Справа № 129/2920/18
Провадження по справі № 1-кп/129/484/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" листопада 2018 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Гайсині кримінальне провадження № 0000074 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Воньеган Тюменської області РФ, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , раніше несудимого, на утриманні має чотирьох неповнолітніх дітей 2010 р.н., 2012 р.н., 2014 р.н., 2015 р.н., у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, -

установив:

14 березня 2018 року солдат ОСОБА_4 , який проходить службу за контрактом у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 на посаді навідника, місце дислокації АДРЕСА_2 , з метою тимчасового ухилення від військової служби, умисно, без дозволу командирів та поважних причин не з`явився на військову службу у військову частину НОМЕР_1 14.03.2018 р. о 8 год. 30 хв., проводив час на власний розсуд, проживав по АДРЕСА_1 до 30.10.2018 року дня повернення його до військової частини НОМЕР_1 .

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 4 ст. 407 КК України як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем.

Вину визнав повністю, щиро розкаявся і пояснив, що він проходить службу за контрактом у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 на посаді навідника, з метою тимчасового ухилення від військової служби 14.03.2018 р. самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 та поїхав до місця свого проживання в АДРЕСА_1 , де проживав до 30.10.2018 р., повернувся до військової частини та продовжує військову службу.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

При цьому суд бере до уваги визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину і законну за нього санкцію, особу винного та визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі його обставини; вид і розмір призначеного покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення винної у скоєнні злочину особи та попередження нових злочинів

Обираючи покарання ОСОБА_4 , за відсутності обтяжуючих, пом`якшуючими його обставинами і такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого і свідчать про те, що мета кари, виправлення і запобігання скоєнню ним нових злочинів буде досягнута у разі призначення покарання на підставі ст. 69 КК України, суд визнає щире каяття та сприяння встановленню істини в справі, відсутність у нього судимості, наявність на утриманні чотирьох малолітніх дітей, позитивні характеристики з місця служби; з урахуванням також особи обвинуваченого, який не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, за таких обставин суд переходить до більш м`якого покарання, не зазначеного в санкції ч.4 ст. 407 КК України, у виді у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; також суд враховує, що скоєний ОСОБА_5 злочин є тяжким відповідно до ст. 12 КК України.

Керуючись ст.ст. 369374 КПК України, суд, -

Ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн. 00 коп. (п`ять тисяч сто гривень).

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя