Провадження №1-кс/748/186/18
Єдиний унікальний№ 748/3419/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2018 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області
у складі:
слідчого- судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

затриманого ОСОБА_6 ,

перекладача ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Узбекистан, уродженця Республіка Узбекистан Самаркандська область Каттакурганський район, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про застосування тимчасового арешту,-

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді Чернігівського районного суду Чернігівської області з клопотанням та просить затвердити згоду затриманого громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ) ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Республіки Узбекистану, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на його видачу (екстрадицію) у спрощеному порядку до Республіки Узбекистан; застосувати до затриманого громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ) ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Республіки Узбекистану, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 екстрадиційного арешту до вирішення питання про його видачу (екстрадицію) та фактичну передачу компетентним органам Республіки Узбекистан. Строк екстрадиційного арешту ОСОБА_10 ) ( ОСОБА_9 ) обраховувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 05:00 год. 19 грудня 2018 року. Впродовж екстрадиційного арешту тримати ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ) ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , в державних установах Міністерства юстиції України з питань виконання кримінальних покарань і пробації. У разі відкликання громадянином Республіки Узбекистан ОСОБА_11 ( ОСОБА_8 ) ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , в судовому засіданні поданої ним 19.12.2018 письмової заяви про згоду на видачу (екстрадицію) до Республіки Узбекистан, застосувати до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ) ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , тимчасовий арешт строком на 40 (сорок) днів, до надходження запиту про його видачу, який обраховувати з 05 год. 00 хв. 19 грудня 2018 року. Впродовж тимчасового арешту тримати ОСОБА_6 ) ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , в державних установах Міністерства юстиції України з питань виконання кримінальних покарань і пробації.

Обґрунтовуючи своє клопотання прокурор вказує, що 19.12.2018 о 05 годині 00 хвилин у КП «Славутич», с. Дніпровське Чернігівського району Чернігівської області співробітниками першого відділення ІПС ВПС «Дніпровське» під час здійснення перевірки був встановлений громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_12 ( ОСОБА_8 ) ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , який згідно обліків Генерального секретаріату Інтерполу значиться у міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Республіки Узбекистан для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 168 КК Республіки Узбекистану (шахрайство).

У зв`язку з отриманням підтвердження Департаменту Міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України від 19.12.2018 за №ІР/15180/18/С99/45519/AG8/I3/3 про знаходження ОСОБА_6 )( ОСОБА_9 ) в міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Республіки Узбекистан, відповідно до норм ст. ст. 208, 582 КПК України, він був затриманий оперуповноваженим СКП ЧРВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_13 .

Відповідно до «червоної картки» Генерального Секретаріату Інтерполу (індивідуальний звіт) з контрольним номером 2018/82574 встановлено, що особа перебуває в міжнародному розшуку з метою арешту, з діючими термінами арешту - до 08.10.2023, дата вчинення злочину (шахрайство) - в період з 09.02.2017 по 20.02.2017, місце вчинення злочину - Узбекистан, рішенням кримінального суду Мірзо-Улугбекського району м. Ташкент, Узбекистан, ОСОБА_10 ( ОСОБА_8 ) ( ОСОБА_9 ) 23.02.2018 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до картки Генерального Секретаріату Інтерполу «Diffusion», компетентні органи Узбекистану звертаються з проханням знайти і заарештувати з метою екстрадиції ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ) ( ОСОБА_9 ), а також гарантують, що екстрадиція запитуватиметься після арешту особи відповідно до національного законодавства і/або діючих двосторонніх і багатосторонніх договорів.

Картка Diffusion є запитом про тимчасовий арешт в якому вказується: «цей запит слід розглядати як формальний запит про тимчасовий арешт, відповідно до національного законодавства і/або діючих двосторонніх і багатосторонніх договорів».

Згідно отриманих матеріалів встановлено, що ОСОБА_12 ( ОСОБА_8 ) ( ОСОБА_9 ) підозрюється в тому, що 9 лютого 2017 року він скористався довірою директора компанії «ELEGANT TST» - ОСОБА_14 та попросив продати автомобіль компанії «Шевролет Кобальт» в лізинг (місячна плата - 2.400.00 узбецьких сом протягом 36 місяців). Йому вдалося зареєструвати автомобіль на своє ім`я. Потім, продовжуючи свої кримінальні дії, ОСОБА_12 ( ОСОБА_8 ) ( ОСОБА_9 ) скористався довірою потерпілого - ОСОБА_15 : видаючи себе за працівника компанії «ELEGANT TST», продав йому автомобіль за 6.000 доларів США та зник. Таким чином шляхом кримінальних дій та шахрайства ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ) ( ОСОБА_9 ) постраждав бюджет компанії «ELEGANT TST» та потерпілого - ОСОБА_15 .

Вказані дії ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ) ( ОСОБА_9 )кваліфіковано за ч. 3 ст. 168 КК Республіки Узбекистан.

Дане кримінальне правопорушення відповідає кримінальному правопорушенню, передбаченому ч. 2 ст. 190 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше одного року, тобто є екстрадиційним.

Таким чином, як і передбачено нормами ст. 61 Конвенції про правову допомогу у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, вказаний запит отримано через Міжнародну організацію кримінальної поліції, тобто, каналами Інтерполу, і він містить всю необхідну інформацію, передбачену частиною 1 статті 61 цієї Конвенції, а також п. 2 ч. 4 ст. 583 КПК України, згідно з якими до особи, щодо якої є підтвердження про перебування в міжнародному розшуку, застосовується тимчасовий арешт.

У своєму клопотанні прокурор посилаючись на пункт 10 частини 1 статті 541 КПК України, вказує, що особа, яка вчинила злочин за межами України та перебуває в міжнародному розшуку, у відповідності зі ст. ст. 208 та 582 КПК України підлягає затриманню.

Згідно з вимогами ст. 583 КПК України прокурор звертається до слідчого судді, у межах територіальної юрисдикції якого здійснено затримання, із клопотанням про застосування тимчасового арешту.

У клопотанні прокурора також зазначається, що 19.12.2018 ОСОБА_10 ( ОСОБА_8 ) ( ОСОБА_9 ) роз`яснено право надати згоду на видачу (екстрадицію) для застосування процедури видачі (екстрадиції) у спрощеному порядку, про що ним була власноруч написана заява, яка додається до клопотання.

В судовому засіданні прокурори ОСОБА_4 та ОСОБА_3 підтримали клопотання та просили суд, у разі підтримання ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ) ( ОСОБА_9 ), поданої ним 19.12.2018 заяви про згоду на його видачу (екстрадицію) у спрощеному порядку постановити рішення про затвердження згоди на видачу (екстрадицію) ОСОБА_6 ) ( ОСОБА_9 ), у спрощеному порядку та застосувати екстрадиційний арешт. А у разі відкликання громадянином ОСОБА_11 ( ОСОБА_8 ) ( ОСОБА_9 ) в судовому засіданні поданої ним 19.12.2018 письмової заяви про згоду на видачу (екстрадицію) до Республіки Узбекистан, застосувати до ОСОБА_6 ) ( ОСОБА_9 ), тимчасовий арешт строком на 40 (сорок) днів, до надходження запиту про його видачу.
В судовому засіданні ОСОБА_10 ) ( ОСОБА_9 ) підтвердив, що ним дійсно написана заява про згоду на його видачу (екстрадицію) до Республіки Узбекистан, яку він надав добровільно і її підтримує та просить постановити рішення про її затвердження. Щодо застосування до нього екстрадиційного арешту, підтримав думку захисника ОСОБА_5 .
Захисник ОСОБА_5 підтримав позицію затриманого ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ) ( ОСОБА_9 ), погодився з думкою свого підзахисного та просив затвердити згоду на його видачу (екстрадицію) у спрощеному порядку, відповідно до поданої ним письмової заяви. Щодо клопотання прокурора про застосування до його підзахисного екстрадиційного арешту, посилаюсь на ст.585 КПК України, просив відмовити, вказуючи, що у затриманого є дружина, яка проживає у м. Києва, є громадянкою України, що свідчить про наявність міцних соціальних зв"язків.
Дослідивши клопотання, вислухавши думку прокурора та доводи щодо клопотання, пояснення та думку захисника, пояснення та думку особи, щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу, дослідивши документи та копії документів, доданих до клопотання, письмову заяву ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ) ( ОСОБА_9 ), про його згоду на видачу (екстрадицію) в спрощеному порядку, прихожу до наступного висновку.
19 грудня 2018 року о 05 годині 00 хвилин у КП «Славутич», с. Дніпровське Чернігівського району Чернігівської області у відповідності з нормами ст. ст. 208, 582 КПК України, було затримано громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ) ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , який згідно з обліками Генерального секретаріату Інтерполу значиться у міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Республіки Узбекистан для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 168 КК Республіки Узбекистану (шахрайство).

