ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/818/345/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1 Справа №635/2250/16-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 286 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката - ОСОБА_8 ,
потерпілих - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
представника потерпілих - ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_9 на вирок Харківського районного суду Харківської області від 15 листопада 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, одруженого, з неповною середньою освітою, працюючого водієм ПП «С-Аурум», раніше судимого вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10.10.2012 р. за ст. 185 ч. 1 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 85 грн. 00 коп., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ст. 286 ч. 2, ст. 289 ч. 1 КК України, та йому призначено покарання:
- за ст. 289 ч. 1 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
- за ст. 286 ч. 2 КК України - у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
Відповідно до ст. 70 ч. 1 КК України ОСОБА_7 призначено покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислено з моменту його фактичного затримання, тобто з 18.02.2016 р.
Відповідно до ст. 72 КК України у строк відбування покарання ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з дня його фактичного затримання, тобто з 18.02.2016 р. до набуття вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід, до набрання вироку законної сили, відносно ОСОБА_7 залишено попереднім - тримання під вартою.
Позовні вимоги ОСОБА_10 та ОСОБА_9 до ОСОБА_7 задоволені частково та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 кошти за заподіяну моральну шкоду в сумі 100000 грн. 00 коп. (сто тисяч гривень), на користь ОСОБА_9 кошти за заподіяну майнову шкоду в сумі 16164 грн. 03 коп. та кошти за заподіяну моральну шкоду в сумі 100000 грн. 00 коп. (сто тисяч гривень).
Процесуальні витрати за проведення судових експертиз стягнуто з обвинуваченого.

Вироком встановлено, що 17.07.2013 року, приблизно о 02 год. 00 хв., ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «ВАЗ-2103», р.н. НОМЕР_1 , який належить на праві користування ОСОБА_12 , без дозволу останнього рухався по вул. Харківській в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області зі сторони с. Бабаї в напрямку м. Харкова зі швидкістю не менше ніж 79 км./год., та, у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.п. 12.4, 2.9 а) Правил дорожнього руху України, згідно з якими:
- п.12.4: «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км./год.»;
- п.2.9: «Водієві забороняється:
а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння».
Під час руху по вказаній вулиці, в районі будинку № 78-6, ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 б), 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:
- п.1.5: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ поліції, власника дороги або уповноважений ним орган»;
- п. 2.3: Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
- п.12.1: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним:,
- п.12.3: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»,
та, виїхавши в правий кювет по ходу свого руху, де допустив наїзд на перешкоду - дерево.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир його автомобіля- ОСОБА_13 загинула на місці пригоди. Згідно висновку судово-медичної експертизи №1992-ДМ/13 від 25.09.2013 р., причиною її смерті явилася крововтрата, обумовлена множинними розривами печінки.
Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_7 , які знаходяться в причинному зв`язку з подією та наслідками, згідно з висновками авто-технічної експертизи № 470/13 від 24.09.2013 р., комплексної судово-медичної транспортно-трасологічної та авто-технічної експертизи № 11654/1539/374 від 27.02.2014 р. та комісійної комплексної судової транспортно-трасологічної та авто-технічної експертизи №3495/6376/3479/14-52/241/14 від 29.09.2014 р., виразилися в тому, що він, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку у вигляді закруглення дороги вліво та вибоїн, вибрав небезпечну швидкість руху, при цьому, перевищивши допустиму, що призвело до виїзду автомобіля на праве по ходу його руху узбіччя, та, при виникненні перешкоди у вигляді дерева на узбіччі, ОСОБА_7 не вжив заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу, і, допустив наїзд на вказане дерево.
Вказані діяння ОСОБА_7 спричинили смерть пасажиру його автомобіля ОСОБА_13 , яка загинула на місці пригоди. Згідно висновку судово-медичної експертизи №1992-ДМ/13 від 25.09.2013 р., причиною її смерті явилася крововтрата, обумовлена множинними розривами печінки.

В апеляційних скаргах, які є аналогічними за змістом, потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 просять скасувати вирок районного суду та ухвалити новий більш суворий вирок. В обґрунтування апеляцій вказали, що призначене обвинуваченому покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі ОСОБА_7 , є явно несправедливим через м`якість. Судом не враховано, що злочини обвинуваченим було вчинено у стані алкогольного сп`яніння, останній ухилявся від слідства, негативно характеризується, зловживає спиртними напоями, офіційно не працює, більше 20 разів притягався до адміністративної відповідальності за порушення ПДР, раніше судимий, не визнавав вину, намагався уникнути відповідальності, нахабно та цинічно поводився в судовому засіданні, після ДТП не прийняв заходи для виклику швидкої медичної допомоги.
Потерпілий ОСОБА_9 також вказав, що судом неповно досліджені документи, що були ним подані в обґрунтування позовних вимог до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди, у зв`язку з чим позов задоволено не в повному обсязі.
Потерпілий ОСОБА_12 , окрім вищевказаного, зазначив, що його автомобіль було повністю розбито, завдані йому збитки не відшкодовано, автомобіль не відремонтовано, він втратив автомобіль.

