Справа № 504/80/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" березня 2019 р. смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участі:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Доброслав угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР 06 червня 2018 року за №0000234 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олександрівка, Комінтернівського р-ну., Одеської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за контрактом, молодшого сержанта, номеру обслуги кулеметного взводу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , маючого на утримані малолітню дитину, раніше не судимого,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України.

в с т а н о в и в:
Судовим розглядом встановлено, що згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України №303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває дотепер.
01.12.2016 ОСОБА_4 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за контрактом.
Цього ж дня, відповідно до наказу тимчасово-виконуючого обов`язки командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 01.12.2016 №124-РС
ОСОБА_4 прийнято на військову службу за контрактом осіб рядового складу, який останній уклав 01.12.2016, та призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_2 , яка також іменується військовою частиною НОМЕР_1 , та розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 ід 01.12.2016 № 259 молодшого сержанта ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини та поставлено на всі види забезпечення.
Надалі, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 12.09.2017 №186 молодшого сержанта ОСОБА_4 призначено на посаду номера обслуги кулеметного взводу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .
Згідно положень ч. 1 п. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом для військовозобов`язаних вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.
Відтак, з 01.12.2016, тобто з моменту зарахування ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.
Згідно вимог п. п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.
Проходячи військову службу на посаді номера обслуги кулеметного взводу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , молодший сержант ОСОБА_4 , як військовослужбовець, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 17 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно та неухильно виконувати накази командирів (начальників) у встановлений термін, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Разом з тим, всупереч вищезазначених вимог закону, молодший сержант ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді номера обслуги кулеметного взводу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, з метою ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, о 09 год. 00 хв. 19.02.2018, самовільно залишив зазначену військову частину, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та продовжував ухилятися від військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, до 15 год. 10 хв. 11.12.2018, тобто до моменту затримання співробітниками Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області, проводячи час на власний розсуд.
Протягом зазначеного періоду дезертирства в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, молодший сержант ОСОБА_4 командування військової частини чи органи військового управління про своє місцезнаходження не повідомляв, органами влади не затримувався, жодних перешкод для прибуття до військової частини не мав, проводячи службовий час на власний розсуд.
Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст. 408 КК України, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем військової служби за контрактом
10 січня 2019 року в даному кримінальному провадженні між прокурором ОСОБА_6 обвинуваченим ОСОБА_4 , адвокатом ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
Відповідно до угоди про визнання винуватості сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.3 ст.408 КК України щодо узгодженого покарання з застосуванням ст..69 КК України у виді арешту строком на шість місяців з відбуванням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 та згоди сторін на його призначення, щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ст.473 КПК України та щодо наслідків невиконання угоди, передбачених ст.476 КПК України та щодо умисного невиконання угоди про визнання винуватості.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, яке йому пред`явлено. Визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.408 КК України в повному обсязі, щиро розкаявся, визнав фактичні обставини справи встановлені слідством. Крім того зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.473 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та пояснив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.
Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні також просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.
Прокурор в судовому засіданні вказав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.
Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, перевіривши умови укладення угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинуваченого про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь - яких обставин, які примусили ОСОБА_4 погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.
Згідно ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним або суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається. Укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь - який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.408 КК України, який враховуючи положення ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.
Аналізуючи та оцінюючи обставини справи в їх сукупності, пояснення обвинуваченого суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.3 ст.408 КК України, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем військової служби за контрактом.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.
Суд, в порядку ст.474 КПК України шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.
Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що взяті обвинуваченим на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.
Враховуючи викладене, вивчивши надані матеріали, перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд дійшов до переконання про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної в кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР №0000234 від 06.06.2018 року) між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором в кримінальному провадженні ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 та призначити покарання, узгоджене сторонами угоди.
Визнати винуватим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.408 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання з застосуванням ст..69 КК України у виді арешту строком на 6(шість) місяців з відбуванням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу у виді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 - залишити без змін.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Головуючий суддя: ОСОБА_1