Ухвала
Іменем України

09 квітня 2019 р.

м. Київ
Справа №397/806/15-к
Провадження № 51-1714 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 08 січня 2019 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
Вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 жовтня 2018 року ОСОБА_5 засуджено за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років; за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки. На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років.

Вирішено питання щодо цивільного позову та речових доказів у провадженні.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 08 січня 2019 року зазначений вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд оскаржуваного судового рішення в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Відповідно до вимог пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються: обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу до суду касаційної інстанції.

Частиною 1 ст. 438 КПК України визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК УКраїни) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, усупереч наведеним положенням КПК України захисник у касаційній скарзі

не вказує на конкретні положення кримінального процесуального закону, допущені, на його думку, судами першої й апеляційної інстанцій та не наводить обгрунтування щодо незаконності рішень цих судів відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК України

з огляду на положення статей 370, 374, 404, 412, 413,414, 419 цього Кодексу. Натомість він зазначає про невідповідність висновків суду першої інстанції, з якими погодився апеляційний суд, фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до статей 433, 438 КПК України не є предметом перегляду судом касаційної інстанції.

Крім того, захисник не зазначає, які доводи його апеляційної скарги апеляційний суд належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив, внаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

Також, в мотивувальній частині касаційної скарги захисник не погоджується та вважає незаконними й необґрунтованими як вирок так і ухвалу, однак у резолютивній частині просить скасувати лише ухвалу, що є незрозумілим.

Крім того, мотивувальна та резолютивна частини касаційної скарги містять суперечності, оскільки вказуючи на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність захисник зазначає, що дії засудженого слід перекваліфікувати, що тягне за собою зміну судового рішення, а не його скасування.

Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК України, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі, проте зі змісту касаційної скарги не вбачається думка особи щодо бажання чи небажання брати участь у касаційному розгляді.

Також у порушення ч. 4 ст. 427 КПК України захисником до касаційної скарги не додано оформлених належним чином документів, що підтверджують повноваження захисника (виходячи з вимог касаційної скарги та з урахуванням положень п. 1 ч. 1

ст. 425 КПК України, на представництво інтересів ОСОБА_5 ), які мають відповідати вимогам цього Кодексу та включені до вичерпного переліку, передбаченого ч. 1 ст. 50 цього Кодексу.
Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3