Номер провадження: 11-кп/813/257/19
Номер справи місцевого суду: 518/192/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Любашівського районного суду Одеської області від 11.06.2018 року у кримінальному провадженні №0000508 від 12.11.2017 року, -

встановив:

оскаржуваним вироком суду:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Макоре Ширяївського району Одеської області, українець, громадянин України, з неповною середньою освітою, військовозобов`язаний, маючий на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
визнаний винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком 9 (дев`ять) років з конфіскацією майна;
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Агдам Агдамського району Республіки Азербайджан, громадянин України, азербайджанець, не одружений, з повною освітою, не працюючий, військовозобов`язаний, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , не судимий, в силу ст.89 КК України-,
визнаний винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років з конфіскацією майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 , рахується з моменту фактичного затримання з 19 листопада 2017 року, а ОСОБА_11 з 18 листопада 2017 року.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_11 у виді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.
Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_11 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 та ОСОБА_12 в рахунок відшкодування матеріальних збитків 37560 грн. 18 коп. та по 25000 грн. кожному в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 87560 грн. 18 коп., а також на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальних збитків 4914 грн. 65 коп.
Вироком суду вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази.
Згідно з оскаржуваним вироком суду ОСОБА_11 , 11.11.2017 року, приблизно о 22 год. 05 хв., за попередньою змовою з мешканцем АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 та двома чоловіками на ім`я ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, переслідуючи корисливий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, приїхали на автомобілі марки «БМВ 525», державний знак НОМЕР_1 латвійської реєстрації, належним чоловіку на ім`я ОСОБА_13 , до домоволодіння ОСОБА_9 , що розташоване в АДРЕСА_4 , з метою вчинення нападу на господаря домоволодіння. Для реалізації своїх злочинних намірів, направлених на заволодіння чужим майном, ОСОБА_11 разом із ОСОБА_8 та двома чоловіками на ім`я ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , залишили автомобіль неподалік домоволодіння ОСОБА_9 , в якому залишився їх чекати чоловік на ім`я ОСОБА_13 . З автомобілю обвинувачений ОСОБА_8 взяв алюмінієву биту та вони втрьох пішли до домоволодіння ОСОБА_9 , до якого проникли зі сторони присадибної ділянки. В подальшому, розподіливши свої дії, ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та чоловік на ім`я ОСОБА_14 пішли до будинку, де останній покликав по імені господаря будинку і коли він вийшов з будинку, то обвинувачений ОСОБА_8 вдарив його декілька разів алюмінієвою битою по різним частинам тіла, від яких господар домоволодіння втратив рівновагу та впав в підвальне приміщення, в результаті чого отримав тілесні ушкодження у вигляді саден лівого плеча, лівої та правої гомілок, які згідно висновку судово-медичної експертизи №86 від 15.11.2017 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Після цього, ОСОБА_11 підійшов до будинку та застосував до ОСОБА_9 сльозогінний газ типу «Перець 4» та висловлював словесні погрози у застосуванні фізичного насильства, які потерпілий сприймав як реальні. Далі ОСОБА_11 зайшов до будинку, де знаходилась ОСОБА_12 та почав наносити їй удари ногами по голові та іншим частинам тіла. В цей час ОСОБА_8 , тримаючи в руках металеву биту, вимагав в господаря домоволодіння ОСОБА_9 грошові кошти та цінності, при цьому погрожуючи фізичною розправою, йому та його дружині. Знаходячись в будинку та подолавши опір потерпілої ОСОБА_12 , ОСОБА_11 в одній з кімнат на підвіконні знайшов гаманець з грошима та окремо грошові кошти в сумі 5000 тисяч гривень, якими відкрито заволодівши та вийшов з будинку. В цей час на порозі веранди знаходився обвинувачений ОСОБА_8 , який в руках тримав пістолет, пневматичну гвинтівку та мисливську рушницю та патрони до неї, які передав ОСОБА_11 і останній поніс викрадену зброю до автомобіля та передав їх чоловіку на ім`я ОСОБА_13 та повернувся