Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/95/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2019 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького Апеляційного Суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
переглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 листопада 2018 року, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Світловодськ, Кіровоградської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, із неповнолітньою дитиною на утриманні, безробітного, зареєстрованого та такого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
- 12.06.2014 року вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років; звільнений 11.04.2016 року умовно-достроково на вісім місяців десять днів;
- 24.01.2018 року вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю два роки;
- 30.05.2018 року вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 70, ч. 5 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців;
визнано винуватим та засуджено до покарання за: ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням за попереднім вироком, визначено остаточне покарання у виді позбавлення вол на строк чотири роки шість місяців.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим за вчинення: таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у приміщення.

Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах.

ОСОБА_7 , 24 квітня 2018 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, проходив по вулиці Вадима Бойка в м. Світловодськ Кіровоградської області, та помітив на території котельні № 2 СП ТОВ «Світловодськпобут», розташованої по вулиці Вадима Бойка, 15 м. Світловодськ Кіровоградської області, вхідні двері до приміщення, які були виготовлені зі сталі.
ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, через паркан, проник на територію котельні № 2 СП ТОВ «Світловодськпобут», розташованої по вулиці Вадима Бойка, 15 м. Світловодськ, звідки з приміщення мазутного господарства, таємно, повторно викрав двері виготовлені саморобним способом із сталі розміром 1,90 м х 1, та сталевого кутника шириною 50 мм, товщиною стінки металу 5 мм, та сталевого листу металу товщиною 5 мм, вартістю 1 200 гривень.
Викравши у такий спосіб майно, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на свій власний розсуд чим спричинив СП ТОВ «Світловодськпобут» матеріальну шкоду на суму 1 200 грн.
Крім того, 07 травня 2018 року, приблизно о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , з метою вчинення таємного повторного викрадення чужого майна, прибув до приміщення «Гімназії Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4», розташованої по вулиці Героїв України, 56 м. Світловодськ Кіровоградської області.
Перебуваючи на території ЗОШ № 4, ОСОБА_8 помітив будівлю початкової школи, розташовану по вулиці Героїв України, 60 м. Світловодськ Кіровоградської області; усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, через незачинені двері проник до приміщення початкової школи ЗОШ № 4, де в подальшому шляхом підбору ключа проник до приміщення кабінету заступника директора ЗОШ № 4, звідки таємно, повторно викрав: монітор марки «FOUNDER», діагоналлю 45 см, чорного кольору вартістю - 920 гривень; багатофункціональний прилад марки «CANON MP 230», чорного кольору, вартістю, - 500 гривень.
Викравши у такий спосіб майно, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на свій власний розсуд, чим спричинив «Гімназії Загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 4» матеріальну шкоду на суму 1 420 грн.
Крім того, 15 травня 2018 року, приблизно о 09 годині 00 хвилин, громадянин ОСОБА_7 , з метою вчинення таємного повторного викрадення чужого майна, прибув до приміщення «КДЮСШ № 1», розташованої по вулиці Вадима Бойка м. Світловодськ Кіровоградської області.
Перебуваючи у приміщенні «КДЮСШ № 1», ОСОБА_8 помітив приміщення чергового працівника, яке розташоване по вулиці Вадима Бойка, 2 м. Світловодськ Кіровоградської області; усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, через незачинені двері проник до приміщення чергового «КДЮСШ № 1», звідки таємно, повторно викрав грошові кошти в розмірі 200 гривень та картку «Приват Банк», які належали ОСОБА_9 . Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 , за допомогою викраденої картки банку «Приват Банк», з рахунку ОСОБА_9 повторно таємно викрав грошові кошти в розмірі 4 000 гривень.
Викравши у такий спосіб майно, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на свій власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 4 200 гривень.
Крім того, 22 травня 2018 року, приблизно о 08 годині 00 хвилин, громадянин ОСОБА_7 , з метою вчинення таємного повторного викрадення чужого майна, прибув до території ТОВ «Профі», розташованого по вулиці Комарова, 109 м. Світловодськ Кіровоградської області; через незачинені ворота проник на територію підприємства ТОВ «Профі», усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, через незачинені двері проник до приміщення роздягальні ТОВ «Профі», звідки таємно, повторно викрав грошові кошти в розмірі 286 гривень, які належать ОСОБА_10 .
Викравши у такий спосіб майно, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на свій власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 286 гривень.
Крім того, 22 травня 2018 року, приблизно о 08 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , з метою вчинення таємного повторного викрадення чужого майна, прибув до території ТОВ «Профі», розташованого по вулиці Комарова, 109 м. Світловодськ Кіровоградської області, через незачинені ворота проник на територію підприємства ТОВ «Профі»; усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, через незачинені двері проник до приміщення роздягальні ТОВ «Профі», звідки таємно, повторно викрав: грошові кошти в розмірі 330 гривень, які знаходилися у кишені чоловічих штанів, які належали ОСОБА_11 .
Викравши у такий спосіб майно ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на свій власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_11 матеріальну шкоду в розмірі 330 гривень.
Крім того, 23 травня 2018 року, приблизно о 13 годині 30 хвилин, громадянин ОСОБА_7 , з метою вчинення таємного повторного викрадення чужого майна, прибув до території «УАТХ», розташованої по вулиці Єгорова, 77 м. Світловодськ Кіровоградської області, через незачинені ворота проник на територію підприємства «УАТХ»; усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, через незачинені двері проник до приміщення діагностики автомобілів «УАТХ», звідки таємно, повторно викрав: чоловічу сумку, яка належить ОСОБА_12 , в якій знаходилися грошові кошти в розмірі 400 гривень та чоловічу сумку, яка належала ОСОБА_13 , в якій знаходилися грошові кошти в розмірі 20 000 гривень.
Викравши у такий спосіб майно, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на свій власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_12 матеріальну шкоду в розмірі 400 гривень та ОСОБА_13 в розмірі 20 000 гривень.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити вирок суду першої інстанції, пом`якшити призначене йому покарання, застосувати стосовно нього положення ст. 69 КК України.
Свої вимоги мотивує такими доводами.
В ході судового слідства повністю визнав свою вину, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, одружений, має постійне місце проживання та дитину на утриманні.
Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, який заперечив задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав до задоволення апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Вирок суду першої інстанції оскаржений обвинуваченим в частині призначення покарання, а саме щодо можливого застосування положень ст. 69 КК України.

