КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 грудня 2018 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

законного представника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 02.03.2018 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 02.03.2018 року до ОСОБА_6 застосовані примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_6 своїми умисними діями, які виразились у незакінченому замаху на вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.3 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України, однак, згідно висновку судово-психіатричної експертизи №19 від 23.01.2018 року, останній у період часу до якого відносяться дії, у відношенні якого він у даний час підозрюється та на момент проведення експертизи, виявляє ознаки «Шизофренії параноїчної, безперервного перебігу», та безпосередньо перед ними, за своїм психічним станом не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні із суворим наглядом.

Захисник ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову ухвалу, якою змінити правову кваліфікацію діяння ОСОБА_6 та вважати його винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 116 КК України, застосувавши до нього примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, захисник посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, однобічність, неповноту досудового та судового слідства, що призвело до неправильної кваліфікації дій обвинуваченого і невідповідності призначеного судом суворого нагляду заходів медичного характеру. Зокрема зазначає, що матеріали провадження не містять будь-яких належних доказів, що доводять вину ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині. Зібрані у справі докази вказують на вчинення ОСОБА_6 замаху на вбивство у стані сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірними або аморальними діями потерпілого, що також є обставиною, яка пом`якшує покарання. Докази у справі, а саме відеозапис подій, локалізація тілесних ушкоджень, а також пошкодження, що утворились на курточці потерпілого, вказують на імпульсивність дій ОСОБА_6 , не усвідомлення ним своїх дій, його перебування у стані сильного душевного хвилювання, а також відсутність умислу на умисне вбивство потерпілого.

В поданих змінах та доповненнях до апеляційної скарги, захисник ОСОБА_9 просить апеляційний суд скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом. Вказує на необхідність проведення повторної судово-психіатричної експертизи через необґрунтованість та необ`єктивність наявного в матеріалах справи висновку.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, безпосередньо дослідив надані сторонами докази та перевірив обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_6 суспільно-небезпечного діяння ґрунтуються на доказах, які були досліджені в ході судового розгляду, а саме: показаннях потерпілого ОСОБА_10 ; даних, що містяться у СDR-диску з камери відеоспостереження, відеозапис з якого був оглянутий у судовому зсіданні; даних, що містяться у протоколі огляду місця події від 23.11.2017 року; даних, що містяться у висновку експерта №3306 від 10.01.2018 року; даних, що містяться у висновку експерта №576 від 02.01.2018 року; даних, що містяться у висновку експерта №577 від 03.01.2018 року; даних, що містяться у висновку експерта №579 від 03.01.2018 року; даних, що містяться у висновку експерта №578 від 03.01.2018 року.

Наведені докази у своїй сукупності є взаємопов`язаними, узгоджуються між собою, відповідають вимогам належності та допустимості, будь-яких істотних розбіжностей або суперечностей, які б могли вплинути на правильність висновку суду щодо вчинення ОСОБА_6 суспільно-небезпечного діяння, колегія суддів не вбачає.
На думку колегії суддів, з урахуванням травмуючих властивостей знарядь, застосованих ОСОБА_6 для спричинення потерпілому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, спрямованості дій ОСОБА_6 на спричинення тілесних ушкодження у життєво важливі частини тіла потерпілого, інтенсивності та цілеспрямованості нанесення цих ушкоджень, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про вчинення ОСОБА_6 цих дій з метою вбивства потерпілого та правильно кваліфікував його дії за ч.3 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника про відсутність в матеріалах провадження доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_6 суспільно-небезпечного діяння та неправильної кваліфікації його дій є необґрунтованими та спростовуються зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Доводи апеляційної скарги в частині необхідності застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №19 від 23.01.2018 року за своїм психічним станом ОСОБА_6 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Вказаний висновок експерта не викликає у колегії суддів жодних сумнівів у його правильності та обґрунтованості.
Також колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ст. 514 КПК України у разі видужання особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння у стані неосудності, або змін у стані її здоров`я розгляд питання про продовження, зміну або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за заявою представника медичного закладу судом, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується примусовий захід медичного характеру або відбувається лікування.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 516 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 02.03.2018 року, якою до ОСОБА_6 застосовані примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом, без змін.
Ухвала Київського апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3