Кримінальне провадження № 194/1670/18
Номер провадження № 1-кп/194/31/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 січня 2019 року м. Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 жовтня 2018 року за № 0000498 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернівка Дніпропетровської області, росіянина, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2014 року народження, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-10 липня 2018 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 125 КК України до 180 годин громадський робіт,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 засуджений 10 липня 2018 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді громадських робіт на строк 180 годин.
03 вересня 2018 року до Павлоградського міськрайонного відділу з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації надійшло розпорядження про виконання вироку Тернівського міського суду Дніпропетровської області, який вступив в законну силу 10 серпня 2018 року та підлягає негайному виконанню відносно ОСОБА_3
05 вересня 2018 року, 07 вересня 2018 року, 20 вересня 2018 року, 28 вересня 2018 року за місцем мешкання ОСОБА_3 був повідомлений під підпис про явку до Павлоградського міськрайонного відділу з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації, але останній на законні виклики не з`явився, до відбування покарання не приступив, про не прибуття нічого не пояснював, законність неявки не надав.
05 жовтня 2018 року Павлоградським міськрайонним відділом з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації ОСОБА_3 видано направлення № 21/42/2-1009 від 05 жовтня 2018 року до комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство», де він повинен був приступити до відбування покарання. В цей же день ОСОБА_3 був офіційно попереджений під підпис про умови відбування покарання у вигляді громадських робіт особою, засудженою до цього покарання, та офіційно попереджений під підпис про те, що у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання у вигляді громадських робіт він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України.
Але, не зважаючи не це, 05 жовтня 2018 року ОСОБА_3 до відбуття покарання у вигляді громадських робіт так і не приступив без поважних причин, тим самим умисно ухилившись від відбування призначеного судом покарання.
Таким чином, ОСОБА_3 повинен був відпрацювати загальну суму 180 годин громадських робіт, призначених вироком суду, але до роботи не приступив без поважних причин, до Павлоградського міськрайонного відділу з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації не з`явився, про причини не відбування покарання не повідомив, тим самим своїми діями ухилився від відбування покарання у вигляді громадських робіт.
Під час судового засідання між прокурором Тернівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , і обвинуваченим ОСОБА_3 та захисником ОСОБА_5 11 січня 2019 року була укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою ОСОБА_3 під час судового розгляду повністю визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні.

Також сторонами угоди було узгоджено, що при затвердженні угоди, ОСОБА_3 буде призначено покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді арешту строком на 3 місяці, на підставі ч.1 ст.71, ст.72 КК України призначено остаточне покарання у виді арешту строком на 3 місяці 1 день.

Обвинувачений ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_5 з одного боку, прокурор з іншого боку просять суд затвердити угоду про визнання винуватості.
Вирішуючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, віднесений до злочинів невеликої тяжкості, тобто угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з`ясування добровільності укладення угоди судом встановлено, що обвинувачений під час кримінального провадження зі скаргами на дії органів досудового розслідування не звертався.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, зокрема, вимогам ст.ст. 53,65,69 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, крім того зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згоден з видом покарання, яке до нього буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні даної угоди.

Суд шляхом опитування обвинуваченого, прокурора у судовому засіданні переконався, що укладення сторонами угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Суд вважає вірною юридичну оцінку діям ОСОБА_3 , як ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, будучи засудженим до цього покарання, і його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 389 КК України.

Дослідженням особи обвинуваченого встановлено, що він за місцем мешкання характеризується посередньо, раніше скоїв злочин за яким йому призначено покарання вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 10 липня 2018 року у вигляді 180 годин громадських робіт та від відбуття якого він ухилявся, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не працює, має на утриманні малолітню дитину 2014 року народження.

В якості обставин, які пом`якшують покарання суд визнає щире каяття. Обставини, які обтяжують відповідно до ст. 334 КПК України покарання не встановлено.

Після перевірки угоди на відповідність діючому законодавству та за відсутності зазначених у ст.474 КПК України підстав для відмови в її затвердженні не має.

З урахуванням особи обвинуваченого, та виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_3 з участю захисника ОСОБА_5 .

Речових доказів та судових витрат не має.

На підставі викладеного, керуючись 369-371, 373, 374,475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Угоду від 11 січня 2019 року по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 жовтня 2018 року за № 0000498, за обвинуваченням ОСОБА_3 про визнання винуватості, укладену між прокурором Тернівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 - затвердити.

Визнати ОСОБА_3 винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком 3 місяці.

На підставі ч.1 ст.71, ст.72 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 10 липня 2018 року, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді арешту строком 3 місяці 1 день.

Строк відбування покарання засудженому обчислювати з моменту фактичного затримання під час виконання вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав передбачених статтею 394 КПК України, а саме обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1