Житомирський апеляційний суд
Справа №295/5589/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.539 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
засудженого ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі провадження №295/5589/18 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_10 на ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 20 червня 2018 року,

в с т а н о в и в :
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, як незаконну, та постановити нове рішення, яким вирок Богунського районного суд м.Житомира від 24.06.2010 привести у відповідність до чинного законодавства, звільнивши його від призначеного покарання за ч.3 ст.365, ч.2 ст.366 КК України, карність якого законом усунена (декриміналізована), та вважати його засудженим за ч.2 ст.127 КК України, призначивши покарання у виді 4 років позбавлення волі, застосувати положення ст.75 КК України, таким чином, звільнити його від відбування покарання, встановивши іспитовий строк 2 роки. При цьому, посилаючись на ухвали Менського районного суду Чернігівської області від 15.08.2017 та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 21.112017, зазначає, що зазначеними судами під час розгляду його скарг допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, що є беззаперечними підставами для скасування цих рішень. Також, зазначає, що ухвала Богунського районного суду м.Житомира від 20 червня 2018 року є незаконною в зв`язку з неповним судовим розглядом, оскільки судом першої інстанції залишено без належної оцінки ряд наведених ним в заяві обставин. Крім того, судом безпідставно задоволено клопотання прокурора про залишення його заяви без розгляду, хоча справа підсудна Богунському районному суду м.Житомира.

Згідно ухвали Богунського районного суду м.Житомира від 20 червня 2018 року, задоволено клопотання прокурора та залишено без розгляду клопотання засудженого ОСОБА_10 про приведення вироку у відповідність з діючим законодавством України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_10 та його захисників у підтримку своїх апеляційних вимог, думку прокурора, яка просила оскаржену ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався зазначених вимог процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження №295/5589/18, ОСОБА_10 засуджений вироком Богунського районного суду м.Житомира від 24.06.2010 за ч.2 ст.127, ч.1 ст.28, ч.3 ст.365, ч.1 ст.28, ч.2 ст.366, ч.1 ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади в органах внутрішніх справ на 3 роки. Зараховано у строк відбування покарання час перебування під вартою з 23.06.2005 по 30.06.2005 року.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 30.11.2010 вирок Богунського районного суду від 24.06.2010 змінено, ОСОБА_10 вважається засудженим за ч.2 ст.127, ч.1 ст.28, ч.3 ст.365, ч.1 ст.28, ч.2 ст.366, ч.1 ст.70 КК України на 7 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади в органах внутрішніх справ на 3 роки. В решті вирок суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 квітня 2011 року вирок Богунського районного суду міста Житомира від 24 червня 2010 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 30 листопада 2010 року залишено без змін.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 12.07.2017 ОСОБА_10 зараховано в строк покарання у виді позбавлення волі час попереднього ув`язнення з 23.06.2005 по 30.06.2005 включно з розрахунком один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. (а.п.15)

Покарання у виді позбавлення волі засуджений ОСОБА_10 відбуває в ДУ «Менська виправна колонія (№91.)» з 28 липня 2017 року.

У відповідності до матеріалів провадження, ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 15 серпня 2017 року, відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_10 про звільнення від покарання, карність якого усунена законом. Цією ж ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого про звільнення від кримінальної відповідальності та покарання у зв`язку із закінченням строків давності, як і відмовлено в задоволенні клопотання засудженого про застосування ст.ст.75, 76 КК України для звільнення від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку та звільнення з місць позбавлення волі.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області 21 листопада 2017 року, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_11 залишено без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 15 серпня 2017 року про відмову у задоволенні його клопотання про приведення вироку у відповідність до вимог закону без зміни.

Як вбачається зі змісту клопотання з яким звернувся засуджений до Богунського районного суду м.Житомира, останній фактично просить про приведення вироку Богунського районного суду м.Житомира від 24.06.2010 у відповідність з діючим законодавством України, у зв`язку з декриміналізацією.

Вимогами п.13 ч.1 ст.537 КПК України, якою регламентовано порядок вирішення судом питань під час виконання вироків, передбачено те, що суд, визначений в порядку ч.2 ст.539 КПК України, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.2, 3 ст.74 КК України.

Разом з цим, у відповідності до вимог п.2 ч.2 ст.539 КПК України для вирішення питання, передбаченого п.13 ст.537 цього Кодексу, клопотання подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Вирок Богунського районного суду м.Житомира від 24 червня 2010 щодо ОСОБА_10 виконується Менською виправною колонією (№91) Чернігівської області.

При цьому, як вбачається зі змісту клопотання засудженого він просить привести вирок суду у відповідність до діючого законодавства, оскільки караність діяння за вчинення якого його було визнано винним законом усунено (декриміналізовано).

Згідно до норм п.6 ч.2 ст.412 КПК України істотним порушенням кримінального процесуального закону є порушення правила підсудності.

Тому, як правильно зазначив суд першої інстанції питання, порушені засудженим ОСОБА_10 можуть бути вирішені виключно Менським районним судом Чернігівської області, тобто за місцем виконання вироку суду.

З огляду на наведене, як вважає апеляційний суд, висновок суду першої інстанції про те, що клопотання засудженого ОСОБА_10 про приведення вироку у відповідність з діючим законодавством України, не підсудне Богунському районному суду м. Житомира, як на підставу залишення цього клопотання без розгляду, є правильним та обґрунтованим.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд не вбачає порушень кримінального процесуального закону при винесенні оскаржуваної ухвали, яка по суті прийнятого рішення є законною.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 20 червня 2018 року, якою задоволено клопотання прокурора та залишено без розгляду клопотання засудженого ОСОБА_10 про приведення вироку у відповідність з діючим законодавством України, без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :