УХВАЛА

05 березня 2019 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В :
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернулась до суду із клопотанням про скасування арешту майна.

В обґрунтування клопотання вказує, що слідчим СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000522 від 28.09.2018, за ознаками злочину, передбаченого ст. 358 КК України.

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 09.10.2018 було накладено арешт на житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 , житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 , житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 , житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 , які належать на праві приватної власності ОСОБА_4 .

Вказану ухвалу вважає необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки жодної правової підстави, визначеної ст..ст. 94, 132, 173 КПК України, для накладення арешту на вищевказане майно та його вилучення не має.

На сьогоднішній день ні ОСОБА_4 ,, ні жодній іншій особі не вручено підозру за ст.. 358 КК України у вказаному кримінальному провадженні в рамках якого було накладено арешт на вказане майно.

Відтак, скаржник вважає, що висновки суду щодо накладення арешту на майно є передчасними і ґрунтуються на припущеннях, а ухвала Рівненського міського суду від 09.10.2018 не враховує завдань арешту майна, визначених ст.. 170 КПК України.

В судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явилась, подала суду заяву про розгляд клопотання у її відутності та задоволити з викладених у ньому обставин.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся заздалегідь у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Як вбачається з матеріалів клопотання, СУ ГУНП в Рівненській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000522 від 28.09.2018, за ознаками злочину, передбаченого ст. 358 КК України.

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 09.10.2018 було накладено арешт на житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 , житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 , житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 , житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 , які належать на праві приватної власності ОСОБА_4 .

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Відповідно до ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна або його скасування для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з"ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід"ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Під час судового розгляду встановлено недостатність одного лише посилання слідчого на те, що майно є речовим доказом по даній справі, а тому таке майно підлягає арешту.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов"язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( див. п. 46 рішення у справі " Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі " Рябих проти Росії", п. 31 рішення у справі " Марушин проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").

Основною метою ст.. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини ( рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «новоселець кий проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).

Як встановлено слідчим суддею, підозра по кримінальному провадженні №0000522 від 28.09.2018, за ознаками злочину, передбаченого ст. 358 КК України, ні ОСОБА_4 , ні жодній іншій особі не вручена.

Крім того, постановою слідчого СВ Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області л-та поліції ОСОБА_6 було закрито кримінальне провадження №0000522 від 28.09.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, у зв"язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Вказана постанова набрала чинності, і ніким не оскаржувалась.

У зв`язку з чим, суд вважає за доцільне скасувати арешт на майно, перелік якого зазначено у клопотанні, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 09.10.2018 року, не вбачаючи потреби для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

На підставі вище викладеного, враховуючи норми Конституції України, ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2016 року №5 " Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», дослідивши надані матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання адвоката ОСОБА_3 підлягає до задоволення.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 170, 171,174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити.
Скасувати арешт майна, що накладений 09.10.2018 ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду по кримінальному провадженню №0000522 від 28.09.2018, за ознаками злочину, передбаченого ст. 358 КК України, а саме на житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 , житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 , житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 , житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 , які належать на праві приватної власності ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1