Ухвала
Іменем України
13 лютого 2019 року

м. Київ
провадження № 51-526 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Зарічного районного суду міста Суми від 11 січня 2018 року та ухвалу Сумського апеляційного суду від 21 грудня 2018 року.
Суть питання та встановлені судом обставини
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд у касаційному порядку вироку Зарічного районного суду міста Суми від 11 січня 2018 року та ухвали Сумського апеляційного суду від 21 грудня 2018 року.
Мотиви Суду
Статтею 427 КПК України встановлено вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга. Зокрема, у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. При цьому відповідно до ст. 438 КПК України підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Разом із цим, за вимогами ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати конкретні порушення закону, передбачені ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
Однак, засуджений ОСОБА_4 усупереч наведених положень, вказуючи у своїй касаційній скарзі на незаконність постановлених щодо нього судових рішень, відповідних доводів, передбачених статтями 412-414 КПК України, в обґрунтування цього не наводить. Зміст поданої касаційної скарги зводиться до оскарження фактичних обставин справи, аналізу досліджених у судах доказів, яким засуджений дає власну оцінку, відмінну від тієї, яку надали цим доказам суди, що з огляду на вимоги як ст. 438, так і ст. 433 КПК України, не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Крім того, п.5 ч. 2 ст. 427 КПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинні бути викладені вимоги особи, яка її подає. Ці вимоги мають узгоджуватися із положеннями ст. 436 КПК України, якою передбачені повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду скарги. У касаційній скарзі засуджений ставить вимогу про скасування постановлених щодо нього судових рішень та просить постановити виправдувальний вирок. Проте, такавимога не узгоджується з положеннями кримінального процесуального закону.

Ураховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне скаргу засудженого залишити без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків п`ятнадцять днів з дня отримання копії цієї ухвали.
З цих підстав Суд постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Зарічного районного суду міста Суми від 11 січня 2018 року та ухвалу Сумського апеляційного суду від 21 грудня 2018 року залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_5 ОСОБА_3