АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/793/126/19 Справа № 711/1119/19 Категорія: ст. ст. 181, 193 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

слідчого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 лютого 2019 року, якою застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту в період доби з 21.00 год. до 06.00 год. наступного дня строком на два місяці, тобто до 08 квітня 2019 року включно, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 189, ч. 4 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и л а :

Слідчий СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 07.02.2019 року звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси із клопотанням про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000202 від 01.11.2018 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 с т. 189 та ч. 4 ст. 190 КК України.

В обґрунтування клопотання вказує, що досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_7 , будучи особою офіційно не працевлаштованою, з метою незаконного збагачення, тобто одержання грошових коштів злочинним шляхом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій спільно, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вимагали від ОСОБА_15 передачі майна, що супроводжувалось насильством, небезпечним для життя та здоров`я, а саме: на початку квітня 2018 року невстановлені особи таємно проникли до домоволодіння ОСОБА_15 , що за адресою: АДРЕСА_3 , звідки викрали документи на вказаний будинок, документи на дачу, що за адресою: АДРЕСА_4 , документи на земельні ділянки (паї), які останній збирав для переоформлення спадщини, а також паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_15 . Після цього через декілька днів до хати увірвались група осіб чоловічої статі, до складу якої входили ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , які почали наносити ОСОБА_15 тілесні ушкодження та, посадивши за стіл, під тиском та погрозами, з нанесенням тілесних ушкоджень змусили написати 5 боргових розписок на загальну суму 25 000 доларів США, й попередили останнього, якщо він повідомить про дану подію до поліції, то вони його вб`ють.

В травні 2018 року до ОСОБА_15 завітали ОСОБА_11 та ОСОБА_16 , й, погрожуючи фізичною розправою, нагадали ОСОБА_15 про борг та повідомили останньому, що йому потрібно з`їздити в м. Черкаси для того, щоб зустрітися з людьми, яким він заборгував. В подальшому через деякий час ОСОБА_15 разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_17 поїхали в м. Черкаси, де на площі «Дружби народів» зустрілись з ОСОБА_10 , який, погрожуючи фізичною розправою, повідомив ОСОБА_15 , що потрібно віддати борг.

10 вересня 2018 року ОСОБА_15 під супроводом ОСОБА_11 та ОСОБА_18 поїхав в м. Черкаси, де у нотаріуса ОСОБА_11 віддав ОСОБА_15 паспорт громадянина України на його ім`я, а ОСОБА_12 передав нотаріусу документи на майно, які викрадені на початку квітня 2018 року з домоволодіння ОСОБА_15 . Після цього ОСОБА_15 під тиском та погрозами підписав довіреність на ім`я ОСОБА_7 , згідно з якою останній може розпоряджатися цим майном. В подальшому ОСОБА_15 , примусово, під тиском ОСОБА_11 та ОСОБА_19 . Було виселено з власного домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_3 , та заселено невідому ОСОБА_15 особу. ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_10 та іншими членами групи ведеться активний пошук покупця на зазначене вище майно ОСОБА_15 .

Продовжуючи свої протиправні діяння, діючи з метою незаконного збагачення, тобто одержання грошових коштів злочинним шляхом, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 25.10.2018 звернулись до голови правління сільськогосподарського виробничого кооперативу «Черповоди» (далі - СВК «Черповоди») ОСОБА_20 , що розташоване за адресою: Черкаська область, Уманський район, с. Черповоди, вул. Жовтневої Революції, будинок 53 А, з пропозицією надати юридичні послуги, направлені на повернення майна, яке перебуває у володінні фермерського господарства «Хорста» (далі - ФГ «Хорста») та доведуть незаконність реєстрації права власності на майно за ФГ «Хорста». При цьому повідомили, що плата за їх послуги становитиме 50 000 доларів США. Після цього ОСОБА_20 повідомив, що він не має таких коштів на що останні повідомили, що можливий розрахунок насінням соняшника. В подальшому, 26.10.2018 ОСОБА_7 та ОСОБА_10 спільно, за попередньою змовою з ОСОБА_21 , отримавши згоду від ОСОБА_20 , який, будучи введеним в оману, був впевнений у наданні йому вищезазначених юридичних послуг, здійснили відвантаження та вивіз зі складів СВК «Черповоди» насіння соняшнику, гібрид P64LE99, рік врожаю 2018, середня вологість 8 %, середня засміченість 2%, вагою 123 400 кг та 30.10.2018, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 спільно, за попередньою змовою з ОСОБА_21 , здійснили відвантаження та вивіз зі складів СВК «Черповоди» насіння соняшнику, гібрид P64LE99, рік врожаю 2018, середня вологість 8 %, середня засміченість 2 %, вагою 45 000 кг. Після цього ОСОБА_7 та ОСОБА_10 повідомили ОСОБА_20 про те, що переоформлення майна, яке перебуває у володінні ФГ «Хорста» відбудеться 31.10.2018, але переоформлення так і не відбулося, й своїх обіцянок останні не виконали.

Так ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_21 умисно, шляхом обману, з метою особистого збагачення заволоділи майном СВК «Черповоди», а саме насінням соняшнику гібрид P64LE99, рік врожаю 2018, середня вологість 8 %, середня засміченість 2%, загальною вагою 168 400 кг, ринкова вартість, якого відповідно до висновку експерта № 8/936 від 12.12.2018 станом на 30.10.2018 могла становити 1 380 880 грн., тим самим завдали збитків на вищезазначену суму.

У вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 189 та ч. 4 ст. 190 КК України, а саме у вимозі передачі чужого майна (вимагання), поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, вчинене за попередньою змовою групою осіб, та у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб, підозрюється ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Причетність ОСОБА_7 до вчинення зазначених кримінальних правопорушень підтверджується показаннями потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_20 , протоколами впізнання ОСОБА_15 осіб, що вимагали від нього грошові кошти та змушували підписувати боргові розписки й довіреність на ОСОБА_7 , іншими матеріалами кримінального провадження.

Відомості по цьому факту внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000202 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 с т. 189 та ч. 4 ст. 190 КК України.

07.02.2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 с т. 189 та ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 лютого 2019 року клопотання слідчого задоволено частково та застосовано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на два місяці, заборонивши йому залишати домоволодіння по АДРЕСА_2 з 21.00 год. до 06.00 год. з покладенням наступних обов`язків: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про залишення меж місця проживання населеного пункту та Черкаської області; утримуватися від спілкування у будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи мережу Інтернет) зі свідками та потерпілими в цьому кримінальному провадженні, а також іншими особами, яких визначить слідчий; здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Строк дії домашнього арешту вирішено обчислювати з моменту постановлення ухвали до 08 квітня 2019 року включно.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що органом досудового розслідування не конкретизовано відповідно до ст. ст. 177-178 КПК України мета та підстави застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави. Слідчим й прокурором не доведено та не надано письмових доказів того, що підозрюваний може незаконно впливати на інших співучасників злочину, свідків, потерпілих, може переховуватись від слідства та суду. Підозрюваний має постійне місце проживання, має на утриманні малолітню дитину, що свідчить про стійкість його соціальних зв`язків за місцем проживання. Тому слідчий суддя вважає, що ОСОБА_7 не потребує ізоляції від суспільства, та є можливість застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту у певний період доби, який забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КК України, та який в повній мірі забезпечить запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.02.2019 р. та постановити нову, якою, обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою без можливості внесення застави строком до 08.04.2019 року.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Вказує, що ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 189 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років із конфіскацією майна, тобто тяжкий злочин, та ч. 4 ст. 190 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років із конфіскацією майна, тобто особливо тяжкий злочин, що може свідчити про стійкий характер його злочинної діяльності та здатність вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, знищити речові докази, незаконно впливати на свідків та потерпілих, ухилятись від слідства та суду. Проте суд під час обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 проігнорував обґрунтовані доводи прокурора щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, щодо незаконного впливу на свідків, потерпілих, експертів, перешкоджання підозрюваним проведення об`єктивного досудового розслідування у кримінальному провадженні та встановлення істини, наявність високого ступеню ймовірності продовження підозрюваним вчинення кримінального правопорушення щодо майна, яке є об`єктом злочину, внаслідок чого можуть бути порушені права та інтереси третіх осіб.

