняття в цій частині, їх обґрунтування та посилання на відповідні норми КПК України у постанові слідчим не зазначались.

Слідчий суддя вважає необхідним зобов`язати слідчого повторно розглянути подане заявником клопотання в частині вилучення оригіналів документів з дотриманням вимог КПК України та прийняти відповідне процесуальне рішення за результатами його розгляду з поставленого питання.

Разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги скарги щодо зобов`язання слідчого розширити правову кваліфікацію складу кримінального правопорушення за ст.365-2 КК України і за ч.1 ст.190 КК України і внести відомості до ЄРДР. Так як відповідно до ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Щодо вимоги скарги про розширення правової кваліфікації складу кримінального правопорушення, то суд зазначає про таке.

На досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у нездійсненні слідчим інших процесуальних дій, тощо.

З аналізу вказаних норм КПК України слідує, що до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні у порядку, передбаченому КПК України, зокрема слідчий суддя може скасувати постанову слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання потерпілого про проведення слідчих (розшукових) дій.

Проте до повноважень слідчого судді не входить доручати органу досудового розслідування проведення слідчих (розшукових) дій.

Надання різного роду доручень слідчому, органу досудового розслідування проводити слідчі (розшукові) дії, або давати вказівки щодо їх проведення належить до компетенції прокурора, а не слідчого судді (п.4 ч.2 ст.36 КПК України).

Протилежне суперечило би принципу диспозитивності, згідно з яким слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які віднесені до його повноважень цим Кодексом (ч.3 ст.26 КПК України). Слідчий суддя, суд не вправі перебирати на себе функції інших учасників кримінального провадження, зокрема функцію процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється прокурором.

Згідно з ст.223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Отже, перекваліфікація злочину не належить до слідчих (розшукових) дій.

З огляду на викладене вище, слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість вимоги поданої скарги про розширення правової кваліфікації у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим не вбачає підстав для її задоволення.

Згідно з положеннями ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про скасування рішення слідчого, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Беручи до уваги вказані обставини, постанову слідчого від 18.01.2019 року необхідно частково скасувати, зобов`язавши слідчого повторно розглянути клопотання потерпілої ОСОБА_2 від 15.01.2019 року в частині витребування правовстановлюючих документів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу потерпілої ОСОБА_2 на постанову слідчого про відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0003017 в порядку ст.303 КПК України задовольнити частково.

Скасувати частково постанову слідчого СВ ВП №2 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 від 18.01.2019 року про відмову в задоволенні клопотання, зобов`язавши слідчого повторно розглянути клопотання потерпілої ОСОБА_2 в частині вилучення правовстановлюючих документів відповідно до змісту клопотання, що подане 15.01.2019 року, в порядку ст.220 КПК України.

У задоволенні інших вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1