ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/720/19 Головуючий 1ї інстанції - ОСОБА_1
Справа №613/486/19 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія : у порядку КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
6 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_2
Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
прокурора - ОСОБА_6

представника власника майна - адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою процесуального керівника у кримінальному провадженні прокурора Дергачівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 19 квітня 2019 року, якою розглянуто клопотання слідчого СВ Богодухівського ВП ГУНП в Харківській області про арешт майна в кримінальному провадженні №0000207 від 11.04.2019 р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 19 квітня 2019 року у задоволенні клопотання ст. слідчого СВ Богодухівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000207 від 11.04.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, прокурор у кримінальному провадженні Дергачівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначив, що 11.04.2019 невстановлені в ході досудового розслідування особи самовільно зайняли земельну ділянку площею близько 70 га, розташовану поблизу с Мар`їне Богодухівського району Харківської області та здійснювали обробку землі. 11.04.2019 в період часу з 10:30 год. до 11:10 год. під час огляду місця події поля між с Мар`їне Богодухівського району Харківської області та с. Ков`яги Валківського району Харківської області, розташованого поблизу опори ЛЕП №58 був встановлений та тимчасово вилучений слідчим поліції трактор САSЕ 335, державний номер НОМЕР_1 , заводський номер НОМЕР_2 з бороною дисковою №601332 DХRV 11667-36, № НОМЕР_3 , які здійснювати дискування землі. Вилучене майно слідчим у провадженні було направлено до підрозділу ТОВ «Трайгон Фармінг Харків», за адресою: смт. ІІІарівка, вул. Фіадковських, 7-А Богодухівського району, Харківської області. Вказані транспортні засоби є тимчасово вилученим майном та відповідають критеріям п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, а тому є наявні підстави вважати, що в діях невстановлених в ході досудового розслідування осіб вбачаються ознаки самовільного зайняття та оброблення земельної ділянки, тобто складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197- КК України. У зв`язку з чим виникла необхідність для накладення арешту на трактор САSЕ 335, державний номер НОМЕР_1 , заводський номер НОМЕР_2 з бороною дисковою №601332 DХRV 11667-36, № НОМЕР_3 , які є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказане майно є доказом вчинення злочину. Вважає, що твердження суду щодо не встановлення вартості майна, яке належить арештувати, відсутності цивільного позову у кримінальному провадженні, пред`явлення особі обґрунтованої підозри, які стали підставою для відмови у накладенні арешту на майно, є не зрозумілими, оскільки встановлення вказаних обставин здійснюється протягом всього строку проведення досудового розслідування і потребує значно більше часу ніж передбачено положенням ч.5 ст.171 КПК України, для подання відповідного клопотання до слідчого судді для вирішення питання щодо арешту тимчасово влученого майна. На підставі ч. 2 ст. 170 КПК України просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно з метою його збереження та відшкодування шкоди.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, представника власника майна, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи із наступного.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 19 квітня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання ст. слідчого СВ Богодухівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000207 від 11.04.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотання, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідно до ст.173 КПК України слідчий не довів необхідність арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.Будь-яких доказів або обґрунтованих доводів щодо розміру шкоди, яка заподіяна юридичним або фізичним особам слідчим не надано.Відомостей про наявність цивільного позову у кримінальному провадженні №0000207 немає, матеріали клопотання не містять інформації щодо пред`явлення ОСОБА_9 , як власнику вказаного майна, обґрунтованої підозри, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України. Доводи слідчого поліції про необхідність надання тимчасово вилученого майна судовому експерту для проведення судової ґрунтознавчої експертизи, судом визнані необгрунтованими, оскільки слідчий на момент проведення огляду місця події від 11 квітня 2019 року не був позбавлений можливості вилучити необхідні зразки для проведення експертизи. Арешт майна для вилучення зразків ґрунту є очевидно неспівмірним обмеженню права власності третіх осіб.

Судова колегія погоджується з даним висновком слідчого судді, оскільки він є обґрунтованим та законним.

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу: якщо воно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим не доведені правові підстави для арешту майна, можливість використання його як доказу у кримінальному провадженні та для забезпечення даного кримінального провадження, матеріали справи не містять інформації щодо повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення в даному кримінальному провадженні. Не доведено значення вилучення вказаного майна для встановлення обставин у вказаному кримінальному провадженні і можливість використання його як доказу у кримінальному провадженні, який може бути зіпсований, знищений, перетворений, пошкоджений чи прихований, а також процесуальних документів щодо визнання зазначеного майна речовими доказами. Санкція ч. 1 ст. 197-1 КК України не передбачає конфіскації майна, цивільний позов не заявлено.

Вказаний трактор колісний марки CASЕ 335, державний номер НОМЕР_1 , заводський номер НОМЕР_2 та борона дискова марки GREGOIRE-BESSON DXRV 11 66736, ( реєстраційний номер не видавався), заводський номер НОМЕР_3 наданий ТОВ «Паритет-агро» в особі заступника директора ОСОБА_10 на підставі договору оренди майна №01Т від 28.02.2019 між ФЛ-П ОСОБА_9 та ТОВ СП «Родина», в особі директора товариства ОСОБА_11 . Отримано вказане майно на підставі Договору оренди №1Т від 01.04.2019 р., укладеного між ТОВ «Паритет-агро», в особі директора ОСОБА_9 та ТОВ СП «Родина», в особі директора ОСОБА_11 . Предмет зазначеного договору оренди, а саме: трактор САSЕ 335, державний номер НОМЕР_1 , заводський номер НОМЕР_2 і борона дискова № НОМЕР_4 , № НОМЕР_3 належить орендодавцю ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_5 та НОМЕР_6 , виданого Інспекцією держтехнагляду м. Харкова 26.11.2010 р. Договір вступив в силу з 01.04.2019 та дійсний до 15.05.2019 року, по закінченню якого предмет оренди повинен бути повернутий орендодавцю.

Слідчим не надано будь-яких доказів щодо приховування, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження вилученого майна і не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному кримінальному провадженні виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, а також не надано доказів визнання вказаного майна речовим доказом по даному кримінальному провадженню і значення вилучення вказаного майна для встановлення обставин у вказаному кримінальному провадженні або можливість використання його як доказ у кримінальному провадженні, який може бути зіпсований, знищений, перетворений, пошкоджений чи прихований.

Згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону. А отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор, відповідно до п. 2 ч. 3 ст.132 КПК України не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні.

За наведених вище обставин судова колегія вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора ОСОБА_6 , оскільки вони не спростовують висновків ухвали слідчого судді і не підтвердженні належними доказами.

Як на час розгляду клопотання слідчим суддею, так і на час розгляду судового колегією апеляційної скарги прокурора, підозра нікому не пред`явлена, доказів визнання вказаного майна речовим доказом по даному кримінальному провадженню не надано, заподіяння значної шкоди та законного власника майна, про що вказано в ч. 1 ст. 197-1 КК України, не встановлено. Представником власника майна адвокатом ОСОБА_7 на підтвердження доводів стосовно належності тимчасово вилученого майна законному власнику надані правовстановлюючі документи.

Враховуючи викладене, колегія суддів підстав для скасування або зміни ухвали слідчого судді, за доводами апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись ст.ст. 98,170, 376, 392, 393, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу процесуального керівника у кримінальному провадженні прокурора Дергачівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 19 квітня 2019 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий

Судді