Справа № 199/4159/18
УХВАЛА
іменем України

09.01.2019 м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №000304 від 25.05.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.233 КК України,

ВСТАНОВИВ:

03.01.2019 до суду надійшло клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №000304 від 25.05.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.233 КК України, а саме квартири АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтовується тим, що у ході здійснення нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування встановлено, що особа, яка представилась від імені ОСОБА_4 , шляхом використання підробленого свідоцтва про право власності, яке видане у порядку Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» заволоділа квартирою за адресою: АДРЕСА_2 , чим незаконно приватизувала вищевказану квартиру.

Відомості за даним фактом 25.05.2018 Дніпропетровською місцевою прокуратурою №1 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за попередньою правовою кваліфікацією передбаченою ч.1 ст.233 КК України та розпочато досудове розслідування.

Досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно у січні 2018 року, згідно лікарського свідоцтва про смерть №83/НЄ помер гр. ОСОБА_5 , у власній квартирі по АДРЕСА_2 .

За даними обслуговуючої організації КП «Житлове господарство Самарського району» ДМР до січня 2018 року основним квартиронаймачем та особою на яку відкрито особовий рахунок на квартиру по АДРЕСА_2 є ОСОБА_5 .

Крім того, за інформацією Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради за адресою: АДРЕСА_2 , ще з 23.07.1980 року зареєстрований ОСОБА_5 та з 04.06.1972 ОСОБА_6 .

За даними листа Амур-Нижньодніпровського районного у м. Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області від 11.12.2018 №6417/14.1-12 зареєстрований у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_6 помер, у зв`язку з чим 09.01.2018 складено актовий запис №66 про його смерть останнього. Крім того встановлено, що основний квартиронаймач квартири у АДРЕСА_2 ОСОБА_5 помер, у зв`язку з чим 15.02.2018 складено актовий запис №404 про смерть останнього.

У подальшому встановлено, що 15.03.2018 до державного реєстратора КП «Центр державної реєстрації» ОСОБА_7 звернулась особа, яка представилась ОСОБА_4 із свідоцтвом про право власності на житло, яке видане нібито 04.03.1998 у порядку Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_4 , у зв`язку з чим вказаний державний реєстратор зареєстрував право власності на дану квартиру на ОСОБА_4 .

Проте, у ході перевірки видачі свідоцтва на вказану квартиру отримано відповідь від 31.05.2018 Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради про те, що свідоцтво про право власності на квартиру органом приватизації не видавалось.

Крім того, у ході досудового розслідування витребувано копії реєстраційної справи та копії документів з Державного реєстру речових прав, які були подані державному реєстратору ОСОБА_7 , який зареєстрував право власності на квартиру за ОСОБА_4 .

Вивченням документів, які були подані державному реєстратору ОСОБА_7 , від імені особи ОСОБА_4 встановлено, що технічний паспорт на квартиру є підробленим, оскільки він виготовлений станом на 21.02.2018, в той час як фізична особа-підприємець ОСОБА_8 , за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань припинив свою діяльність ще 27.12.2016.

Крім того, вивченням іншого документу, який було подано державному реєстратору ОСОБА_7 , від імені особи ОСОБА_4 встановлено, що лист Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 29.11.2018 №3/5-522, який підтверджує видачу свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_4 , Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради за підписом ОСОБА_9 не видавався.

У подальшому, а саме 28.03.2018 приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_10 (49000, м. Дніпро, вул. Січових стрільців, 15-А, тел.: НОМЕР_1 ) посвідчила договір купівлі-продажу вищевказаної квартири між ОСОБА_4 та ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

На даний час, ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_2 ) є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

У ході здійснення тимчасового доступу до документів, які перебувають у нотаріуса ОСОБА_10 при посвідченні договору купівлі-продажу квартири між ОСОБА_4 та ОСОБА_11 виявлено копії цих же підроблених документів - свідоцтва про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , яке нібито видане на ім`я ОСОБА_4 виконкомом Дніпропетровської міської ради, згідно з розпорядженням №2/569/-98 від 04.03.1998.

Встановлено, що ОСОБА_4 , як особа за якою до 28.03.2018 було зареєстровано право власності на квартиру померла, про що 24.07.2018 складений актовий запис №823.

Враховуючи те, що, свідоцтво про право власності на житло, яке видане 04.03.1998 у порядку Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» на квартиру АДРЕСА_1 органом приватизації не видавалось, тому вищевказана квартира є предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій, набута кримінально протиправним шляхом внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а тому є речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

У зв`язку з чим, прокурором у даному кримінальному провадженні, винесено постанову про визнання вказаної квартири речовим доказом.

За таких обставин, з метою збереження речових доказів порушується питання накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка за інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, належить та зареєстрована за ОСОБА_11 , РНОКПП НОМЕР_2 , на підставі договору купівлі-продажу №120 від 28.03.2018, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , шляхом заборони розпорядження таким майно. З метою забезпечення арешту майна, просив розглядати вказане клопотання, на підставі ч.2 ст.172 КПК України, тобто без повідомлення власника майна - ОСОБА_11 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 .

В судове засідання прокурор ОСОБА_3 просив задовольнити клопотання з підстав викладених у ньому.

Вислухавши прокурора, вивчивши подане клопотання та надані матеріали, якими обґрунтовується необхідність арешту майна, приходжу до наступного.

Так, відповідно до Витягу з кримінального провадження №000304, внесеного до ЄРДР 25.05.2018, зафіксовано, що невстановлена особа шляхом використання підробленого свідоцтва про право власності заволоділа квартирою за адресою - АДРЕСА_2 .

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як визначено ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
За ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Вирішуючи клопотання суд враховує, предмети, матеріальні об`єкти, які, зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та містять інші відомості, з урахуванням вимог ст. 98 КПК України є речовими доказами, оскільки містять відомості про вчинення кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Правовою підставою для арешту зазначеного майна єп.1 ч. 2 ст. 170 КПК України збереження речових доказів.

Арешт зазначеного майна є розумним та співмірним із завданням кримінального провадження і вищенаведені конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає над приватними інтересами особи, яка є власником зазначеного майна.

Арешт майна не тягне за собою непоправного обмеження охоронюваних законом прав та законних інтересів власника зазначеного майна.

Суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу з огляду на надані до клопотання документи. Зокрема, арешт зазначеного майна є необхідним та достатнім для запобігання можливості його подальшого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
На підставі викладеного, клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 107, 110, 131, 132, 170-173, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №000304 від 25.05.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.233 КК України - задовольнити.
Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка за інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, належить та зареєстрована за ОСОБА_11 , РНОКПП НОМЕР_2 , на підставі договору купівлі-продажу №120 від 28.03.2018, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , шляхом заборони розпорядження таким майно.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1