ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/818/216/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №645/1054/16-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст. 537 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
потерпілого - ОСОБА_7 ,
адвоката - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2018 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаною ухвалою в задоволенні клопотання ОСОБА_9 про скасування арешту автомобіля «Toyota Land Cruiser» державний номерний знак НОМЕР_1 та повернення його власнику - відмовлено.
В обґрунтування прийнятого рішення, суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_9 не доведено, що в подальшому застосуванні арешту автомобіля відпала потреба. вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06 березня 2018 року, який набрав чинності, ОСОБА_9 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 3 КК України, задоволено цивільні позови потерпілих на загальну суму 1000000 грн. про відшкодування яких відомості засудженим не надано.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу районного суду, прийняти нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про скасування арешту автомобіля «Toyota Land Cruiser» державний номерний знак НОМЕР_1 та повернення його власнику. Мотивуючи скаргу вказав, що ухвала є незаконною та немотивованою, висновки суду не відповідають фактичним обставинам. Звертає увагу, що арешт на автомобіль було накладено ухвалою слідчого судді саме як на речовий доках у кримінальному провадженні, рішення про заборону його відчудження, накладення арешту на транспортний засіб з метою забезпечення цивільного позову не приймалося, закон, за яким він засуджений, не передбачає конфіскації майна, судом касаційної інстанції рішення щодо зупинення виконання вироку суду не приймалося, прокурор не заперечував проти зняття арешту з автомобіля. При ухваленні вироку районного суду, всупереч п. 2 ч. 4 ст. 371 КПК України, не було скасовано арешт з вказаного автомобіля. 17.09.2018 року вирок районного суду набув чинності, в застосуванні заходу арешту автомобіля та його зберіганні як речового доказу відпали підстави. Також зазначив, що посилання районного суду про участь у розгляді справи адвоката ОСОБА_10 є невірним, адже така особа участі в розгляді провадження не брала.

Заслухавши доповідь головуючого судді, з`ясувавши думку прокурора та потерпілого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, адвоката ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_9 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Вивченням матеріалів провадження встановлено, що вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06 березня 2018 року ОСОБА_9 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 3 КК України, та йому призначено покарання у виді семи років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки. Крім того, з ОСОБА_9 стягнуто на користь ОСОБА_11 в якості відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 500000 (п`ятсот тисяч) грн.00 коп., на користь ОСОБА_7 в якості відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 500000 (п`ятсот тисяч) грн. 00 коп. та на користь держави в особі МВС України НДЕКЦ при ГУМВС України в Харківській області за проведення експертиз 5496 грн. 96 коп.
Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 11 вересня 2018 року вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.03.2018 року щодо ОСОБА_9 в цій частині залишено без змін.
Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харків від 14.01.2016 року клопотання ст. слідчого відділу ДТП СУ ГУНПУ в Харківській області у кримінальному провадженні №0000028 від 13.01.2016р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України задоволено та накладено арешт на належний ОСОБА_9 автомобіль Toyota Land Cruiser державний номерний знак НОМЕР_1 . Крім того зазначено, що зберігання автомобілю Toyota Land Cruiser державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснювати в порядку, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012р. «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».
19.09.2018 року засуджений ОСОБА_9 звернувся до Фрунзенського районного суду з клопотанням про скасування арешту автомобіля «Toyota Land Cruiser» державний номерний знак НОМЕР_1 та повернення його власнику з тих підстав, що арешт на даний автомобіль було накладено як на речовий доказ у кримінальному провадженні щодо нього, по справі постановлено вирок, який набрав чинності, а тому підстави для арешту автомобіля відпали.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2018 року в задоволенні вказаного клопотання ОСОБА_9 відмовлено з наведених в оскаржуваному рішенні підстав.
Аналізуючи законність рішення суду першої інстанції та обґрунтованість апеляційної скарги ОСОБА_9 , колегія суддів зазначає наступне.
За приписами ст. 170 КПК України, метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений. Арешт майна можливий у випадках, коли до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні.
Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосування цього захисту відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Приймаючи до уваги, що вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06 березня 2018 року, який набрав чинності, з ОСОБА_9 стягнуто на користь ОСОБА_11 в якості відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 500000 (п`ятсот тисяч) грн.00 коп., на користь ОСОБА_7 в якості відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 500000 (п`ятсот тисяч) грн. 00 коп. та на користь держави в особі МВС України НДЕКЦ при ГУМВС України в Харківській області за проведення експертиз 5496 грн. 96 коп., а засудженою особою не підтверджено відшкодування збитків потерпілим, а також сплату процесуальних витрат, колегія суддів дійшла висновку, що у суду не було необхідних та достатніх підстав для задоволення клопотання ОСОБА_9 про зняття арешту з автомобіля, а тому рішення про відмову в задоволенні клопотання засудженого є законним та обгрунтованим.
Посилання ОСОБА_9 в апеляції на те, що при постановленні вироку судом незаконно не було скасовано арешт автомобіля є необґрунтованим, адже згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України, суд, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, при цьому суд скасовує арешт майна, зокрема, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Довід апеляційної скарги про невірне зазначення в ухвалі суду про участь у розгляді справи адвоката ОСОБА_10 не може вплинути на висновки суду щодо розгляду клопотання ОСОБА_9 , ця неточність може бути усунута судом першої інстанції в порядку ст. 379 КПК України.
Таким чином, доводи апеляції засудженого не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв`язку з чим скарга залишається без задоволення, а оскаржувана ухвала без змін, як така, що є обґрунтованою, постановленою з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2018 року про відмову в задоволенні клопотання про зняття арешту з майна без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя
Судді: