Справа № 182/7504/18
Провадження № 1-кп/0182/166/2019
У Х В А Л А
04.04.2019 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.08.2014 за № 0003509 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь, Дніпропетровської області, який зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

Прокурор Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_4 04.10.2018 надіслав до Нікопольського міськрайонного суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні від 24.08.2014 за № 0003509 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.
Щодо обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого було продовжено до 18.05.2019.
Ухвалою від 09.10.2018 було призначено підготовче судове засідання на 23.11.2018, яке в подальшому відкладалось.
В підготовчому судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 присутнім не був, надавши заяву, в якій просить провести підготовче судове засідання та судовий розгляд без його участі.
Вислухавши сторін судового провадження, суд вважає, що справа може бути призначена до судового розгляду.
Згідно обвинувального акту та реєстрів матеріалів досудового розслідування, було зібрано достатньо даних для розгляду кримінального провадження у судовому засіданні. Обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України. Процесуальних порушень, які перешкоджають розгляду справи, в суді не встановлено. Кримінальне провадження підсудне Нікопольському міськрайонному суду. Підстав для закриття провадження, передбачених п.4-8 ч.1, ч.2 ст. 284 КПК України, не встановлено.
Учасники судового провадження вважають за можливе призначити справу до судового розгляду, відразу після проведення підготовчого судового засідання, за участю прокурора, обвинуваченого.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , де він зареєстрований та фактично мешкає, посилаючись на те, що він зобов`язується не вчиняти нових злочинів, не переховуватись від суду та з`являтись до суду за кожною вимогою. При цьому пояснив, що переховувався під час досудового розслідування, оскільки боявся покарання. Крім того, він має кілька хронічних захворювань, в умовах ДУВП №4 у нього значно погіршився стан здоров`я, проте будь-якого лікування та медичної допомоги йому не надається.
Прокурор заперечував проти зміни запобіжного заходу ОСОБА_3 , вважаючи його необґрунтованим.
Вислухавши думку сторін судового провадження, суд враховує наступне.
Відповідно до вимог п.3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням триманням під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому судам в разі задоволення клопотання про продовження строків тримання під вартою у судовому рішенні необхідно чітко зазначати про наявність іншої підстави або ризику, передбаченого ч.1 ст. 177 КПК України. Обмеження при розгляді клопотання лише переліком законних (стандартних) підстав для його застосування є порушенням вимог п.4 ст. 5 Конвенції (рішення ЄСПЛ „Харченко проти України).
Крім того, при продовженні строків тримання під вартою суди зобов`язані враховувати стан здоров`я обвинувачених, про що неодноразово зазначав ЄСПЛ (рішення від 16.05.2013 р. у справі „Барило проти України, рішення від 14.03.2013 р. у справі „Салахов та Іслямова проти України та інш).
Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до рішення Європейського суду від 26 січня 1993 року «В. проти Швейцарії» …небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших факторів які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою.
Також, суд враховує правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 у справі Тодоров проти України, відповідно до якої для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачувань не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою; Єлоєв проти України від 06.11.2008, відповідно до якого навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину, тяжкість обвинувачення не можуть бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого.
Враховуючи зазначені вимоги діючого законодавства, суд вважає, що прокурором недостатньо доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України. На даний час ризик переховування від суду за сплином значного часу після вчинення злочину зменшився.
Тому, враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки матір, з якою разом мешкає, а також те, що продовження тримання обвинуваченого під вартою до винесення судового рішення може негативно позначитись на стані його здоров`я, тому суд вважає необхідним змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки ризики продовження злочинної діяльності та тиску на потерпілу, свідків існують.
Домашній арешт суд вважає необхідним застосувати за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки у суду мається письмова заява матері обвинуваченого ОСОБА_6 , яка проживає в зазначеній квартирі, яка згодна надати йому житло для проживання за її адресою та фінансову допомогу, а також вона зможе забезпечити його належну поведінку і на думку суду, такий запобіжний захід зможе запобігти наявним ризикам.
Керуючись ст. 177, 181, 314-316 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Призначити до відкритого судового розгляду одноособово суддею кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України на «04» квітня 2019 р. об 11.10 год. за участю прокурора, обвинуваченого.
Клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу задовольнити.
Змінити щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши йому в період час у з 20.00 год. до 07.00 год. наступної доби залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду.
Покласти на обвинуваченого наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- не відлучатися із м. Нікополя, в якому він проживає, без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
ОСОБА_3 звільнити з-під варти негайно в залі суду.
Копію ухвали в частині виконання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту надіслати до Нікопольського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській обл.
Строк дії ухвали - не більше ніж два місяці, тобто до 04.06.2019 і у разі необхідності може бути продовжений за клопотанням прокурора. Після закінчення строку ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
Контроль за виконанням запобіжного заходу здійснює прокурор.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1