ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002388 від 22.09.2018 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, одруженого, має на утриманні двох дітей, офіційно не працевлаштованого, маючого середньо-спеціальну освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України, -
ВСТАНОВИВ
Під час досудового розслідування встановлено, що 21 вересня 2018 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання, перевезення особливо небезпечного наркотичного засобу «Канабіс», без мети збуту, з метою особистого вживання, знаходячись в посадці, яка розташована біля залізничної станції «Запоріжжя 2», шляхом зриву листя з дикоростучої рослини роду «Конопель», нарвав вказаного листя загальною масою 32, 478 грам, яке шляхом перетирання руками подрібнив до стану мілких частин, яка згідно з висновку експерта № 7 - 1937 від 09 жовтня 2018 року, являється особливо небезпечним наркотичним засобом «Канабіс» загальною масою в перерахунку на суху речовину 31, 201 грам, тим самим незаконно придбав вказаний особливо небезпечний наркотичний засіб, який в подальшому помістив до двох паперових згортків, які сховав до карманів своїх джинсів, що в той момент були одягнені на ньому. Далі, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне зберігання, перевіз на громадському транспорті, а саме маршрутному таксі № 40, незаконно придбаний особливо небезпечний наркотичний засіб «Канабіс», який зберігав при собі у карманах своїх джинсів до запинки громадського транспорту «пр. Маяковського». Після чого, ОСОБА_6 доїхавши до вказаної зупинки громадського транспорту на маршрутному таксі № 40, вийшов із салону вказаного таксі, після чого направився до місця свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 , де зберігав вказаний особливо небезпечний наркотичний засіб в приміщенні своєї квартири з метою особистого вживання до моменту вилучення співробітниками поліції в ході проведення огляду місця події з 04 години 20 хвилин до 05 години 00 хвилин 22 вересня 2018 року.
«Канабіс» згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року, віднесений до категорії особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.
Дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, зберігання, перевезення наркотичного засобу без мети збуту.
Разом з обвинувальним актом надійшла угода про визнання винуватості, укладена між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 від 31.10.2018, відповідно до якої ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, сторони погодились на призначення покарання.
Угода містить посилання сторін на усвідомлення ними наслідків укладення і затвердження угоди, передбачених ст. 473 КПК України.

Судом роз`яснено наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, що передбачені ст. 476 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що він повністю згоден з підписаною угодою, розуміє наслідки укладання та невиконання угоди, угода була укладена добровільно, без будь-якого примусу, та просить суд затвердити укладену угоду.

Захисник просить суд затвердити укладену угоду, оскільки її зміст відповідає вимогам кримінального та кримінального процесуального кодексу.

Прокурор наполягає на затвердженні угоди.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Злочин вчинений обвинуваченим згідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину відповідно до ст. 66 КК України судом визнається як обставина, яка пом`якшує покарання.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до вимог ст. 67 КК України, судом не виявлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Ознайомившись із змістом угоди, перевіривши виконання вимог ст. 472 КПК України, вислухавши думку учасників кримінального провадження, переконавшись у добровільності волевиявлення сторін на укладення угоди, суд вбачає всі підстави для затвердження угоди, та не вбачає процесуальних перешкод для її затвердження, оскільки її умови не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального закону, не посягають на інтереси суспільства, не порушують нічиї права, свободи та інтереси, у суду немає підстав припускати неможливість її виконання обвинуваченим, наявне беззастережне визнання винуватості, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим кримінальним законом.

Перед затвердженням угоди про примирення суд переконався в тому, що обвинувачений розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України та укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність усіх підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, при цьому визнати ОСОБА_4 винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому узгоджене покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 витрати на залучення експерта у розмірі 572,00 грн. на користь держави, оскільки підтверджено відповідними документами.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 314, 373, 374, 468, 469, 472, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :
Угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Запорізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 від 31 жовтня 2018 року - затвердити.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок).
Речові докази:
- один експертний пакет № 40 35 630, в якому знаходиться особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено «Канабіс», маса якого склала 31,201 грам в перерахунку на суху речовину, який зберігається у камері схову Вознесенівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області знищити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у сумі 572,00 (п`ятсот сімдесят дві гривні 00 коп.) грн.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України.

Копія вироку видається учасникам кримінального провадження відразу після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1