Судовий розгляд проведено в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Фактичні обставини справи, доведеність винуватості та кваліфікація дій ОСОБА_7 ніким із учасників судового провадження не оскаржені, тому колегія суддів не вдається до оцінки переліченого, і вважає доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у приміщення, доведеною, а кваліфікацію його дій за ч. 3 ст. 185 КК України правильною.
Відповідно до ст. 65 КК України, судом першої інстанції, при призначенні обвинуваченому покарання, враховано тяжкість кримінального правопорушення, яке є умисним тяжким, корисним, особу обвинуваченого, який задовільно характеризується по місцю проживання, одружений, на утриманні має неповнолітню дитину, на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, судимий за вчинення злочинів проти власності, нові кримінальні правопорушення вчинив під час іспитового строку; обставини, які пом`якшують покарання, - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину; відсутність обставин, які обтяжують покарання.
На підставі врахування вказаних обставин, суд прийшов до висновку про можливість перевиховання та виправлення ОСОБА_7 лише за умови його ізоляції від суспільствай призначив покарання, у межах санкції частини статті обвинувачення, за сукупністю злочинів, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі.

У даному випадку призначене судом покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження нових злочинів, є таким, що відповідає меті покарання.

Відносно доводів обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції, призначено занадто суворе покарання, про можливість застосування положень ст. 69 КК України, - колегія суддів зауважує на таке.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
При цьому, відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до положень ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», - особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів; більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів; у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», - відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Згідно із п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», - призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а
в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.
Висновки суду першої інстанції з приводу того, що обвинувачений ОСОБА_7 , як особа, задовільно характеризується по місцю проживання, не перебуває на обліку лікарів психіатра та нарколога, має неповнолітню дитину на утриманні, - своє підтвердження знайшли, є встановленими, і правильно враховані судом першої станції при призначенні обвинуваченому покарання.

Наявні у даному кримінальному провадженні й обставини, які пом`якшують обвинуваченому покарання, які також належно враховані судом першої інстанції, про що йшлося вище.

Разом із тим, не зважаючи й на відсутність обставин, які обтяжують покарання, колегія суддів вважає неможливим застосування положень ст. 69 КК України стосовно обвинуваченого у конкретному кримінальному провадженні, адже обвинувачений раніше неодноразово судимий за вчинення умисних тяжких злочинів, в тому числі корисливих, проти власності.

Будучи засудженим вироком суду 24 січня 2018 року за вчинення злочинів проти власності, та звільненим від відбування покарання з випробуванням, вже наприкінці квітня - травня того ж року вчинив ряд нових кримінальних правопорушень.

Крім того, 30 травня 2018 року засуджений за вчинення аналогічних злочинів вироком суду.

Обвинувачений працездатна особа молодого віку, безробітний, що, беручи до уваги наведене, дає можливість прийти до висновку, що джерелом доходу обвинуваченим ОСОБА_7 обрано незаконний шлях, - за рахунок вчинення викрадення чужого майна.

Наразі, з урахуванням особи винного, не встановлено таких обставин справи, обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.
Тож, колегія суддів не убачає підстав до застосування щодо обвинуваченого положень ст. 69 КК України та призначення останньому більш м`якого покарання за вчинене кримінальне правопорушення, ніж передбачено законом.

Відтак, доводи апеляційної скарги обвинуваченого свого підтвердження перевіркою в апеляційному порядку вироку суду першої інстанції не знайшли, а тому апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 листопада 2018 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Кропивницького Апеляційного Суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим ОСОБА_7 , який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: /підписи/
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Відповідає оригіналу:
Суддя Кропивницького
Апеляційного Суду ОСОБА_2