назад до домоволодіння, де біля трактора став чекати обвинуваченого ОСОБА_8 та чоловіка на ім`я ОСОБА_14 , яких не дочекавшись, сів до автомобіля та вони вдвох поїхали в напрямку виїзду із села. По дорозі їх став наздоганяти легковий автомобіль та з метою уникнення затримання обвинувачений ОСОБА_11 здійснив з викраденої мисливської рушниці постріли в сторону переслідуючого їх автомобіля. Під час руху ОСОБА_13 здійснив з`їзд на своєму автомобілі марки «БМВ 525» в кювет при повороті на перехресті населених пунктів Армашівка та Новосвітівка, Ширяївського району, Одеської області, після чого ОСОБА_11 , взявши мисливську рушницю та набої до неї разом із чоловіком на ім`я ОСОБА_13 втекли в напрямку с. Цебрикове, Великомихайлівського району, Одеської області, де в лісосмузі ОСОБА_11 залишив мисливську рушницю та набої до неї. В подальшому вони зустрілись зі ОСОБА_8 та чоловіком на ім`я ОСОБА_14 в кафе-барі «Роднічок» при в`їзді до м. Одеси та стали переховуватись від працівників поліції.
Після того як нападники залишили домоволодіння, ОСОБА_9 піднявся з підвального приміщення, де зайшовши до будинку виявив свою дружину ОСОБА_12 , на ліжку з тілесними ушкодженнями у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, гематоми лівої скроневої області, лівої навколоочної області, забоїв м`яких покровів правої половини обличчя, забою тильної поверхні кісті, які згідно висновку судово-медичної експертизи №88 від 29.11.2017 року відносяться до легких тілесних ушкоджень. Синці та садна обличчя та правого плеча мають поверхневий характер, незначні, скороминучі наслідки (не більше 6 днів), і відносяться до легких тілесних ушкоджень. Струс головного мозку відноситься до легких тілесних ушкоджень, які спричиняють короткочасний розлад здоров`я (більше 6, але менше 21 днів). Оглянувши будинок, ОСОБА_9 виявив відсутність своїх грошових коштів в сумі 5000 тисяч гривень, купюрами різним номіналом, гаманця з грошима своєї дружини ОСОБА_12 , в якому знаходились кошти в сумі 759 гривень, купюрами номіналом 200, 100, 50, 20, 10, 5, 2 та 1 гривня, 1000 доларів США, купюрами номіналом 100 доларів США, по курсу НБУ станом на 11.11.2017 року один долар США становив 26.5 гривень, загальною сумою 26 500 гривень, які знаходились на шафі та пневматичної гвинтівки фірми «KRAL ARMS» виробництва Туреччини, моделі «КRAL АІ 145-S» калібру 4.5 мм, вартістю 2256 гривень, що підтверджується висновком товарознавчого дослідження з визначення ринкової вартості рухомого майна №10012018-1 від року, револьвера під патрон «Flobert» калібру 4 мм, вартістю 2960 гривень згідно висновку товарознавчого дослідження з визначення ринкової вартості рухомого майна №10012018-3 від 10.01.2018 року, мисливської рушниці виробництва Туреччини, одноствольної, марки «АТА АRМS», 12 калібру, № НОМЕР_2 , 2013 року випуску, вартістю 14891 гривень, що підтверджується висновком товарознавчого дослідження з визначення ринкової вартості рухомого майна №10012018-2 від 10.01.2018 року належної його сину ОСОБА_10 та 100 патронів до неї вартістю 57,15 гривень за один патрон загальною вартістю 5715 гривень, ланцюжка із білого металу з медальйоном у вигляді Божої матері 925 проби загальною вагою 15 грамів загальною вартістю 2000 гривень, якими заволоділи нападники та зникли з місця пригоди, чим своїми діями спричинили потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_12 матеріальний збиток на загальну суму 37475 гривень та їх сину потерпілому ОСОБА_10 матеріальний збиток на загальну суму 22606 гривень. Таким чином нападники заволоділи майном родини ОСОБА_9 на загальну суму 60081 гривня.
Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій вказує на упередженість та необ`єктивність розгляду справи судом першої інстанції, який вибірково взяв до уваги докази, які спотворюють обставини події та не взяв до уваги ті, які спростовують його причетність до вчинення злочину. Обвинувачений просить вирок суду скасувати та закрити відносно нього кримінальне провадження, вказуючи на недоведеність його винуватості, так як не встановлені достатні докази для доведення його вини в суді і вичерпані можливості отримання доказів. Обвинувачений ОСОБА_8 вказує на те, що не був обізнаний про наміри здійснити злочин ОСОБА_11 , та не приймав участі у вчиненні злочину. Обвинувачений вказує на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання, працював будівельником у приватного власника та заробляв гроші на життя.