Заслухавши доповідь головуючого судді, з`ясувавши думку потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , представника потерпілих ОСОБА_11 , які підтримали апеляційні скарги; прокурора, обвинуваченого та захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Правова кваліфікація та обґрунтованість засудження обвинуваченого за даним вироком учасниками розгляду не оспорюється.
Відповідно до вимог ст.404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок стосовно ОСОБА_7 в межах апеляційних скарг потерпілих, а саме в частині правильності призначення покарання та вирішення цивільного позову ОСОБА_9 в частині стягнення матеріальної шкоди, а також необхідності вирішення матеріальних претензій до обвинуваченого з боку потерпілого ОСОБА_12 .

При призначенні покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільну небезпечність, дані про особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому, врахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_7 злочинів, дані, що характеризують особу винного, згідно яких обвинувачений раніше судимий, за місцем мешкання і роботи характеризується задовільно, працює водієм ПП «С-Аурум», на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, одружений, має трьох неповнолітніх дітей 2004 р.н., 2009 р.н., 2016 р.н., які виховуються в різних родинах.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, не встановлено.
Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , згідно із ст. 67 ч. 1 п.п. 1,5,13 КК України, суд визнав рецидив злочинів, тяжкі наслідки, завдані злочином та вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Врахована тяжкість вчинених злочинів, які відносяться до категорії тяжких та середньої тяжкості злочинів.
Прийнято до уваги відношення ОСОБА_7 до наслідків скоєних ним злочинів.
Таким чином, районний суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання за ст. 289 ч. 1 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки; за ст. 286 ч. 2 КК України - у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки; відповідно до ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням - у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаними висновками районного суду, підстав для призначення більш суворого покарання немає, призначене остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі з його реальним відбуванням є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, відповідає вимогам ст.65 КК України, а саме: ступеню тяжкості вчинених злочинів, суспільної небезпечності кримінальних правопорушень, особі обвинуваченого та принципам законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, про які зазначили в апеляційних скаргах потерпілі, були враховані судом першої інстанції при постановленні вироку.
При розгляді кримінального провадження апеляційним судом обвинувачений зазначив про повне визнання своєї вини, щире каяття, просив вибачення у потерпілих.
Наведене спростовує доводи апеляцій потерпілих про призначення занадто м`якого покарання, неврахування обставин, що обтяжують покарання, необхідність призначення більш суворого покарання.
Таким чином, підстав для задоволення апеляційних скарг потерпілих в цій частині та скасування вироку суду першої інстанції в частині призначення покарання немає.
Стосовно апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_9 про неправильне вирішення його позовної заяви про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди, колегія суддів зазначає наступне.
Вироком районного суду позовні вимоги ОСОБА_9 до ОСОБА_7 задоволені частково та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 кошти за заподіяну майнову шкоду в сумі 16164 грн. 03 коп. та кошти за заподіяну моральну шкоду в сумі 100000 грн. 00 коп. (сто тисяч гривень).
В обґрунтування рішення про стягнення матеріальних збитків суд першої інстанції зазначив, що задовольняє цивільний позов ОСОБА_9 в частині стягнення майнової шкоду в межах її доведеності: в сумі 16164 грн. 03 коп., а саме: 1315 грн. 53 коп. за місце на кладовищі і 14848 грн. 50 коп. на пам`ятник і його встановлення - відповідно до наданих потерпілими квитанцій (т. 4 а.с. 23-24).
Вивченням наданих потерпілим ОСОБА_9 квитанція на підтвердження позовних вимог встановлено, що вказані в них суми витрат співпадають із сукупним розміром стягнутої судом з обвинуваченого матеріальної шкоди.
Наведе спростовує доводи апеляційної скарги потерпілого про неповне дослідження судом документів, що підтверджують розмір нанесених збитків, у зв`язку з чим скарга ОСОБА_9 в даній частині задоволенню не підлягають.
Щодо апеляційних доводів потерпілого ОСОБА_12 про те, що його автомобіль було знищено, а завдані у зв`язку з цим збитки обвинуваченим не відшкодовано, апеляційний суд зазначає таке.
Вивченням матеріалів справи встановлено, що потерпілим ОСОБА_12 у межах даного провадження цивільний позов до обвинуваченого не заявлявся. Таким чином, у суду не було законних підстав для стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 завданої йому шкоди.
При цьому слід зазначити, що потерпілий ОСОБА_12 має право заявити свої позовні вимоги до обвинуваченого в порядку цивільного судочинства.
Таким чином, апеляційні доводи ОСОБА_12 про невідшкодування йому завданих обвинуваченим збитків задоволені бути не можуть та не можуть вплинути на рішення суду щодо призначеного ОСОБА_7 покарання.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів дійшла висновку, що кримінальне провадження судом першої інстанції розглянуто повно, всебічно та об`єктивно, по справі постановлено законне й обґрунтоване рішення, а доводи апеляційних скарг потерпілих не спростовують висновки районного суду, що були покладені в основу вироку.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді провадження судом першої інстанції, які б тягнули безумовне скасування прийнятого судового рішення, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 залишити без задоволення, а вирок Харківського районного суду Харківської області від 15 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя

Судді: