ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/11/19 Справа № 199/8885/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

захисник ОСОБА_6

розглянувши 04 січня 2019 року у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 16 листопада 2018 року, про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0002062 від 15 листопада 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі, захисник ОСОБА_6 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою в задоволенні клопотанні слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 про арешт майна по кримінальному провадженню №0002062 від 15.11.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України відмовити в повному обсязі та скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування зазначає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства та норм матеріального права, за умов неповного з`ясування обставин справи, що мають значення для прийняття законного, обгрунтованого та об`єктивного рішення.

Вказує на те, що ОСОБА_9 , відповідно до витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно, є власником зазначеної квартири, яка придбала її у ОСОБА_10 , що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 17 жовтня 2018 року, при укладанні якого були присутні всі сторони угоди. ОСОБА_10 не зверталась до суду із позовом до ОСОБА_9 про скасування чи визнання не дійсним договору купівлі-продажу. Також вказує на те, що судом було необгрунтовано та передчасно задоволено клопотання прокурора. Зазначає, що судом в порушення норм процесуального Закону, в ухвалі не вказано строк її дії.

Разом з апеляційною скаргою, захисник ОСОБА_6 заявив клопотання про поновлення пропущеного строку, мотивуючи його тим, що про розгляд клопотання власник майна не знала, а дізналась випадково лише 26.11.2018 року від приватного нотаріуса.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 про арешт майна по кримінальному провадженню №0002062 від 15.11.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що під час судового розгляду клопотання, слідчому судді було надано копію Витягу з кримінального провадження №0002062, внесеного до ЄРДР 15.11.2018, в якому зафіксовано, що до АНД ВП ДВП звернулася ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом шахрайських дій з боку невстановлених осіб (ЖЄО №39452). Арешт майна не тягне за собою непоправного обмеження охоронюваних законом прав та законних інтересів власника зазначеного майна.

Таким чином, слідчий суддя дійшов до висновку про обґрунтованість доводів слідчого та прокурора про наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу з огляду на надані до клопотання документи. Зокрема, арешт переліченого майна є необхідним та достатнім для запобігання можливості його подальшого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 395 КПК України на ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.

Відповідно до змісту п.4) ч.3 ст.399 КПК України питання про поновлення строку на апеляційне оскарження вирішує суд апеляційної інстанції, тому, виходячи з того, що ухвала слідчого судді від 12 вересня 2018 року постановлена без виклику апелянта, зазначене рішення суду було отримано ним лише 30 жовтня 2018 року, дані про направлення та отримання зазначеної ухвали скаржником раніше зазначеної дати в матеріалах судового провадження відсутні, колегія суддів вважає, що строк на подачу апеляційної скарги на зазначену ухвалу слідчого судді першої інстанції пропущено з поважних причин, зазначених у клопотанні, тому клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді підлягає задоволенню.

Надаючи оцінку правильності висновків слідчого судді, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі - Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Так, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: - існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; - потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; - може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З наданих матеріалів випливає, що існує підозра, що квартира на яку було накладено арешт, має важливе значення для встановлення обставин у даному кримінальному провадженні та фактично є речовим доказом, а отже це є достатньо обґрунтованим і вагомим для вжиття на даному етапі досудового розслідування заходів забезпечення кримінального провадження, оскільки безпосередньо підтверджує факт шахрайських дій з боку невстановлених осіб, а також той факт, що вказана квартира може бути перепродана третім особам.

Наявність такої підозри дає підстави обґрунтовно припускати, що майно квартира, є речовими доказами, внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Таким чином, зазначене майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України дає підстави для їх арешту як речових доказів, оскільки арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, та процесуального статусу останнього, а отже оскаржувана ухвала слідчого судді є обґрунтованою та відповідає вимогам процесуального закону, а доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не спростовують вищенаведених висновків колегії суддів.

Посилання захисника на той факт, що ОСОБА_10 не зверталась до суду із позовом до ОСОБА_9 про скасування чи визнання не дійсним договору купівлі-продажу, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки дане кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування та на даний час триває перевірка відповідних обставин у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку. У випадку, якщо наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним злочином у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, заявник не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

Враховуючи вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя діяв у спосіб та у межах діючого законодавства.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не виявлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Арешт накладено з метою збереження речових доказів та запобіганню подальшого її продажу, демонтажу, продані або відчуженні у інший спосіб або передачею іншим особам, вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, та яке має доказове значення по кримінальному провадженню.

В даному випадку доводи які викладені в клопотанні щодо необхідності подальшого утримання зазначеного майна під арештом, превалюють над доводами захиснкиа щодо необхідності скасування цього заходу забезпечення кримінального провадження. Таким чином, у задоволенні апеляційної скарги про скасування арешту майна слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 117, 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_6 про поновлення пропущеного процесуального строку апеляційного оскарження ухвали - задовольнити, та поновити останньому строк на оскарження ухвали слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 16 листопада 2018 року

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 16 листопада 2018 року, про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0002062 від 15 листопада 2018 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4