Згідно отриманим матеріалам ОСОБА_10 ) ( ОСОБА_9 ), підозрюється в тому, що 9 лютого 2017 року він скористався довірою директора компанії «ELEGANT TST» - ОСОБА_14 та попросив продати автомобіль компанії «Шевролет Кобальт» в лізинг (місячна плата - 2.400.00 узбецьких сом протягом 36 місяців). Йому вдалося зареєструвати автомобіль на своє ім`я. Потім, продовжуючи свої кримінальні дії, ОСОБА_12 ( ОСОБА_8 ) ( ОСОБА_9 ) скористався довірою потерпілого - ОСОБА_15 : видаючи себе за працівника компанії «ELEGANT TST», продав йому автомобіль за 6.000 доларів США та зник. Таким чином, шляхом кримінальних дій та шахрайства ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ) ( ОСОБА_9 ) постраждав бюджет компанії «ELEGANT TST» та потерпілого - ОСОБА_15 .

Вказані дії ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ) ( ОСОБА_9 )кваліфіковано за ч. 3 ст. 168 КК Республіки Узбекистан, за вчинення якого передбачено максимальне покарання до десяти років позбавлення волі.
В зв"язку з вчиненням даного кримінального правопорушення рішенням Кримінального суду Мірзо-Улугбекського району м. Ташкент, Узбекистан 23.02.2018 року було видано ордер на арешт ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ) ( ОСОБА_9 ).
Дане кримінальне правопорушення відповідає кримінальному правопорушенню, передбаченому ч. 2 ст. 190 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше одного року, тобто є екстрадиційним.

19.12.2018 затриманим ОСОБА_11 ( ОСОБА_8 ) ( ОСОБА_9 ) було подано заяву про надання згоди на видачу (екстрадицію) для застосування процедури видачі (екстрадиції) у спрощеному порядку, яка була ним підтримана в судовому засіданні.

Добровільність надання затриманим ОСОБА_11 ( ОСОБА_8 ) ( ОСОБА_9 ) згоди на його видачу (екстрадицію), й усвідомлення ним правових наслідків такої згоди перевірялася слідчим суддею під час розгляду клопотання прокурора про арешт.

Відповідно до ч. 6 ст. 583 КПК України (пункт 3) у разі, якщо затримана особа надала згоду на її видачу (екстрадицію), суд вирішує питання про затвердження згоди особи на видачу (екстрадицію) та застосування екстрадиційного арешту, про що постановляє відповідну ухвалу.
У відповідності до п. 6 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв"язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягання до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбачених розділом IX цього Кодексу або міжнародним договором, згода на обов"язковість якого надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 10 ст. 584 КПК України, екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) і його фактичну передачу, але не може тривати більше дванадцяти місяців.

У відповідності до ст. 56 Конвенції про правову допомогу у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, Договірні Сторони зобов`язуються відповідно з умовами цією Конвенцією за запитом видавати один одному осіб які перебувають на їх території для притягнення до кримінальної відповідальності або для приведення вироку для виконання.