Вказаним рішенням суду також проігноровано інші положення кримінального процесуального закону, в тому числі й щодо незаконного впливу на свідків та учасників провадження, оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Крім того, вказує, що в ході проведення досудового розслідування встановлено, що до вчинення зазначених кримінальних правопорушень причетні й інші особи, які переховуються від органу досудового розслідування, та їх місце знаходження на цей час не встановлено.

Зазначає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочинів та наявність вищевказаних ризиків дають всі підстави для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави, що судом взагалі не взято до уваги та не обґрунтовано в своєму рішенні.

Крім того, вказує, що прокурором зверталася увага суду на вимоги ч. 4 ст. 183 КПК України щодо права не визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні, оскільки один із злочинів вчинено із застосуванням насильства та неодноразовими погрозами його застосування.

Таким чином, орган досудового розслідування відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України прийшов до висновку про безспірне існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих, експертів, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється особа, що дає підстави вважати, що менш суворий запобіжний захід, окрім як тримання під вартою без можливості внесення застави не здатен забезпечити виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків та запобігти вищевказаним ризикам.

Вказує, що слідчий суддя при обранні запобіжного заходу грубо порушив вимоги ст. 178 КПК України умисно не врахувавши наступні обставини, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; відсутність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

В судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу прокуратури, просив її задовольнити.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні просили відхилити апеляційну скаргу прокурора.

Слідчий підтримав позицію прокурора. Надав для ознайомлення суду матеріали досудового розслідування.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, підозрюваного, захисника, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 183, 194, 200 КПК України та п. «е» ч. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (Рим, 1950 року), міра запобіжного заходу у виді взяття під варту обирається підозрюваному, обвинуваченому судом при наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню ним правопорушення чи його втечі після його вчинення, що вказана особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Згідно ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог норм міжнародного права та кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого; врахував, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, і що прокурором не доведено те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів на даному етапі не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що обраний слідчим суддею запобіжний захід є достатнім для запобігання указаним вище ризикам. Сама лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , на що є посилання у апеляційній скарзі прокурора, не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Також немає об`єктивних даних про те, що ОСОБА_7 буде переховуватись від органу досудового розслідування та уникати явки до суду. Колегія суддів вважає, що застосування до ОСОБА_7 саме такого запобіжного заходу як домашній арешт в нічний час доби в період з 21-00 год. до 06-00 год. щоденно строком на два місяці, тобто до 08 квітня 2019 року, є достатнім. Колегія суддів враховує, що підозрюваний має постійне місце проживання, має на утриманні неповнолітню дитину.

Крім цього, документального підтвердження фактів порушення підозрюваним умов домашнього арешту з моменту його обрання також немає. Доводи прокурора про те, що в ході досудового розслідування мав місце факт тиску на потерпілого ОСОБА_15 з метою змусити його змінити свої покази, колегія суддів не може визнати достатнім аргументом, оскільки немає обґрунтованих даних про те, що в цьому брав участь ОСОБА_7 . Крім того, колегія суддів враховує, що відповідно до змісту підозри за ч. 3 ст. 189 КК України функція ОСОБА_7 у спільних діях з іншими особами полягала в оформленні на його ім`я доручення щодо розпорядження майном з подальшою реалізацією цього майна.

Виходячи з цього, колегія суддів вбачає, що прокурором була доведена необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу взагалі, однак не була доведена необхідність застосування виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою зокрема. Тому слідчий суддя обґрунтовано застосував до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби.

Керуючись ст.ст. 181, 193, 194, 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.02.2019 року, якою застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту на певний період доби строком на два місяці відносно ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :