Провадження № 1-кп/643/32/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.11.2018 р. м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

представника цивільного відповідача ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0006681 від 14.12.2013 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Харків, громадянина України, освіта середньо-технічна, одруженого, раніше не судимого, не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_7 24.11.2013 року, близько 13.15 години, керуючи власним технічно справним автомобілем «Ford Kuga», реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходячись на проїжджій частині навпроти будинку № 19 по вул. Героїв Праці в м. Харкові, починав здійснювати маневр розвороту не з крайнього лівого положення в сторону вул. Гвардійців Широнінців в м. Харкові.

Перед початком руху та маневром розвороту ліворуч ОСОБА_7 не з крайнього лівого положення на вищевказаному автомобілі «Ford Kuga», реєстраційний номер НОМЕР_1 , набираючи швидкість грубо порушив вимоги п. 10.1 та п. 10.4 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

-п.10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

-п.10.4 - «Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот»,

та допустив зіткнення з технічно справним автомобілем «Mercedes-Benz» В 180 CDI, р.н. НОМЕР_2 , яким керувала власник автомобілю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який пересувався по вул. Героїв Праці в бік вул. Академіка Павлова, в крайньому лівому положенні, з автомобілем «Ford Kuga», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи № 236-КЭ/2014 від 17 жовтня 2014 р. потерпілій ОСОБА_8 спричинені наступні тілесні ушкодження: зачинений ротаційний підвивих першого шийного хребця вліво, в наслідок травми 24.11.2013 року, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Порушення Правил безпеки дорожнього руху водієм ОСОБА_7 , які згідно з висновком автотехнічної експертизи № 403/14 від 23.05.2014 року, перебували у причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди, виразилися в тому, що водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем, перед початком руху і маневром ліворуч не з крайнього лівого положення, не переконався в тому, що це буде безпечно і не створить небезпеки іншим учасникам руху та не дав дорогу попутному транспортному засобу, що привело до зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz» В 180 CDI, під керуванням ОСОБА_8 , спричинивши останній середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 звернулася до суду з клопотанням, в якому просила звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України, враховуючи, що правопорушення сталося 24.11.2013 року, кваліфіковане за ч.1 ст. 286 КК України, є злочином невеликої тяжкості. З огляду на п.2 ч.1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з моменту вчинення злочину і до набрання вироком законної сили минуло три роки.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав клопотання свого захисника, також просив закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, про що надав письмову заяву.

Прокурор ОСОБА_3 також вважає, що клопотання захисника та обвинуваченого підлягає задоволенню, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст. 286 КК України закриттю за вказаних обставин.

Представник цивільного відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» - ОСОБА_6 , який діє на підставі виданої довіреності, не заперечував проти закриття провадження по справі.

Потерпіла ОСОБА_8 та її представник адвокат ОСОБА_9 на неодноразові виклики в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки не повідомили.

Суд, заслухавши думку прокурора та інших учасників судового провадження, роз`яснивши їм наслідки закриття провадження за вказаних обставин, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, ст. 44 КПК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст. 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2-4 ст. 49 КК).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284-288 Кримінального процесуального кодексу України).

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження 24 листопада 2013 року.

Відповідно до ч.2 ст. 12 КК України, цей злочин є злочином невеликої тяжкості, за вчинення якого передбачено покарання у виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч.1 ст. 49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 - 4 ст. 49 КК України).

Початком перебігу строку давності є день, коли злочин був вчинений, тобто, згідно з обвинувальним актом 24 листопада 2013 року і ця обставина під час розгляду справи не заперечувалася.

Закінченням перебігу строку давності є день набрання вироком законної сили.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

Враховуючи наведене, на час судового розгляду у даному кримінальному провадженні і розгляду клопотання захисника та обвинуваченого, закінчився трирічний строк давності, передбачений п.2 ч.1 ст. 49 КК України.

Згідно з ч.2 ст. 49 КК України, перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до ч.3 ст. 49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 49 КК України.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст. 284 КПК України).

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовною і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) - досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 надав свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за нереабілітуючих підстав і закриття кримінального провадження відносно нього з цих підстав. Така згода викладена ним усно в судовому засіданні та в його письмовій заяві від 23.11.2018 року, яка долучена до матеріалів кримінального провадження.

Відповідно до ч.3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявлених клопотань та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 , з огляду на те, що злочин за яким обвинувачується ОСОБА_7 є злочином невеликої тяжкості, та з моменту скоєння злочину минуло більше трьох років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст. 49 КК України, не зупинявся і не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання захисника та обвинуваченого про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак клопотання слід задовольнити і звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження за ч.1 ст. 286 КК України.

Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим. Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

Стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід не обирався.

Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Ухвалою суду від 03.02.2015 р. залучене в якості співвідповідача за позовною заявою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (в частині відшкодування витрат на правову допомогу адвоката) до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.1 ст. 286 КК України, - Приватне акціонерне товариство «Українська охоронно-страхова компанія».

Враховуючи вимоги ст.ст. 128-129 КПК України, суд роз`яснює потерпілій ОСОБА_8 , її представнику адвокату ОСОБА_9 їх право на пред`явлення позовних вимог до ОСОБА_7 в порядку цивільного судочинства та залишає позов ОСОБА_8 та її представника, який був пред`явлений в даному кримінальному провадженні, без розгляду.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає можливим скасувати заходи забезпечення цивільного позову, вжиті ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 09.07.2015 року, яким накладено арешт на автомобіль марки FORD KUGA, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2012 рік випуску, що належить на праві власності ОСОБА_7 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , інд.код НОМЕР_3 , паспорт: серія НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати підлягають стягненню з ОСОБА_7 в доход держави.

Керуючись ст.ст. 128, 174, 284, 288, 369-372 КПК України, ст. 49 КК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, а кримінальне провадження відносно останнього закрити, у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (в частині відшкодування витрат на правову допомогу адвоката) до ОСОБА_7 , Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, витрат на правову допомогу - залишити без розгляду, роз`яснивши їм право на звернення в порядку цивільного судочинства.

Скасувати заходи забезпечення цивільного позову, вжиті ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 09.07.2015 року, якою накладено арешт на автомобіль марки FORD KUGA, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2012 рік випуску, що належить на праві власності ОСОБА_7 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , інд.код НОМЕР_3 , паспорт: серія НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_7 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , в доход держави судові витрати на проведення автотехнічної експертизи № 403/14 від 23.05.2014 року - 589 (п`ятсот вісімдесят дев`ять) грн. 68 коп.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1