Забезпечення компетентними органами України виконання вимог ст. 56 вказаної Конвенції можливо лише в разі застосування до особи запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Конвенції про правову допомогу у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, видача правопорушників проводиться у зв`язку із правопорушеннями, які караються за законами запитуючої Сторони та запитуваної Сторони позбавленням волі не менше одного року або більш суворим покаранням.

Україна, ратифікувавши Законом України від 10.11.1994 №240/94ВР Конвенцію про правову допомогу у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, взяла на себе зобов`язання визнавати і виконувати в повному обсязі норми даної Конвенції.

Згідно частини 1 ст. 9 Конституції України, діючі міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Тому, частиною 2 ст. 19 Закону України від 29.06.2004 «Про міжнародні договори України» визначено, що у випадку, якщо міжнародним договором України, який вступив в силу у встановленому законом порядку, передбачені інші правила, чим передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

На дотримання встановлених чинним законодавством норм при вирішенні питань, пов"язаних з позбавлення особи свободи, наголошується і в ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (ч. 1 п. f) :Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: п. f) законний арешт або затримання особи, здійснені з метою запобігання її незаконному виїзду в країну, чи особи, щодо якої вживаються заходи з метою депортації або екстрадиції.
Враховуючи вищевикладене, прихожу до висновку, що є наявні правові підстави для затвердження згоди ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ) ( ОСОБА_9 ) на його видачу (екстрадицію) у спрощеному порядку та застосування до нього екстрадиційного арешту до вирішення Міністерством юстиції України питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Республіки Узбекистан, у зв"язку з чим згода ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ) ( ОСОБА_9 ) на його видачу (екстрадицію) у спрощеному порядку може бути затверджена, а клопотання прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Доводи захисника про можливість застосування до його підзахисного запобіжного заходу не пов"язаного із триманням під варту, не є переконливими, посилання захисника на наявність у його підзахисного дружини, яка є громадянкою України, що свідчить про міцні соціальні зв"язки, є лише однією з обставин, перелічених у ч.2 ст.585 КПК України, яка на думку суду не може гарнтувати забезпечення у подальшому видачі затриманого до Республіки Узбекистан. Інших обставин, які б давали можливість застосувати запобіжний захід, не пов"язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом) та гарантували б забезпечення у подальшому видачі затриманого ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ) ( ОСОБА_9 )), без застосування екстрадиційного арешту, захисником не наведено.
На підставі викладеного та керуючись ст. 583, 584,588 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про застосування тимчасового арешту задовольнити частково.

Затвердити згоду ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Узбекистан, уродженця Республіка Узбекистан Самаркандська область Каттакурганський район, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на його видачу (екстрадицію) для застосування процедури видачі (екстрадиції) у спрощеному порядку з відмовою від застосування відносно нього спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності.

Застосувати до громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Узбекистан, уродженця Республіка Узбекистан Самаркандська область Каттакурганський район, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 екстрадиційний арешт до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та його фактичної передачі, але не більше 12 (дванадцяти) місяців, тобто строку, встановленого ч. 10 ст. 584 КПК України.

Строк екстрадиційного арешту ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 05:00 год. 19 грудня 2018 року.

Впродовж екстрадиційного арешту тримати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в державних установах Міністерства юстиції України з питань виконання кримінальних покарань і пробації.

У зв"язку із застосуванням до громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , екстрадиційного арешту, в застосуванні до нього тимчасового арешту - відмовити.

Копію ухвали невідкладно направити уповноваженому (центральному) органу України через прокуратуру Чернігівської області разом із копією письмової заяви ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про згоду на його видачу (екстрадицію).

Ухвала в частині застосування екстрадиційного арешту може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Чернігівсього апеляційного суду особою, щодо якої застосовано екстрадиційний арешт, її захисником чи законним представником, прокурором, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1