Єдиний унікальний номер справи 185/1392/18
Провадження № 1-кп/185/322/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2018 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0003417 від 09 грудня 2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Орлянське Васильківського району Запорізької області, громадянина України, із повною середньою освітою, не одруженого, перебуваючого на обліку в центрі зайнятості м. Павлограда, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

09 грудня 2017 року о 14.51 год. ОСОБА_3 прийшов до супермаркету АТБ «Маркет-106», розташованого по вул. Центральній 61/1 в м. Павлограді Дніпропетровської області, з метою таємного викрадення чужого майна та звернення його на свою користь.

09 грудня 2017 року о 15 год. ОСОБА_3 , перебуваючи у вищевказаному супермаркеті, реалізуючи свій злочинний умисел, пройшов до торгівельних рядів, де знаходяться промислові товари, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає та його дії залишаються непоміченими сторонніми особами, шляхом вільного доступу таємно викрав черевики чоловічі, вартістю 295,67 грн. та сховав їх під куртку, в яку був одягнутий.

Доводячи свій протиправний умисел до кінця, ОСОБА_3 , направився до виходу із торгівельної зали вищевказаного магазину, не здійснюючи розрахунок за викрадені черевики, минув касові зони, не оплативши товар, але не зміг покинути приміщення магазину із викраденим майном, та розпорядитися ним на власний розсуд, так як був зупинений співробітником служби охорони супермаркету АТБ «Маркет-106».

ОСОБА_3 виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення свого протиправного умислу до кінця, не зміг розпорядитись викраденим майном, з причин, які не залежали від його волі у зв`язку з тим, що був затриманий співробітником служби охорони.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 міг спричинити супермаркету АТБ «Маркет-106» матеріальний збиток на загальну суму 295,67 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Потерпілим від кримінального правопорушення є ТОВ «АТБ-МАРКЕТ», представник потерпілого ОСОБА_5

27 лютого 2018 року сторонами була підписана угода про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до укладеної угоди ОСОБА_3 , беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України в обсязі висунутого обвинувачення.

ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що він повністю розуміє, що має право на судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину кримінального правопорушення, а він має право мовчати, мати захисника та допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подавати докази, що свідчать на його користь. Також обвинувачений пояснив, що він розуміє наслідки укладення та затвердження угоди у вигляді обмеження права оскаржити вирок згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України.

Також ОСОБА_3 пояснив, що він розуміє характер обвинувачення щодо якого визнає себе винним, вид покарання, який буде застосовано до нього в разі затвердження угоди. Угоду про примирення він уклав добровільно, без насильства, примусу чи погроз, та без впливу будь-яких обставин, не обумовлених в угоді. Просив суд затвердити укладену між ним та представником потерпілого угоду про примирення.

Представник потерпілого ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він розуміє характер обвинувачення щодо обвинуваченого, вид покарання, який буде застосовано до обвинуваченого в разі затвердження угоди. Угоду про примирення він уклав добровільно, без насильства, примусу чи погроз, та без впливу будь-яких обставин, не обумовлених в угоді. Просив суд затвердити укладену між ним та обвинуваченим угоду про примирення.

Прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

В угоді передбачено, що у разі невиконання угоди про примирення представник потерпілого відповідно до ст. 476 КПК України, має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Розглядаючи можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні, в тому числі, щодо злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода про примирення.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Суд, допитавши сторони кримінального провадження переконався, що укладення угод сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом з`ясовано, що ОСОБА_3 добровільно видав викрадене ним майно, яке повернуто ТОВ «АТБ-Маркет», повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого останній визнає себе винуватим, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також, що сторони розуміють наслідки затвердження даних угод, передбачених ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки їх невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Тому суд приходить до висновку, що умови угоди не порушують інтереси сторін і відповідають інтересам суспільства, обвинувачений в змозі виконати взяті на себе зобов`язання та присутні фактичні підстави для визнання винуватості у скоєнні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.

Враховуючи викладене, суд, врахувавши викладені доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди.

Крім того, відповідно до укладеної угоди сторони погодили покарання обвинуваченому у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Оцінюючи узгоджене покарання на відповідність чинному КК України, суд приходить до висновку, що таке покарання з врахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_3 , та пом`якшуючих обставин може бути призначено. Так, обвинувачений визнав вину повністю, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, розкаявся у вчиненому.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що узгоджена міра покарання буде необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Цивільний позов заявлено не було. Питання про речові докази вирішується на підставі ст.100 КПК України.

Судові витрати на проведення експертиз, підлягають стягненню з обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 27 лютого 2018 року про примирення між обвинуваченим ОСОБА_3 та представником потерпілого ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, за якою призначити йому узгоджене сторонами в угоді про примирення від 27 лютого 2018 року покарання у вигляді штрафу розміром п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_3 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати на проведення експертизи в сумі 150 (сто п`ятдесят) грн.

Речові докази: черевики чоловічі арт. BNH 302, передані на зберігання представнику АТБ «Маркет-106» - залишити за належністю.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 КПК України; прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок, якщо інше не передбачено законом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1