Не погоджуючись з вироком суду захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 також подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок районного суду скасувати та закрити відносно обвинуваченого ОСОБА_8 кримінальне провадження, вказуючи на недоведеність винуватості обвинуваченого, так як не встановлені достатні докази для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 в суді і вичерпні можливості отримання доказів.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржений.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора та потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які заперечували проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника; обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_15 , які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити; вивчивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги, але положеннями ч.2 цієї ж статті передбачено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Згідно з положеннями ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положення ст.ст. 370, 373 КПК України регламентують, що вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього кодексу. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Оцінивши досліджені в судовому засіданні всі докази, які були надані стороною обвинувачення на підтвердження доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 відповідно до пред`явленого обвинувачення, суд першої інстанції, визнав ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, зазначивши у вироку відповідні мотиви прийнятого рішення.
Перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що вирок районного суду відповідає вимогам ст.374 КПК України, оскільки в ньому міститься формулювання обвинувачення та викладені висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України.
На підтвердження встановлених фактичних обставин щодо доведеності факту вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, суд першої інстанції обґрунтовано послався на показання потерпілих, свідків та письмові докази, надані стороною обвинувачення, які були дослідженні судом у відповідності до вимог КПК України.
Таким чином, матеріали кримінального провадження свідчать про те, що суд першої інстанції в достатній мірі дослідив всі обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, повно та всебічно перевірив надані стороною обвинувачення докази, сформулював обвинувачення визнане судом доведеним, дав належну оцінку сукупності доказів, та обґрунтовано послався на них у вироку, як на докази доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.
Доводи захисника та обвинуваченого про відсутність доказів, які підтверджують винуватість ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, спростовуються змістом вироку, в якому містяться досліджені докази доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 .
При цьому, обвинувачений та захисник, на підтвердження доводів апеляційних скарг щодо відсутності доказів, які підтверджують вину ОСОБА_8 та невірної їх оцінки районним судом, наводили тільки загальні твердження щодо невірної оцінки районним судом доказів по справі, але при цьому не заявляли клопотання про повторне дослідження будь-яких доказів, яким на їх думку судом дана невірна оцінка, або які спростовують доведеність вини в межах висунутого обвинувачення.
В той же час, у відповідності до положень ч.3 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції, лише за клопотанням учасників судового провадження, зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушенням та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Разом з цим, приймаючи до уваги доводи апеляційних скарг щодо невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та вимог щодо скасування вироку та закриття провадження, обвинувачений та захисник, всупереч положенням ч.3 ст.404 КПК України, не скористалися можливістю заявити клопотання в порядку зазначеної норми закону про повторне дослідження доказів по справі, що позбавляє апеляційний суд права повторно дослідити докази по справі, тобто перевірити обгрунтованність доводів апеляційної скарги.
За таких умов апеляційний суд констатує, що суд вичерпав всі визначені законом можливості для з`ясування обставин справи, зокрема перевірки доводів апеляційних скарг, та з урахуванням положень ст.ст. 2, 7, 22, 26 КПК України, у відповідності до яких на суд не може бути покладена функція збирання доказів, а також ініціювання, за умови відсутності клопотань сторін кримінального процесу щодо повторного дослідження доказів на стадії апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції, оскільки таким чином буде порушено принцип змагальності та диспозитивності.

Інших доводів щодо незаконності вироку районного суду захисником та обвинуваченим в судовому засіданні апеляційного суду наведено не було.
За таких обставин, враховуючи положення ч.1 ст.404 КПК України, оскільки апеляційні скарги захисника та обвинуваченого не містять у собі доказів про існування підстав для скасування оскаржуваного вироку, у апеляційного суду, з урахуванням положень ст.ст. 409, 412 КПК України, відсутні підстави для скасування вироку суду та закриття провадження , а тому апеляційні скарги захисника та обвинуваченого задоволенню не підлягають.

Істотних порушень вимог КПК України, які б слугували підставами для скасування вироку, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,-
постановив:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Любашівського районного суду Одеської області від 11.06.2018 року у кримінальному провадженні №0000508 від 12.11.2017 року відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , засуджених за ч.3 ст.187 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4