Номер провадження: 11-сс/813/779/19
Номер справи місцевого суду: 520/9368/19 1-кс/520/5001/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 03.05.2019 р., якою відносно:
ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого волонтером в Міжнародному Фонді «Діамант Україна», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України в рамках кримінального провадження №0000479 від 28.04.2019 року, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 та відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Строк дії ухвали становить 60 днів і обчислюється з моменту фактичного затримання, а саме з 19 год. 30.04.2019 року та припиняє свою дію о 19 год. 28.06.2019 року, в межах строку досудового розслідування.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався в своїй ухвалі на те, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке призвело до загибелі людини, що підтверджується матеріалами, доданими до клопотання слідчого. Наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вдатися до спроб переховування від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_9 про вчинення ДТП в органи поліції не повідомив, залишив місце пригоди, жодних дій щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілим не вчинив.

З урахуванням усіх обставин справи, особи підозрюваного, наслідків вчиненого злочину, слідчий суддя дійшов висновку про неможливість застосування до ОСОБА_9 іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, який в свою чергу зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя вважав за можливим не визначати розмір застави як альтернативного запобіжного заходу.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 зазначив, що вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:
1) органом досудового розслідування підозра, пред`явлена ОСОБА_9 є передчасною та належними і допустимими доказами не обґрунтована, оскільки до клопотання не додано жодного допустимого доказу на підтвердження підозри, в тому числі висновки експертиз щодо встановлення причин ДТП, а слідчим суддею в судовому засіданні обставини, які б свідчили про її обґрунтованість не перевірені;
2) ні слідчий, ні прокурор не навели обставини, які б свідчили про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а зазначені у клопотанні слідчого ризики є лише припущеннями, оскільки підозрюваний має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, одружений, має на утриманні двох дітей, злочин є необережним, ризики відсутні, підозрюваний не може надати матеріальну допомогу потерпілим, оскільки затриманий, підозра необґрунтована, тому відсутні ризики щодо його переховування від органів досудового розслідування та суду;
3) слідчим суддею не прийнято до уваги те, що такі слідчі дії як допити неповнолітніх свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , огляду гаражу здійснені з порушеннями вимог КПК України, у зв`язку з чим повинні бути визнані недопустимими доказами;
4) поза увагою слідчого судді залишилось те, що ОСОБА_9 не повідомив органи поліції про скоєння ДТП лише через те, що не знайшов потерпілого, при цьому підозрюваний дзвонив до Одеської ОКЛ та дізнавався, чи звертався будь-хто за медичною допомогою після ДТП.
Посилаючись на наведені доводи, захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

В апеляційній скарзі, не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 послалась на наступні доводи:
1) пред`явлена ОСОБА_9 підозра є необґрунтованою, оскільки в його діях відсутній склад злочину, передбачений ч.2 ст. 286 КК України, так як у провадженні експертизи не проведені, у зв`язку з чим не встановлено, чи мав він технічну можливість уникнути наїзду на пішохода;

2) слідчий суддя не врахував правову позиції, викладену у рішенні ЄСПЛ у справі «Харченко проти України», адже повинен був перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог, але й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою;
3) слідчий суддя, не врахував, що жодний ризик, передбачений ст. 177 КПК України, на які посилається слідчий у клопотанні, не доведений належними та допустимими доказами, а посилання на те, що ОСОБА_9 може переховуватись від слідства чи у інший спосіб перешкоджати досудовому розслідуванню, є припущенням, оскільки підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки, страждає на ряд захворювань, раніше не судимий;
3) слідчий суддя не врахував, що підозрюваний не визнає вину, оскільки не вчиняв дії, у яких підозрюється, але визнає вину в тому, що не повідомив уповноважений орган про ДТП, тому що не встановив потерпілого, якого відкинуло за паркан, але невизнання ним вини не може бути підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
На підставі наведених доводів, захисник ОСОБА_7 просила ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати відносно ОСОБА_9 запобіжний захід не пов`язаний з обмеженням волі.
В судовому засіданні апеляційного суду захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційних скарг та просили їх задовольнити, натомість прокурор ОСОБА_6 заперечував проти їх задоволення та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не в повній мірі дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону.

Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Як видно зі змісту мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, на даному етапі досудового розслідування, можна вважати обґрунтованою.

Так, органом досудового розслідування встановлено, що 27.04.2019 року, приблизно о 23 год. 40 хв. водій ОСОБА_9 , порушивши пункти: 2.3 б); 2.10 а), д); 12.2; 12.4 Правил дорожнього руху України, керуючи технічно справним автомобілем «MERCEDES S500», реєстрац. номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Семена Палія в м. Одесі, з боку вулиці Ак. Заболотного у напрямку вул. В. Висоцького, в середній смузі для руху зі швидкістю близько 100 км/год, та біля автомобільної стоянки, що розташована за адресою вул. Семена Палія №113Б, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перетинав проїзну частину, з права наліво по ходу руху автомобіля. Після цього водій ОСОБА_9 про дорожньо-транспортну пригоду до органу чи уповноваженого підрозділу поліції не повідомив та зник з місця пригоди.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_13 , від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці.
Зі змісту клопотання випливає, що ОСОБА_9 є раніше не судимою особою і обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі до восьми років.
Слідчий суддя дійшов висновку, що на даному етапі досудового розслідування наявні в матеріалах кримінального провадження докази є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому злочином.
Доводи захисника про те, що слідчим не надано доказів обґрунтованості підозри підзахисного у вчиненні інкримінованого йому злочину відповідної тяжкості, апеляційний суд вважає такими, що спростовуються матеріалами кримінального провадження, до того ж, вони є передчасними.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», колегія суддів враховує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Зокрема, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 р., заява № 42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, підтверджується наявними в матеріалах провадження доказами, які на даній стадії досудового розслідування є достатніми для відповідних висновків по суті клопотання слідчого, тому апеляційний суд наголошує, що на даній стадії провадження, лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність вказаних вище ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу підозрюваному.

Щодо доводів сторони захисту про недопустимість доказів, а саме що такі слідчі дії як допити неповнолітніх свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , огляду гаражу здійснені з порушеннями вимог КПК Україниапеляційний суд у даному випадку, позбавлений можливості давати оцінку допустимості доказів, оскільки триває досудове розслідування.

Окрім того, відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом 1-ої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що подія злочину мала місце 27.04.2019 року, а підозрюваний затриманий 30.04.2019 року о 19 год., та 01.05.2019 року йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину.

При цьому, підозрюваний не переховувався від органу досудового розслідування, не впливав на потерпілого та свідків і не перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином, а посилання на ці обставини у клопотанні слідчого та в ухвалі слідчого судді, є формальним наведенням ризиків, передбаченихст. 177 КПК України, без підтвердження їх відповідними доказами.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина друга зазначеної норми закону передбачає, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Разом з тим, апеляційний суд встановив, що причетність ОСОБА_9 до вчинення злочину та обґрунтованість підозри, підтверджується доказами, долученими до клопотання слідчого.

Натомість, колегія суддів вважає слушними доводи захисників про безпідставність застосування до їх підзахисного найбільш суворого запобіжного заходу.

Суд апеляційної інстанції враховує положення, викладені в п. 3 ст. 5 Конвенції, а саме те, що зі спливом певного часу, лише наявність обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, оскільки слідчий у клопотанні мотивував необхідність застосування найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_9 ..

Згідно з приписами ст. 177 КПК України «метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті».

Відповідно до наданих стороною захисту матеріалів, підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання та роботи, а також міцні соціальні зв`язки, сім`ю та дитину на утриманні.

Отже, апеляційний суд вважає частково обґрунтованими доводи апеляційної скарги, оскільки під час розгляду клопотання слідчого в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду, прокурор не довів доцільність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як найбільш суворого запобіжного заходу.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пункт 2 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Отже, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 задоволенню, а ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_9 - скасуванню, з постановленням нової ухвали.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, та для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, достатнім буде застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді домашнього арешту за місцем його проживання, на строк досудового розслідування, з покладанням відповідних обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 409, 411, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 задовольнити частково.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 03.05.2019 р., якою відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання ст.слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 в період з 21 год. по 07 год. наступного дня, строком до 30.06.2019 року включно.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_9 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за викликом;

- повідомляти про зміну місця проживання та роботи слідчого, прокурора, суд.

Підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з-під варти звільнити негайно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4