Категорія: ч.3 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2018 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0004160 від 06.09.2017 року за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 з доповненнями на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 березня 2018 року щодо ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Луцьк, громадянин України, з неповною середньою освітою, не працюючий, одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, проживаючий та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , судимий вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч.2 ст.185 КК України до 3 місяців арешту, 30 червня 2017 року звільнений по відбуттю покарання,

засуджений за ч.3 ст.185 КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Обраному ОСОБА_7 запобіжний захід тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без зміни.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 постановлено обчислювати з моменту затримання, тобто з 14-ої години 55 хвилин 21 жовтня 2017 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_7 зараховано у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження, а саме: з 21 жовтня 2017 року до вступу даного вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 майнову шкоду в розмірі 26090 (двадцять шість тисяч дев`яносто) гривень 12 копійок на користь ОСОБА_10 .

Вироком вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат.
ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він біля 15-ої години 00 хвилин 05 вересня 2017 року, в м. Луцьк, ОСОБА_7 , з корисливих мотивів та умислом на незаконне заволодіння майном, шляхом віджиму рами вікна, проникнувши через відчинене ним вікно до житла, будинку АДРЕСА_2 , повторно, таємно викрав чуже майно, а саме: грошові кошти у сумі 3000 гривень, 500 доларів США, згідно офіційного курсу НБУ станом на момент вчинення злочину становить 12953,12 гривень, каблучку золоту, 585 проби, вагою 1,5 грами, вартістю 1035 грн., жіночий ланцюжок із золота, 585 проби, вагою 4 грами, вартістю 2760 грн., підвіску золоту, 585 проби, вагою 1 грам, вартістю 690 грн., обручку золоту, 585 проби, вагою 1,5 грам, вартістю 1035 грн., чоловіча печатку із золота, 585 проби, вагою 3 грами, вартістю 2070 грн., тризуб золотий, 585 проби, вагою 1,2 грами, вартістю 828 грн., сережки золоті, 585 проби, вагою 1,5 грами, вартістю 1035 грн., сережки срібні, 925 проби, вагою 5,84 грам, вартістю 684 грн., а всього викрав майна на загальну суму 26090,12 гривень, заподіявши ОСОБА_9 , майнової шкоди в зазначеному розмірі.
У своїй апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вважає, що суд хоч і дослідив усі дані, що характеризують особу ОСОБА_7 та дані, що свідчать про його поведінку у минулому, однак належної об`єктивної оцінки цьому не дав, що призвело до призначення ОСОБА_7 покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та особі обвинуваченого. Суд належним чином не врахував, що ОСОБА_7 увосьме притягується до кримінальної відповідальності, що вказує на те, що він має стійку схильність до скоєння корисливих злочинів, не працює, вчинив злочин через короткий проміжок часу після відбуття покарання за попереднім вироком, в ході судового розгляду жодним чином не розкаявся, що свідчить про те, що він вперто не бажає стати на шлях виправлення, та у своїй сукупності наведені обставини свідчать про його підвищену небезпеку для суспільства. Просить вирок суду скасувати, ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, призначити покарання за цим законом у виді позбавлення волі на строк 6 років. В решті вирок суду залишити без змін.
Захисник ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі з доповненнями просить вирок суду щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Зазначає, що висновки суду викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам справи, дані та факти, що зазначені в ньому не підтверджуються належними та допустимими доказами, судове слідство проведено неповно та з істотними порушеннями вимог КПК України. Вважає, що зазначені потерпілою вага та вартість викрадених речей не можуть братись судом до уваги, оскільки будь яких доказів, які б підтверджували зазначене потерпілою не надано. Зазначає, що показання свідка ОСОБА_11 є суперечливими, оскільки він бачив чоловіка через паркан зі спини. Крім того, вважає, що слідча дія впізнання, була проведена з порушеннями. Протокол огляду місця події від 05.09.2017 року вважає також недопустимим доказом, оскільки він містить виправлення та не підписаний усіма учасниками, які брали участь в проведенні процесуальної дії. Зазначає, що під час досудового розслідування було порушено право ОСОБА_7 на захист, так, 20.10.2017 з ОСОБА_7 було проведено впізнання, відібрано зразки пальців рук та вже 21.10.2017 ОСОБА_7 було затримано та повідомлено про підозру.
Обвинувачений ОСОБА_7 в поданій апеляційній скарзі просить вирок суду переглянути, а доводи щодо його незаконності зобов`язується надати в судовому засіданні.
Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, основні доводи апеляційних скарг, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які просили скасувати вирок, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 направити на новий судовий розгляд в суд першої інстанції, прокурора, який просив вирок суду скасувати, постановити новий, яким обрати ОСОБА_7 покарання у виді 6 років позбавлення волі, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 з доповненнями та прокурора до задоволення не підлягають з таких підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи і зроблений обґрунтований висновок про винуватість ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло. Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і перевірених судом допустимих доказах.
Так суд першої інстанції підставно взяв до уваги саме показання свідка ОСОБА_11 про те, що у післяобідню пору 05.09.2017 року почув, що у сусідів загавкала собака, а тому виглянув через паркан та побачив чоловіка, який вибивши раму вікна, заліз через вікно у будинок, а потім вийшовши через двері, пішов у сторону залізничної дороги.
Цього ж чоловіка свідок бачив вранці того ж дня, біля будинку потерпілої, чоловік був одягнений у чорну куртку з капюшоном та темні штани, можливо джинсах з сумкою через плече, і це був саме обвинувачений ОСОБА_7 , оскільки він його запам`ятав за рисами обличчя.
Дані показання є чіткими та послідовними, підтверджені іншими доказами по справі, зокрема показаннями потерпілої ОСОБА_9 , яка пояснила, що в обідню пору 05.09.2017 року до неї подзвонила сусідка і повідомила що у її будинку відкриті двері. Приїхавши додому, виявила, що пошкоджено вікно, відчинені двері, в кімнатах перекинуті речі, та що з дому, з комоду зникли грошові кошти у сумі 3000 гривень, 500 доларів США, золоті вироби, ланцюжок, каблучка та чоловічі золоті вироби.
Протоколом огляду місця події від 5 вересня 2017 року встановлено, що у дитячій кімнаті будинку АДРЕСА_2 ,відчинене вікно, в кімнатах перекинуті речі, виявлені та вилучені відбитки слідів взуття та сліди пальців рук з внутрішньої сторони вікна,та чашка (а.с.60-64).
Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 20 жовтня 2017 року за участю свідка ОСОБА_11 встановлено, що слідча дія була проведена у присутності чотирьох понятих та трьох статистів, свідок ОСОБА_11 за рисами обличчя, ростом, опізнав особу під №4, яка проникала в будинок, вказавши на ОСОБА_7 (а.с.66-67).
Згідно протоколу отримання зразків для експертизи від 20 жовтня 2017 року у ОСОБА_7 відібрані зразки відбитків долоней та пальців рук для проведення дактилоскопічної експертизи (а.с.79).
Відповідно до висновку експерта №588 від 20 жовтня 2017 року встановлено, що один слід пальця руки, виявлений та відкопійований на відрізок липкої стрічки, вилучений 5 вересня 2017 року в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , залишений пальцем руки особи дактилоскопічна карта якої заповнена на ім`я ОСОБА_7 (а.с.81-87).
Сукупність досліджених доказів дала суду можливість поза розумним сумнівом як прийти до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, так і спростовувати його версію про те, що він не вчиняв крадіжки з будинку потерпілої ОСОБА_9 .
Що стосується твердження захисника про те, що зазначені потерпілою вага та вартість викрадених речей не можуть братись судом до уваги, оскільки будь яких доказів, які б підтверджували зазначене потерпілою не надано, та вони не заслуговують на увагу. Так, з пояснень потерпілої, наданих в суді першої інстанції встановлено, що вона тривалий час працювала адміністратором у ювелірному магазині, орієнтується у вазі та ціні ювелірних виробів, оскільки здавала вироби на реставрацію, попередньо важивши їх.
Згідно ч.1 ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідча дія пред`явлення особи для впізнання слідчим проведено у присутності чотирьох понятих та трьох статистів, ОСОБА_7 роз`яснено його права та обов`язки, слідчу дію проведено відповідно до вимог ст.228 КПК України. ОСОБА_7 будь яких заперечень щодо проведення слідчої дії та складеного протоколу не надходило, що підтверджується його підписом.
Судом першої інстанції вірно зазначено про те, що огляд місця події від 05.09.2017 року проведено з дотриманням вимог ст.233 КПК України, за добровільною згодою володільця та власника житла ОСОБА_9 .
Факт не підписання протоколу усіма учасниками слідчої дії, не є безумовною підставою для визнання його недопустими доказом в розумінні ст.86 КПК України.
Що стосується доводів захисника про порушення права ОСОБА_7 на захист, оскільки 20.10.2017 з ОСОБА_7 , який перебував у статусі свідка, було проведено впізнання, відібрано зразки пальців рук та вже 21.10.2017 ОСОБА_7 було затримано та повідомлено про підозру, то вони не знайшли свого підтвердження.
Так з матеріалів кримінального провадження вбачається, що на час проведення впізнання та відібрання зразків пальців рук у ОСОБА_7 він перебував в статусі свідка, показань щодо обставин справи не давав, а тому такий доказ відповідно до ст.86 КПК України є допустимим, отриманим в порядку КПК України, не містять ознак недопустимого доказу, що зазначені в ст.87 КПК України.
Як убачається з вироку, призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання судом не встанволено.
З огляду на тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення аналогічних злочинів, відбував покарання в місцях позбавлення волі, злочин вчинив через незначний проміжок з часу звільнення, посередньо характеризується за місцем проживання, одружений, має на утриманні малолітню дитину, суд першої інстанції прийшов вірного висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально.
На думку апеляційного суду, обране судом першої інстанції покарання відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, як самими обвинуваченими, так і іншими особами, а тому підстав для скасування судового рішення за доводами, які викладені в апеляційних скаргах, немає.
Захисником у апеляційній скарзі не наведено безумовних підстав, які передбачені статтями 412, 415 КПК України, для призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції, не встановлено їх також і судом апеляційної інстанції, а тому, вимоги апеляційної скарги захисника в цій частині до задоволення не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись статтями 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,
У Х В А Л И В:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , в його інтересах адвоката ОСОБА_8 з доповненнями та прокурора залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 березня 2018 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим у той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: