У Х В А Л А
про повернення апеляційної скарги

2 квітня 2019 року м. Миколаїв

Суддя Миколаївського апеляційного суду ОСОБА_1 , вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 листопада 2018 року про арешт майна,

в с т а н о в и л а :

до Миколаївського апеляційного суду 01.04.2019 р. надійшла апеляційна скарга ОСОБА_2 , в якій він просить скасувати ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 листопада 2018 року та відмовити у задоволені клопотання слідчого про арешт майна.
До апеляційної скарги апелянтом додані копії ухвали Центрального районного суд м. Миколаєва від 09.11.2018 р., витягу з державного реєстру обтяжень рухомого майна від 24.06.2018 р. та довіреності від 24.06.2018 р.

Вивчивши апеляційну скаргу та додані до неї документи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 173 КПК України, треті особи, мають право оскаржити судове рішення щодо арешту майна.
За змістом вимог ч. 1 ст. 174 КПК України, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Відповідно до вимог ст. 393 КПК України, апеляційну скаргу мають право подати окрім інших, фізична або юридична особа у частині, що стосується її інтересів під час вирішення питання про долю речових доказів, документів, які були надані суду; третя особа у частині, що стосується її інтересів під час вирішення питання про спеціальну конфіскацію; інші особи у випадках, передбачених цим Кодексом.
Виходячи із наведених норм закону, право на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді про арешт майна має право особа, яка є власником, іншим володільцем майна або їх представником.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга повертається, якщо апеляційну скаргу подана особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

З наданих ОСОБА_2 копій документів вбачається, що слідчим суддею Центрального районного суду м. Миколаєва накладено арешт на чисельну кількість тютюнових виробів та автомобіль Ford Transit, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Відповідно копії витягу з реєстру обтяжень рухомого майна від 24.06.2018 р., ОСОБА_3 є боржником за предметом обтяження об`єкта за № WF0VXXBDFV2A62239 із номером державної реєстрації НОМЕР_1 , за довіреністю від 28.06.2018 р. ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_2 та ОСОБА_4 здійснювати експлуатацію та інші правочини із автомобілем Ford Transit, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Оцінюючи дані, що містяться в копіях, наданих апелянтом документів, вважаю, що станом на день подачі апеляційної скарги, документів, які б підтверджували право ОСОБА_2 на володіння або користування арештованим майном, зокрема тютюновими виробами та автомобілем Ford Transit не надано, у зв`язку з чим підстав вважати, що апеляційна скарга подана особою, яка має право подавати апеляційну скаргу не має, а тому апеляційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді, відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України, підлягає поверненню.

Керуючись ст. 399 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 листопада 2018 року повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги разом з апеляційною скаргою невідкладно надіслати особі, яка її подала.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду ОСОБА_5