Справа 688/3135/18
№ 1-кп/688/239/18
Вирок
Іменем України

12 листопада 2018 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області матеріали кримінального провадження №0000518 по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Полонне Полонського району Хмельницької області, громадянина України (паспорт серії НОМЕР_1 виданий 22 травня 2002 року), з професійно-технічною освітою, вдівця, працюючого електриком на Понінківській картонно-паперовій фабриці, жителя АДРЕСА_1 , не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, -

в с т а н о в и в:

05 жовтня 2017 року, близько 17год. 00хв., ОСОБА_6 виявив у себе на подвір`ї, біля вхідних дверей у веранду будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 , який в цей момент розбив скло вхідних дверей указаного будинку та намагався проникнути до приміщення веранди будинку.
В цей же день, час та місці, ОСОБА_6 , будучи обуреним поведінкою ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час суперечки, з мотивів особистої неприязні, з метою спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, взяв дерев`яну швабру з металевою нижньою частиною, та умисно, із прикладанням фізичної сили наніс нею удар по голові ОСОБА_7 , в подальшому ОСОБА_6 підійшовши до останнього завдав численні удари колінами по тулубу ОСОБА_7 від чого останній впав на землю.

Продовжуючи свої дії, ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_7 , став над ним та умисно, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, почергово правою та лівою ногою наніс ОСОБА_7 удари в праву та ліву бокові частини тулуба в ділянку ребер та грудній клітці.
Внаслідок нанесених ударів ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки та живота: забій обох легенів, правої нирки, переломи 2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,12 ребер справа, 2,3,5,6,7,8,9,10,11,12 ребер зліва, перелом крила здухвинної кістки зліва, лівосторонній гемоторакс; рани в лобній, правій тім`яній, потиличній ділянці голови справа, крововиливи на внутрішній поверхні шкіри голови, синець під лівим оком, садна над лівою вушною раковиною, в лобній ділянці голови в ділянці лівого кута ока, в ділянці перенісся, в ділянці правого кута ока, на спинці носа, на підборідді, на шкірі лівої щоки, крововилив на слизовій нижньої губи зліва, синці на правому плечі та лівому плечовому суглобі, садна на тильних поверхнях обох кистей рук, закритий перелом правої великогомілкової кістки, рана на передній поверхні лівої гомілки, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент спричинення.
Отримані тілесні ушкодження перебували в прямому причинному зв`язку із настанням смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в травматологічному відділенні Полонської ЦРЛ.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 винним себе у вчиненні злочину при вищенаведених обставинах визнав частково та показав суду, що 05 жовтня 2018 року він закрив у будинку невістку, яка допомагала йому по господарству та поїхав в магазин за продуктами харчування. Повертаючись, близько 17год. він почув на подвір`ї дзвін розбитого скла. Підійшовши до дверей будинку, він побачив невідомого чоловіка, який розбив скло вхідних дверей та намагався проникнути всередину. Обурений поведінкою невідомого, який виявився ОСОБА_8 , а також переживаючи за невістку, він схопив швабру і наніс нею один удар по голові ОСОБА_9 . Від даного удару швабра розлетілась. В подальшому він схопив за одяг ОСОБА_10 та наніс декілька ударів колінами в тулуб останнього. Від даних ударів ОСОБА_11 впав і він також наніс декілька ударів ногами по тулубу потерпілого. Під час нанесення ударів ОСОБА_12 на подвір`я зайшов його сусід ОСОБА_13 , який просив припинити бити потерпілого. Через декілька хвилин, він вивів ОСОБА_10 на вулицю, а сам пішов до будинку. Вказав, що будучи обуреним неправомірною поведінкою потерпілого, а також охоплений злістю, він не міг себе контролювати, а тому не може чітко вказати яку кількість ударів і куди саме він їх наносив потерпілому. Не погоджується, що саме таку кількість тілесних ушкоджень він заподіяв ОСОБА_14 , оскільки останній вів жебрацький спосіб життя, вчиняв крадіжки у інших осіб, які могли побити потерпілого. Зазначив, що не мав наміру спричиняти потерпілому тілесні ушкодження, які потягли смерть останнього.

Дослідивши всі матеріали справи, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 об`єктивно підтверджується сукупністю зібраних по справі та перевірених судом доказів.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 суду показала, що ОСОБА_7 був її чоловіком. 05 жовтня 2017 року близько 17год. вона бачила ОСОБА_10 і жодних тілесних ушкоджень на ньому не було, не бачила таких і протягом попередніх днів, скарг на здоров`я останній не висловлював. На наступний день вона дізналась, що ОСОБА_11 знаходиться у лікарні, а згодом їй повідомили, що чоловік помер від отриманих тілесних ушкоджень. Охарактеризувала ОСОБА_10 , як спокійну, неконфліктну людину. При обранні міри покарання просила суд суворо покарати ОСОБА_6 .
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду показав, що знав ОСОБА_16 протягом тривалого часу. Зазначив, що ОСОБА_11 мав худощаву статуру, зловживав спиртними напоями, був спитий, і у випадку можливих конфліктних ситуацій потреби застосування до останнього суттєвої сили не було.
Відповідно до даних протоколу огляду місця від 07 жовтня 2017 року та фото-таблиці до нього, вбачається що працівниками поліції в приміщенні моргу оглянуто труп ОСОБА_7 , на тілі якого виявлені тілесні ушкодження. (матеріали провадження а.с.52-56).
Відповідно до даних протоколу огляду від 07 жовтня 2017 року та фото-таблиці до нього, вбачається що працівниками поліції оглянуто територію домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_6 . В ході огляду працівниками поліції виявлено та вилучено частини швабри, якою ОСОБА_6 наносив удари ОСОБА_7 (матеріали провадження а.с.58-61).
Відповідно до даних висновку експерта №304 від 13 листопада 2017 року у ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження: закрита травма грудної клітки та живота: забій обох легенів, правої нирки, переломи 2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,12 ребер справа, 2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,12 ребер зліва, перелом крила здухвинної кістки зліва, лівосторонній гемоторакс; рани в лобній, правій тім`яній, потиличній ділянці голови справа, крововиливи на внутрішній поверхні шкіри голови, синець під лівим оком, садна над лівою вушною раковиною, в лобній ділянці голови в ділянці лівого кута ока, в ділянці перенісся, в ділянці правого кута ока, на спинці носа, на підборідді, на шкірі лівої щоки, крововилив на слизовій нижньої губи зліва, синці на правому плечі та лівому плечового суглобі, садна на тильних поверхнях обох кистей рук; закритий перелом правої великогомілкової кістки, рана на передній поверхні лівої гомілки. Дані тілесні ушкодження виникли від травмуючої дії тупих твердих предметів, могли виникнути внаслідок ударів кулаками рук, ногами, іншими тупими твердими предметами, а також предметом продовгуватої форми, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення, а в даному випадку, що призвели до смерті і є в прямому причинному зв`язку із настанням смерті.
Виникнення даних тілесних ушкоджень внаслідок одноразового падіння є неможливим, при багаторазових малоймовірне.
Смерть ОСОБА_7 настала внаслідок поєднаної травми голови, грудної клітки, живота, верхніх та нижніх кінцівок, із множинними переломами ребер, кісток таза, правої великогомілкової кістки, забоями правої нирки, обох легенів, лівостороннім гемотораксом, що призвело до шоку.
Враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень, більш вірогідно, що в момент отримання більшості тілесних ушкоджень, покійний знаходився до травмуючих предметів своєю передньою поверхнею тіла, але міг знаходитись до травмуючих предметів і задньою і боковими поверхнями свого тіла, міг стояти, сидіти, лежати. (матеріали провадження а.с.107-110).

