Ухвала
Іменем України
07 листопада 2018 року

м. Київ
Справа № 649/830/18
Номер провадження в апеляційному суді 11-кп/791/799/18

Провадження № 51 9621 ск 18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Великолепетиського районного суду Херсонської області від 28 серпня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 27 вересня 2018 року,
встановив:
Ухвалою Великолепетиського районного суду Херсонської області від 28 серпня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про відвід судді цього ж суду ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000022 від 23.03.2018 року щодо ОСОБА_4 за ст. 369-2 ч. 2 КК України.
Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 27 вересня 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на зазначену ухвалу місцевого суду на підставі ст. 399 ч. 4 КПК України.
У касаційній скарзі порушується питання про перевірку вказаних ухвал судів в касаційному порядку.
Перевіривши доводи касаційної скарги, долучені до неї копії ухвал, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.
Так, ухвала Великолепетиського районного суду Херсонської області від 28 серпня 2018 року не є судовим рішенням яке, відповідно ст. 424 ч. 2 КПК України, може бути оскаржене в касаційному порядку, оскільки не переглядалася в апеляційному порядку, у зв`язку із чим в цій частині доводів касаційної скарги слід відмовити у відкритті касаційного провадження на підставі ст. 428 ч. 2 п. 1 КПК України.
Щодо оскарження захисником ухвали апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження, то вказане судове рішення є предметом касаційного перегляду, проте в цій частині доводів касаційної скарги необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження відповідно до ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України з наступних підстав.
Відповідно до частини 2 статті 392 КПК Україниухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.
Врахувавши такі вимоги процесуального закону, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що ухвала Великолепетиського районного суду Херсонської області від 28 серпня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні заяви про відвід судді, яка постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою статті 392 КПК України, не підлягає окремому оскарженню в апеляційному порядку, та відповідно до вимог ст. 399 ч. 4 КПК України виніс ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Щодо доводів касаційної скарги про те, що, відмовивши у відкритті апеляційного провадження з цих підстав, апеляційний суд залишив поза увагою загальні засади кримінального провадження, якими забезпечується право особи на апеляційне оскарження судових рішень, то вони не ґрунтуються на законі.
За змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності.
Відмова апеляційного суду у відкритті апеляційного провадження у зв`язку із оскарженням такого судового рішення, окреме оскарження якого на цій стадії законом не передбачене, не є свідченням обмеження доступу до правосуддя, як про це йдеться в касаційній скарзі.
В ухвалі Європейського суду з прав людини від 08 січня 2008 року щодо прийнятності заяви N 32671/02 у справі "Скорик проти України" зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги.
За таких обставин, наявність визначених у законі обмежень щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.
При цьому доводи захисника у скарзі щодо необхідності врахування правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 12.10.2017 року у справі № 5 - 142кс(15)17, в даному випадку є безпідставними, оскільки процедура розгляду заяви про відвід та прийняття рішення за результатом її розгляду прямо передбачені параграфом 6 глави 3 розділу І «Загальні положення» КПК України.
За таких обставин, доводи скаржника щодо порушення апеляційним судом вимог КПК України є безпідставними. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст.ст. 370, 418 КПК України.
Враховуючи викладене, з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.
Керуючись ст. 428 ч. 2 п.п. 1, 2 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити захиснику обвинуваченого ОСОБА_4 адвокату ОСОБА_5 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Великолепетиського районного суду Херсонської області від 28 серпня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 27 вересня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3