ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

27 грудня 2018 року

м. Харків

справа № 635/4979/18

провадження №11-сс/818/426/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у

кримінальних справах:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар ОСОБА_4 ,

за участі:

прокурора - ОСОБА_5

представників власників майна - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу

адвоката ОСОБА_6 в інтересах Товариства з

обмеженою відповідальністю «Шалигинске» на ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 28 листопада 2018 року,

установив:

Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 28 листопада 2018 року частково задоволено клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури № 6 Харківської області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000250 від 17 липня 2018 року та накладено арешт на майно, а саме - на кукурудзу загальною вагою 8213 тон та соняшник загальною вагою 15372 тон, що знаходиться у володінні Товариства з обмеженою відповідальністю «Шалигинське» (далі - ТОВ «Шалигинське»), у зерносховищі, розташованому за адресою: Сумська область, місто Глухів, вулиця Рильський шлях, 1А, що перебуває у володінні ТОВ «Шалигинське», заборонивши ТОВ «Шалигинське» здійснювати будь-які дії щодо повернення зі зберігання (відпуску, видачі) арештованого майна на користь будь-яких осіб. В іншій частині у задоволенні клопотання відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 - представник ТОВ «Шалигинське», посилаючись на незаконність, необґрунтованість та невмотивованість ухали слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 28 листопада 2018 року, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити прокурору у задоволенні клопотання про арешт вказаного майна.

Вказує, що слідчий суддя необґрунтовано визнав наявність правової підстави для накладення арешту на майно, помилково встановивши при цьому, що сільськогосподарські культури (кукурудза та соняшник) врожаю 2018 року містять у собі відомості та факти, які можуть бути використані як доказ щодо обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків фактичним обставинам кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, доводи апелянта, думку прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Як вбачається із наданих апеляційному суду матеріалів судового провадження, слідчим відділом Харківського ВП ГУ НП у Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000250, досудове розслідування за яким було розпочато 17 липня 2018 року за фактом заволодіння ОСОБА_9 шляхом обману та зловживання довірою грошовими коштами, які належать ОСОБА_10 , у розмірі понад один мільйон гривень, тобто за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 190 КК України.

Постановою Генерального прокурора України ОСОБА_11 від 06 серпня 2018 року здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0000250 від 17 липня 2018 року доручено слідчим слідчого відділу Харківського Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_12 є власниками 100% корпоративних прав ТОВ «Росток-Холдинг», до групи якого входить ряд підприємств, а саме: ТОВ «Новгород-Сіверський Елеватор», ТОВ «Росток-Холдинг», ТОВ «Демор», ПП «Новгород-Сіверські Аграрні Інвестиції», ТОВ «Берегиня», ТОВ «Агрофірма «Надія», ПОСП «Ічнянське», ПОСП «Хлібороб», ПП «Аграрні Інвестиції», ПП «Ямпіль Інвест», ТОВ «Росток-Трейд», ТОВ «Комбікормник», СТОВ «Крупчипільське», ТОВ «Шалигинське», ТОВ «Агрофірма «Ім.Чапаєва», ПП «Середина-Буда Агро».

ОСОБА_10 є бенефіціарним співвласником компанії Samoran Investments Limited, якому належать 50% частки у вказаній компанії.

В клопотанні прокурора про накладення арешту зазначено, що грошові кошти з компанії ОСОБА_10 . Samoran Investments Limited передавались на компанію Best Grain K/S, яка є повністю підконтрольною ОСОБА_9 та ОСОБА_12 та входить до групи «Росток-Холдинг».

В подальшому вищевказані кошти переправлялися з компанії Best Grain K/S на трейдингову компанію SIA «Latexport», яка також повністю підконтрольна ОСОБА_9 та ОСОБА_12 та входить до групи «Росток-Холдинг».

В свою чергу, з компанії SIA «Latexport» грошові кошти переправлялися до України на компанії групи «Росток-Холдинг» за договорами поставки з передплатою (Форвардні контракти), у тому числі через Українську трейдингову компанію групи ТОВ «Росток-Трейд», яка в подальшому перераховувала грошові кошти на інші підприємства цієї групи в Україні.

На підтвердження контролю ОСОБА_9 та ОСОБА_12 над компаніями Best Grain K/S та SIA «Latexport» та фактів одержання коштів останніми, їх спрямування на підприємства групи «Росток-Холдинг» в матеріалах справи є копія Меморандуму Агро Проекту від 26 червня 2015 року за підписами ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , відповідно до якого підтверджується факт одержання ОСОБА_9 грошових коштів у сумі 21 215 000 доларів США та їх подальше спрямування без згоди ОСОБА_10 та ОСОБА_13 на проект «Росток-Холдинг»; копія Акціонерного договору про управління та поділ бізнесу від 01 вересня 2014 року за підписами ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , відповідно до якого грошові кошти, отримані від ОСОБА_10 , інвестовано в аграрні компанії групи «Росток-Холдинг», шляхом передплати за товар; копія Протоколу зборів акціонерів групи компанії Росток-Холдинг від 01 грудня 2015 року за підписом ОСОБА_12 , яким визнається факт одержання від ОСОБА_10 грошових коштів в сумі 21 215 000 доларів США та їх подальше спрямування на проект «Росток-Холдинг»; копія розписки ОСОБА_9 , відповідно до якої останній визнає факт отримання грошових коштів від ОСОБА_10 у сумі 21 215 00 доларів США; копія акту звірки між компанією Samoran Investments Limited та Best Grain K/S; копії кредитних договорів між компанією Samoran Investments Limited та компанією Best Grain K/S (підконтрольної ОСОБА_9 та ОСОБА_12 ), що підтверджується Меморандумами та протоколами; копії форвардних контрактів, що були отримані в ході проведення слідчих дій, укладеними між ТОВ «Росток-Трейд» (продавець) та SIA «Latexport» (покупець); матеріалами наданими в межах допиту ОСОБА_14 .

Враховуючи зазначені докази, прокурор вказав, що, спрямовуючи грошові кошти у сумі 21 215 00 доларів США через компанію Samoran Investments Limited на проект «Росток-Холдинг», ОСОБА_9 створював видимість вчинення дій, спрямованих на повернення боргу ОСОБА_10 , здійснюючи підписання вищевказаних документів та проведення переговорів.

Згідно матеріалів кримінального провадження одним із підприємств, що входить до групи «Росток-Холдинг», є ТОВ «Шалигинське», зерносховище якого знаходиться за адресою: Сумська область, місто Глухів, вулиця Рильський шлях, будинок 1А, де зберігаються сільськогосподарські культури (зерно), в тому числі, сільськогосподарські культури (зерно), що належать підприємствам групи «Росток-Холдинг».

На виконання ухвали Харківського районного суду Харківської області від 20 вересня 2018 року слідчими та прокурорами, які здійснюють процесуальне керівництво у вказаному вище кримінальному провадженні, з 08 жовтня 2018 року по 10 жовтня 2018 року було проведено обшук за місцем знаходження зерносховищ, які належать ТОВ «Шалигинське», та виявлено зерно, а саме кукурудзу загальною вагою 8213 тон та соняшник загальною вагою 15372 тон, на які і просить накласти арешт у своєму клопотанні прокурор.

Постановою старшого слідчого СВ Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_15 від 11 жовтня 2018 року виявлені та вилучені в ході проведення обшуку ТОВ «Шалигинське» кукурудзу та насіння соняшника визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000250 від 17 липня 2018 року.

У розумінні положень статті 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який застосовується з метою дієвості цього провадження.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до положень частини 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У частині 3 статті 170 КПК України зазначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень частини 1 статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Приймаючи рішення про накладення арешту на зазначене у клопотанні прокурора майно, слідчий суддя дійшов висновку, що з огляду на відомості, які містяться у матеріалах кримінального провадження, наявні підстави та розумні підозри вважати, що вилучене майно дійсно може бути майном, яке було повністю, або частково перетворено, одержане внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Прокурором доведено необхідність арешту майна, у тому числі, для забезпечення конфіскації майна та відшкодування шкоди.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Враховуючи, що на даний час ще триває перевірка можливих шахрайських дій ОСОБА_9 , то відповідно до статті 170 КПК України існує необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно з метою збереження речових доказів та запобігання можливості відчуження, перетворення вказаного майна.

Вказане свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підприємств групи «Росток-Холдинг», оскільки за викладених у клопотанні та доданих до нього матеріалах обставинах існує сумнів щодо його добросовісного набуття.

Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 28 вересня 2018 року вже було задоволено клопотання прокурора про арешт майна та накладено арешт на майно у кримінальному провадженні № 0000250 від 17 липня 2018 року.

Проте, ухвалою Харківського апеляційного суду від 08 листопада 2018 року в складі колегії суддів ОСОБА_16 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 були частково задоволені апеляційні скарги представників власників майна та вищевказану ухвалу слідчого судді скасовано з підстав відсутності у клопотанні прокурора конкретизації видів та ваги сільськогосподарських культур, на які останній просив накласти арешт. Клопотання повернуто прокурору для приведення у відповідність з вимогами частини 2 статті 171 КПК України з встановленням строку для усунення недоліків в 72 години з часу отримання повного тексу ухвали.

Між тим, під час розгляду апеляційних скарг представників власників майна, колегія суддів дійшла висновку, що вказане у клопотанні майно є доказом вчиненого злочину та підпадає під критерії, зазначені у статті 98 КПК України, а накладення на нього арешту необхідне задля унеможливлення його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення та передачі іншим особам.

Враховуючи висновки, викладені в ухвалі Харківського апеляційного суду від 08 листопада 2018 року, колегія суддів вважає, що підстави для оцінки та перевірки доводів апелянта щодо відповідності арештованого майна критеріям статті 98 КПК України відсутні, оскільки дані факти вже встановлені вищевказаною ухвалою апеляційного суду.

Колегія суддів не вбачає підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, оскільки потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою попередження відчуження (знищення) майна чи інших негативних наслідків, які можуть перешкодити всебічному та повному проведенню досудового розслідування.

Проте, відповідно до частини 4 статті 173 КПК України у разі задоволення клопотання про арешт майна, слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

У даному випадку, досудове розслідування у кримінальному провадженні розпочато 17 липня 2018 року та на даний час триває.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження накладення арешту на майно підприємств групи «Росток-Холдинг» та тривале обмеження власників розпоряджатися вказаним майном може суттєво позначитися на здійснення ними своєї статутної діяльності.

У зв`язку з чим, з метою мінімізації обмеження правомірної підприємницької діяльності вказаних підприємств, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу представника власника арештованого майна та встановити строк дії ухвали про арешт майна до 01 лютого 2019 року, після чого вирішити питання про подальше зберігання арештованого майна у встановленому законом порядку, з урахуванням інтересів досудового розслідування та власників майна.

Колегія суддів погоджується також з висновком слідчого судді щодо відсутності належного обґрунтування прокурором необхідності встановлення заборони розпоряджатися та відчужувати арештоване майно не лише ТОВ «Шалигинське», а і всім підприємствам, що входять до групи «Росток-Холдинг», оскільки дійсно, за відсутності у клопотанні відомостей щодо конкретизації власників цього майна та обсягу його належності, встановити таку заборону неможливо.

Враховуючи викладене, ухвала слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 28 листопада 2018 року в частині невизначення строку арешту на майно підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали в цій частині та встановленням строку накладення арешту на майно до 01 лютого 2019 року.

Доводи представників власників майна про проведення обшуку майна з порушенням норм процесуального права не можуть бути прийняті до уваги.

Згідно з Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань дата реєстрації провадження 17 липня 2018 року 14:29:22, орган досудового розслідування: Харківський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, слідчий ОСОБА_15 , прокурори ОСОБА_5 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 .

Із доводів апеляційної скарги вбачається також незгода представника власників майна з окремими слідчими діями під час проведення обшуку. У зв`язку з цим судова колегія акцентує увагу на положеннях статті 303 КПК України, частинами 1 та 2 якої передбачено вичерпний перелік рішень, дій та бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні. Оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора можливе під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Інші доводи щодо процесуальних порушень також підлягають з`ясуванню під час досудового розслідування.

Посилання на блокування роботи ТОВ «Шалигинське» є безпідставним, оскільки в судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 пояснив, що діяльність ТОВ «Шалигинське» у зв`язку з порушенням кримінального провадження не припинена.

Керуючись ст. ст. 407, 418, 419, 422 КПК України, суд
ухвалив:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Шалигинське» - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 28 листопада 2018 року в частині не визначення строку накладення арешту на майно скасувати і в цій частині постановити нову ухвалу.

Визначити строк накладення арешту на майно до 01 лютого 2019 року.

В решті ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її постановлення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали буде складений 28 грудня 2018 року о 12 годині

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3