Відповідно до даних висновків експерта №№751, 2010 від 13 та 19 жовтня 2017 року вбачається, що кров ОСОБА_7 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВО; при судово-токсикологічній експертизі крові та сечі з трупа ОСОБА_7 наявність етилового алкоголю не виявлено. (матеріали провадження а.с.111, 112).

Згідно висновку експерта №426 від 12 жовтня 2017 року вбачається, що кров ОСОБА_6 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВО. (матеріали провадження а.с.124).

Відповідно до даних висновку експерта №427 від 21 листопада 2017 року вбачається, що на штанах джинсових, вилучених під час слідчого експерименту в АДРЕСА_1 знайдена кров людини, яка може належати як ОСОБА_7 , так і ОСОБА_6 (матеріали провадження а.с.126-128).

Згідно даних протоколу слідчого експерименту від 08 жовтня 2017 року та продемонстрованого в судовому засіданні відеозаписом слідчої дії вбачається, що ОСОБА_6 розповів та показав, як він наносив удари ОСОБА_14 та по яких частинах тіла потерпілого, а також в якому положенні знаходився потерпілий під час спричинення тілесних ушкоджень. Так, ОСОБА_6 , в присутності понятих та захисника, з застосуванням відеозйомки, що виключало можливість вчинення будь-якого тиску та примусу на нього, в деталях вказав місце, спосіб та механізм нанесення потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень. Також, під час проведення слідчого експерименту, ОСОБА_6 видав працівникам поліції джинсові штани, в які він був одягнутий під час побиття ОСОБА_7 , і на яких містяться плями бурого кольору. (матеріали провадження а.с.80-83).

Відповідно до даних протоколу слідчого експерименту від 29 листопада 2017 року та продемонстрованого в судовому засіданні відеозаписом слідчої дії вбачається, що свідок ОСОБА_17 розповів та показав, яким чином відбувалась сутичка між ОСОБА_18 та ОСОБА_7 , що мала місце 05 жовтня 2018 року біля будинку АДРЕСА_1 . ОСОБА_17 повідомив, що побачив потерпілого на землі, голова останнього була в крові, а біля нього знаходився ОСОБА_19 . Він просив ОСОБА_6 припинити бити потерпілого, а коли останній намагався залишити подвір`я, ОСОБА_20 вдарив палицею по нозі. Через декілька хвилин ОСОБА_20 підійшов до потерпілого, який лежав на землі, взяв останнього за комір одягу та виволочив з подвір`я на вулицю, де покинув. Швидку медичну допомогу викликали сусіди, а ОСОБА_20 повернувся додому. (матеріали провадження а.с.85-87).

Відповідно до даних висновку експерта №362 від 01 грудня 2017 року судово-медичним експертом підтверджено, кількість, локалізацію, механізм утворення та тяжкість тілесних ушкоджень, які виявлені на трупі ОСОБА_7 та відображені у висновку експерта №304 від 13 листопада 2017 року. Крім того, експертом вказано, що тілесні ушкодження, що виявлені на трупі ОСОБА_7 , могли виникнути за обставин, які ОСОБА_6 показав під час слідчого експерименту. (матеріали провадження а.с.115-118).

Згідно даних висновку експерта №107 від 06 грудня 2017 року щодо надання лікарями належної медичної допомоги ОСОБА_7 вбачається, що лікарями Полонської ЦРЛ було в повному обсязі проведено обстеження та частково вірно встановлено діагноз, так як при обстеженні потерпілому встановлено перелом одного ребра, а при судово-медичній експертизі трупа виявлено 22 переломи ребер. ОСОБА_7 не проведено певної процедури (дренування плевральної порожнини), що передбачено «Тимчасовими галузевими уніфікованими стандартами медичних технологій діагностично-лікувального процесу стаціонарної допомоги дорослому населенню в ЛПЗ України» затвердженими наказом МОЗ №226 від 27 липня 1998 року. Лікарем-травматологом Полонської ЦРЛ потерпілому не проведено дренування плевральної порожнини, яке б могло при подальшому лікуванні запобігти настанню смерті, і тому між діями лікаря та смертю ОСОБА_7 вбачається прямий причинний зв`язок. (матеріали провадження а.с.133-138).

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №263 від 20 листопада 2017 року, ОСОБА_6 хронічно протікаючим душевним захворюванням (психічним захворюванням), недоумством не страждає, не страждав ним і на момент вчинення інкримінованого йому злочину. На час вчинення інкримінованого злочину ОСОБА_6 в стані фізіологічного афекту, фрустрації, психологічного стресу, тимчасового розладу душевної діяльності, іншого психічного розладу не знаходився, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує. (матеріали провадження а.с.103-105).
Суд критично оцінює показання обвинуваченого в тій частині, що він, наносячи удари, не бажав спричинити такі наслідки, оскільки у випадку, коли умисел винного спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю, відповідальність настає за тілесне ушкодження, яке було фактично заподіяне.
Про наявність умислу в діях обвинуваченого на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень свідчить спосіб, характер та механізм заподіяння тілесних ушкоджень, а саме численні нанесення ударів коліном та ногами в голову та тулуб потерпілого, тобто виключно в життєво важливі органи.
Про наявність умислу в діях ОСОБА_6 , спрямованого саме на спричинення ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, вказує також те, що потерпілий належного опору не чинив, після спричинення останньому тілесних ушкоджень, намагався залишити подвір`я обвинуваченого, що виключало необхідність спричинення такої значної кількості тілесних ушкоджень для подолання опору потерпілого та можливості покликати на допомогу чи звернутися за такою. Обвинувачений ОСОБА_6 жодних заходів щодо відвернення настання для потерпілого шкідливих наслідків, в тому числі виклику швидкої медичної допомоги не забезпечив, а навпаки, схопивши за комір одягу виволік потерпілого за межі домоволодіння на вулицю, де залишив у безпорадному стані.
Вказані факти свідчать про цілеспрямовані, обдумані та умисні дії обвинуваченого, спрямовані на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.
Аналізуючи причини настання смерті потерпілого, внаслідок отримання ним тілесних ушкоджень, суд не виключає, що в даному випадку мали місце кілька факторів, які тією чи іншою мірою сприяли настанню суспільно небезпечних наслідків, в тому числі й недостатній обсяг обстеження та лікування.
Однак, заподіяння тілесних ушкоджень обвинуваченим стали головною причиною настання таких наслідків, оскільки без них суспільно небезпечні наслідки не настали б.
Із наведеного слідує, що смерть потерпілого не була випадковістю, а стала наслідком саме дій ОСОБА_6 та перебувала з ними у прямому причинному зв`язку.
Крім того, розгляд справи, згідно з ч.1 ст.337 КПК України проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Суд відхиляє твердження захисника про недопустимість такого доказу, як слідчий експеримент проведений з участю свідка ОСОБА_17 , з мотивів, що даний доказ не був відкритий стороні захисту, оскільки згідно протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 07 грудня 2017 року ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_21 ознайомились з матеріалами провадження і жодних зауважень в протоколі не висловлювали. (матеріали провадження а.с.157)
Не може бути підставою визнання такого доказу недопустимим твердження захисника про те, що за відсутності допиту свідка ОСОБА_17 , суд не вправі був досліджувати слідчий експеримент з участю останнього, оскільки слідчий експеримент є окремою слідчою дією, і його результати є окремим доказом, а прокурор вправі сам визначати обсяг доказів, якими обґрунтовуватиме пред`явлене обвинувачення. Крім того, ОСОБА_6 , після перегляду відеозапису слідчого експерименту із ОСОБА_17 , підтвердив, що події про які повідомив свідок мали місце.
Суд також відхиляє твердження ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_21 що обвинувачений не міг завдати таку кількість тілесних ушкоджень, та про можливе отримання ОСОБА_7 тілесних ушкоджень в інший час і за інших обставин з наступних підстав.
Так, потерпіла ОСОБА_4 чітко вказала, що 05 жовтня 2017 року на тілі ОСОБА_7 жодних тілесних ушкоджень вона не бачила, не було таких і на передодні, скарги на стан здоров`я останній не висловлював.
Також, у висновках експертів за №№304, 362 відсутні будь-які дані, які б свідчили про різну давність виникнення тілесних ушкоджень на тілі потерпілого, а даними висновку експерта №362 стверджується, що виявлені тілесні ушкодження могли виникнути за обставин, які ОСОБА_6 показав під час слідчого експерименту.
Суд відхиляє твердження захисника ОСОБА_21 щодо необхідності виправдати ОСОБА_6 , оскільки останній діяв в стані необхідної оборони, з наступних підстав.
Відповідно до ст.36 КК України необхідна оборона це правомірний захист право охоронюваних інтересів особи від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, необхідної і достатньої в дані обстановці шкоди, що відповідає небезпеці посягання й обстановці захисту. Право на необхідну оборону виникає лише за наявності для цього певної підстави, яка характеризується вчиненням особою суспільно небезпечного посягання та необхідністю його негайного відвернення або припинення.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 намагався проникнути в будинок ОСОБА_6 , і останній не висловлюючи жодних вимог щодо припинення дій, одразу умисно завдав удар шваброю по голові ОСОБА_22 . Судом не здобуто доказів, що потерпілий, після вказаних дій, намагався вчинити опір або продовжити неправомірні дії. Однак, ОСОБА_6 схопив потерпілого за одяг і свідомо, умисно завдавав удари коліном по тулуб потерпілого та продовжував наносити удари ногами в тулуб потерпілого, коли останній лежав на землі, а також продовжував наносити удари, в момент, коли потерпілий намагався залишити подвір`я.

Крім того, не здобуто доказів того, що ОСОБА_6 намагався припинити дії ОСОБА_7 іншими способами, окрім завдання потерпілому тілесних ушкоджень, а також не доведено небезпеку посягання на життя обвинуваченого з боку ОСОБА_7 .

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 умисно вчинив розправу над ОСОБА_7 , за спробу вчинити крадіжку з будинку обвинуваченого, що не може розцінюватися як необхідна оборона.

Аналізуючи наведені докази в їх сукупності та вважаючи такі відповідаючими фактичним обставинам суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.121 КК України кваліфікуючими ознаками якого є заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до ст.66 КК України, обвинуваченому ОСОБА_6 судом визнано щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, обвинуваченому ОСОБА_6 судом не встановлено.

Суд враховує, що ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, вчиненим умисно; позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, думку потерпілої ОСОБА_4 , яка просила суворо покарати обвинуваченого, та приходить до висновку, що обвинуваченому слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.121 КК України.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 протягом усього судового розгляду з`являвся за викликами суду, відсутність відповідного клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу, підстав, передбачених ст.ст.176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого запобіжних заходів суд не вбачає.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, -

у х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді 7 (сім) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з дня фактичного звернення вироку до виконання.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в строк відбуття покарання ОСОБА_6 зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 07 жовтня 2017 року по 09 жовтня 2017 року включно.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Речові докази: джинсові штани синього кольору ОСОБА_6 , механізм від швабри з пластмаси сірого кольору з резиновими насадками сірого кольору, дерев`яну палку, нижня частина якої має металеву вставку сірого кольору з механізмом для швабри, довжина ручки 117 см., діаметр 3 см., довжина металевої частини 24 см., діаметр 2 см., які передані на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Полонського ВП Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області повернути ОСОБА_6 , як власнику.
Згідно ст.ст.376, 392, 393, 395,532 КПК України, вирок може бути оскаржений до Хмельницького апеляційного суду через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено,вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя: