Справа № 727/2475/19
Провадження № 1-кп/727/200/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2019 року Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі: Головуючого, судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

за участю сторони обвинувачення:

- прокурора ОСОБА_3

- потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю сторони захисту - обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань № 3 приміщення Шевченківського райсуду м. Чернівці справу з обвинувальним актом, за кримінальним провадженнями за № 0000406 від 19.02.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, не працюючого, на утриманні має малолітню дитину, раніше неодноразово судимого, зокрема, останніми вироками від 07.08. 2017 року Садгірським районним судом м. Чернівці за ч. 1 ст. 355, ч.2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України до штрафу (вирок законної сили не набрав), - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_6 , 19.02.2019р., о 13.50 год., під час проїзду в тролейбусі № 3А, що рухався у напрямку зупинки громадського транспорту «Парк ім. Т.Г. Шевченка», по вулиці Головній в місті Чернівці, від зупинки громадського транспорту «Площа Соборна» в місті Чернівці, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, діючи таємно, умисно, протиправно, повторно, шляхом вільного доступу викрав із гаманця, що знаходився в рюкзаку потерпілої ОСОБА_4 грошові кошти їй належні, в сумі 520 гривень; після чого в цей же день, - 19.02.2019р., приблизно о 13.52 год., ОСОБА_6 , під час проїзду в тролейбусі № НОМЕР_1 , який рухався в напрямку зупинки громадського транспорту «Парк ім. Т.Г.Шевченка», що по вулиці Головній в місті Чернівці, від зупинки громадського транспорту «Площа Соборна», що по площі Соборній в місті Чернівці, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, діючи таємно, умисно, протиправно, повторно, шляхом вільного доступу, викрав із кишені джинсових штанів потерпілого, громадянина Єгипту ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 500 гривень та у подальшому, вийшов з тролейбусу, однак, одразу ж був викритий потерпілим ОСОБА_8 , який побіг за ним і наздогнавши зупинив його, тобто, ОСОБА_6 вчинив всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

В судовому засіданні, між потерпілими ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_6 відповідно заявлено клопотання про затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, укладеної 26.02. 2019 року.

При розгляді вищенаведеної угоди, в порядку вимог ст. 474 КПК України, установлено, що угода між потерпілими ОСОБА_4 , ОСОБА_8 і обвинуваченим 26.02.2019 року, укладена на підставі ст. ст. 468, 469, 471 КПК України, на умовах того, що обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину за пред`явленим йому обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, за обставин наведених вище; розкаявся у скоєному злочині; шкоду завдану потерпілим в повному обсязі відшкодував. Сторони угоди погодились із кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК Українита узгодили до призначення покарання ОСОБА_6 , з застосуванням ст.. 69 КК України у виді 4 місяців позбавлення волі. На момент підписання 26.02.2019р. угоди про примирення потерпілі - ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_6 розуміли наслідки укладення такої угоди, згідно ст.473 КПК України, підстави оскарження обвинувального вироку в апеляційному порядку (ст.394 ч.3 п.2) КПК України) та касаційному порядку (ст.424 ч.3 п.2) КПК України), про що їм було роз`яснено і в засіданні та підтверджено сторонами угоди.

Обвинувачений ОСОБА_6 при дачі показів в судовому засіданні повністю визнав вину, не заперечував що дійсно ним 19.02. 2019 року в обідній період часу їдучи в громадському транспорті «Парк ім. Т.Г. Шевченка», по вулиці Головній в місті Чернівці, він викрав з рюкзаку Колесник тетяни 520 грн., а з штанів ОСОБА_8 500 грн., та коли вийшов з тролейбусу одразу ж був затриманий останнім; розпорядитися коштами не зміг. В наданих показах пояснив, що повністю розрахувався з потерпілими, які, відповідно, до нього претензій матеріального і морального характери не має. Також, обвинувачений, відмовився від здійснення прав, передбачених ст.474 ч.5 п.1 КПК України, а потерпілі, відповідно ОСОБА_4 , ОСОБА_8 погодилися із тим, що будуть позбавлені права вимагати в подальшому притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за вказане вище кримінальне правопорушення (крім випадку невиконання обвинуваченим умов угоди) і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

В засіданні також було установлено, що обвинувачений ОСОБА_6 розуміє, що у разі невиконання ним угоди від 26.02.2019 року про примирення (ст.476 КПК України) потерпілі мають право упродовж строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності, звернутися до суду із клопотанням про скасування вироку і вимагати судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Обвинувачений ОСОБА_6 розуміє, що умисне невиконання ним угоди від 26.02..2019 року є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389 1 КК України.

Потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , будучи приведеним до присяги, в судовому засіданні, відповідно надали покази про те, що 19.02.2019 року біля 13 14 години їхали в громадському транспорті «Парк ім. Т.Г. Шевченка», по вулиці Головній в місті Чернівці. Через хвилину, дві ОСОБА_8 виявив відсутність гаманця, в якому було 500 грн., він побачив чоловіка, який викрав з рюкзака дівчини гроші і вийшов з тролейбусу та якого він зупинив; вказаним чоловіком виявився обвинувачений ОСОБА_6 . Потерпілі не заперечували повернення їм коштів претензій до обвинуваченого не мають.

В судовому засіданні, потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_8 і обвинувачений ОСОБА_6 підтвердили факт примирення між собою, просили, відповідно, затвердити укладену 26.02.2019 між ними угоду та призначити погоджену міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у виді позбавлення волі, з застосуванням ст.. 69 КК України, строком на чотири місяців.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ст. 185 ч. 2 КК України та не заперечила узгоджену сторонами угоди, міру покарання вважала, що вона не відповідає особі обвинуваченого. Судом, з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє своє право на судовий розгляд, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України. Також з`ясовано у потерпілих, що вони розуміють наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України. Укладення 26.02.2019 року угоди про примирення між потерпілими та обвинуваченим є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що фактично сторонами угоди було підтверджено і в судовому засіданні; угода про примирення між потерпілим і обвинуваченим від 26.02.2019 року відповідає вимогам закону та змісту, в рамках ст. 471 КПК України. Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Вчинене обвинуваченим ОСОБА_6 кримінальне правопорушення суд вірно кваліфікує за ч.2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторноі вважає, що вона не підлягає іншій кваліфікації, у тому числі за більш тяжке кримінальне правопорушення, ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення цієї угоди про примирення.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд враховує характер суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, який згідно ст.12 КК України віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості, досліджені матеріали кримінального провадження та дані про особу обвинуваченого, а саме що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, за аналогічні корисливі злочини, відшкодував шкоду потерпілим, судом встановлено відсутність претензій матеріальної морального характеру з боку потерпілих; на обліку в психіатричній лікарні не перебуває, перебуває на обліку в наркологічному диспансері, сприяв органу як досудового розслідування так і під час судового розгляду справи у розкритті кримінального правопорушення, не працює офіційно, має постійне зареєстроване місце проживання за яким задовільно характеризується, на утриманні у якого перебуває неповнолітня дитина. При цьому, судом враховуються умови угоди про примирення, укладеної 26.02.2019 року між потерпілими та обвинуваченим та узгоджена сторонами угоди міра покарання.

Обставинами, в силу вимог ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття у вчиненому обвинуваченого і активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та відшкодування потерпілим завданої злочином матеріальних збитків. Обставин, що згідно ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено. На підставі узгодженої 26.02..2019 року сторонами угоди, міри покарання суд вважає, що слід призначити ОСОБА_6 з урахуванням тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його особи, узгоджену сторонами угоди міру покарання, яке буде для останнього необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідати принципу необхідності і достатності для його виправлення, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, якою визначено, що «…кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, відповідно закону, який встановить обгрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення...».

Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Речові докази підлягаю вирішенню в порядку вимог ст.100 КПК України; процесуальні витрати на залучення експерта по справі відсутні.

Заходи кримінального забезпечення до обвинуваченого були застосовані у вигляді тримання під вартою, терміном дії до 18.04. 2019 року, а отже, суд вважає, що до набрання чинності даним вироком слід залишити в силі даний вид запобіжного заходу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 315, 318, 337, 345, 350 468, 471, 473- 476 КПК України, суд УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 26.02.2019 року між ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому за даною нормою закону, узгоджене сторонами угоди від 26.02. 2019 року покарання, з застсуванням ст.. 69 КК України у вигляді 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_6 рахувати з моменту його фактичного затримання 19.02.2019 року (потокол затримання а.с. к.п. 30).

До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу до засудженого ОСОБА_6 залишити в силі у вигляді тримання під вартою.

Речовий доказ за постановою слідчого (а.с. к.п. 43) від 20.02.2019 року купюру номіналом 500 грн., яку було передано під розписку на зберігання потерпілому ОСОБА_8 повернути останньому за належністю.

Речовий доказ за постановою слідчого (а.с. к.п. 16) від 20.02.2019 року дві купюри номіналом 200 грн., які було передано під розписку на зберігання потерпілій ОСОБА_4 повернути останній за належністю.

На вирок може бути подано апеляцію до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України, зокрема: засудженим з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без їх згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення їм наслідків укладення угоди; потерпілим з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою та сьомою статті 474 цього Кодексу; стороною обвинувачення - прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1