Справа № 379/107/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.02.2019 року Таращанський районний суд Київської області
в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_3 ,
захисника: ОСОБА_4 ,
обвинуваченої: ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Тараща матеріали кримінального провадження № 0000555 стосовно

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянки України, уродженки м. Тараща Київської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , тимчасово непрацюючої, незаміжньої, немаючої на утриманні неповнолітніх дітей, раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ст. 366-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 наказом Управління Пенсійного фонду України в Таращанському районі від 06.02.2015 № 4-0 призначено на посаду головного спеціаліста відділу виплат пенсій та присвоєно п`ятнадцятий ранг державного службовця згідно з Законом України «Про державну службу».
27.05.2016 ОСОБА_5 наказом Управління Пенсійного фонду України в Таращанському районі № 20-ос присвоєно дев`ятий ранг державного службовця.
Згідно з частиною другою статті 1 Закону України «Про державну службу» державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.
Пунктами 1, 9 частини першої статті 8 Закону України «Про державну службу» встановлено, що державний службовець зобов`язаний додержуватися Конституції України та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції.
Відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України від 14.10.2014 №1700-VІІ «Про запобігання корупції» ОСОБА_5 є суб`єктом, на якого поширюється дія вище вказаного закону, та відповідно до частини другої статті 45 цього ж закону та примітки до ст. 366-1 Кримінального кодексу України є суб`єктом декларування та суб`єктом злочину.
30.03.2017 ОСОБА_5 звільнено з посади головного спеціаліста відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій № 2 Управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі, у зв`язку зі скороченням чисельності штату та реорганізацією, відповідно до наказу Управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі № 25-ос.
Абзацом другим частини другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, які припинили діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
Виходячи з цього ОСОБА_5 , як особа, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави, мала обов`язок, згідно з абзацом другим частини другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», подати в установленому частиною першою статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік.
Відповідно до підпункту 1 пункту 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агенства від 10.06.2016 № 3, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089, щорічна декларація подається в період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.
Рішенням Національного агенства від 10.06.2016 № 3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 за № 959/29089, затверджено форму декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Частиною першою Правил заповнення форми декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, визначено, що декларація заповнюється та подається особисто суб`єктом декларування на веб-сайті Національного агенства з питань запобігання корупції через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Реєстру шляхом заповнення електронної форми.
Відповідно ОСОБА_5 зобов`язана до 01.04.2018 подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік, шляхом заповнення відповідної форми на веб-сайті Національного агенства з питань запобігання корупції в Єдиному державному реєстрі декларацій.
24.09.2018 Національне агенство з питань запобігання корупції, згідно ст. 49 Закону України «Про запобігання корупції», повідомило ОСОБА_5 про факт неподання нею декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (лист від 17.09.2018 №44-01/41127/18) та зобов`язало останню подати декларацію після звільнення за 2017 рік протягом десяти днів з дня отримання повідомлення. Однак упродовж передбачених Законом України «Про запобігання корупції» десяти діб ОСОБА_5 декларацію не подала, хоча зареєструвалася в реєстрі 10.02.2017.
Тому ОСОБА_5 , будучи суб`єктом декларування та суб`єктом, відповідальним за скоєння корупційних правопорушень, згідно ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», діючи умисно та цілеспрямовано, перебуваючи на території України в період часу з 01.01.2018 до 01.04.2018 та маючи можливість подати декларацію, усвідомлюючи наслідки своїх дій, в порушення вимог п.1 ст. 45, п. 5-1 Розділу XIII Закону України «Про запобігання корупції» не подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави, за 2017 рік шляхом її заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції.

Під час досудового розслідування між начальником Таращанського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області юристом 1 класу ОСОБА_6 та підозрюваною ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 , 23.01.2019 року була укладена угода про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_5 беззастережно визнала свою винуватість у інкримінованому їй діянні, в скоєному щиро покаялася та активно сприяла розкриттю злочину.
Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ст. 366-1 КК України, як умисне неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції».
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначено покарання за ст. 366-1 КК України у виді громадських робіт на строк 150 годин з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування строком на три роки.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Злочин у вчиненні якого обвинувачена визнала себе винуватою є злочином невеликої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам закону.
Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч.ч. 4, 5 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Вона погоджується на призначення узгодженого покарання.
Умови угоди не суперечать вимогами Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Сторони розуміють наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст. 476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив угоду, має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним.
Речові докази відсутні.
Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст. ст. 373, 374, 394, 475 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

Угоду про визнання винуватості, укладену між начальником Таращанського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області юристом 1 класу ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 , 23 січня 2019 року, у кримінальному провадженні №0000555 затвердити.
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 366-1 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування строком на три роки.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу не обирати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий:ОСОБА_1