Справа № 603/781/18
Провадження № 1-кп/603/43/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2019 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі : ОСОБА_2

номер кримінального провадження 0000137, внесеного 17 жовтня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Велеснів Монастириського району Тернопільської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , одружену, з середньо-спеціальною освітою, громадянки України, працюючої головною медсестрою Монастириського районного центру первинної медико-санітарної допомоги, рініше не судиму, у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.126 КК України,

за участю прокурора: ОСОБА_4

обвинуваченої: ОСОБА_3

потерпілого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні зазначене кримінальне провадження,

В С Т А Н О В И В:

17 жовтня 2018 року близько 14 год. 30 хв. у кабінеті, що розміщений в приміщенні Монастириського районного центру первинної медико-санітарної допомоги за адресою: вул.Шевченка, 29, м.Монастириська Тернопільської області, між обвинуваченою ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 виник словесний конфлікт, під час якого у обвинуваченої виник злочинний намір направлений на завдання удару потерпілому ОСОБА_5 .
Реалізовуючи свій злочинний намір та доводячи його до логічного завершення, 17 жовтня 2018 року близько 14 год. 30 хв., перебуваючи у кабінеті, що розміщений в приміщенні Монастириського РЦ ПМСД за адресою: вул.Шевченка, 29, м.Монастириська Тернопільської області, обвинувачена ОСОБА_3 під час словесного конфлікту із потерпілим ОСОБА_5 умисно завдала останньому один удар долонею правої руки в ліву половину обличчя, внаслідок чого потерпілий відчув фізичну біль, проте будь-яких тілесних ушкоджень не отримав.
Своїми діями обвинувачена ОСОБА_3 вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 126 КК України, тобто умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.
Обвинувачена ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненні вищевказаного злочину не визнала та суду пояснила, що 17 жовтня 2018 року близько 14 год. 30 хв. у неї виник словесний конфлікт із потерпілим ОСОБА_5 , який мав місце у кабінеті петерпілого з приводу того, що її син ОСОБА_6 , був відсутній на робочому місці після обідньої перерви. Обвинувачена зазначила, що під час даного конфлікту вона жодних ударів ОСОБА_5 не завдавала, а лише шарпала за верхній одяг.

Незважаючи на те, що обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину передбаченого ч.1 ст. 126 КК України не визнала, її вину у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджують наступні докази.
Так, потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він працює сімейним лікарем в Монастириському районному центрі первинної медико-санітарної допомоги. 17 жовтня 2018 року близько 02:00 год. надійшов виклик від чоловіка у якого були проблеми з серцем, та який мав обслуговуватись за місцем його проживання. Прибувши на своє робоче місце після обідньої перерви близько 02 год. 00 хв., потерпілий почав шукати людину, відповідальну за виготовлення кардіограми, якою є син обвинуваченої ОСОБА_6 . Після цього, потерпілий зателефонував до обвинуваченої та запитав де знаходиться її син та коли він буде на робочому місці. Під час телефонної розмови з обвинуваченою ОСОБА_3 , остання почала погрожувати потерпілому фізичною розправою та висловлювалась в його сторону нецензурними словами. Близько 14 год. 30 хв. обвинувачена прийшла до потерпілого ОСОБА_5 в його робочий кабінет, після чого розпочалась словесна розмова, яку обвинувачений почав записувати на звукозаписувальний пристрій (диктофон). Через деякий час обвинувачена ОСОБА_3 почала шарпати потерпілого за верхній одяг. Згодом, потерпілий зробив обвинуваченій ОСОБА_3 декілька зауважень, після чого остання завдала йому один удар долонею своєї правої руки в ліву половину обличчя, в результаті чого потерпілий відчув різку фізичну біль. Свідком даного конфлікту була ОСОБА_7 , яка знаходилась в сусідньому кабінеті.
Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що працює в Монастириському центрі первинної медико санітарної допомоги на посаді медичного статиста. 17 жовтня 2018 року, близько 02:00 год. вона знаходилась в кабінеті сімейного лікаря. Через деякий час в кабінет до потерпілого ОСОБА_5 зайшла обвинувачена ОСОБА_3 яка почала обзивати його нецензурними словами, погрожувати, шарпати за одяг та згодом завдала один удар долонею своєї правої роки в ліву половину обличчя, факт нанесення якого вона бачила з сусіднього кабінету через відчинені двері.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що у жовтні 2018 року, точної дати не пригадує близько 14:00 год. вона знаходилась в своєму робочому кабінеті, який розташований біля кабінету потерпілого ОСОБА_5 . Згодом вона почула, що ОСОБА_5 зателефонував до ОСОБА_3 , та запитав де знаходиться її син ОСОБА_6 . Після цього, через деякий час в кабінет до потерпілого ОСОБА_5 зайшла обвинувачена ОСОБА_3 , яка висловлювалась в сторону потерпілого нецензурними словами та погрожувала фізичною розправою. Згодом, зі слів ОСОБА_8 свідку ОСОБА_9 стало відомо, що під час вищевказаного конфлікту, обвинувачена ОСОБА_3 завдала потерпілому ОСОБА_5 один удар рукою в область обличчя.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, доводиться також дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:
- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 25 жовтня 2018 року з таблицею ілюстрацій до нього, потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_8 , згідно яких потерпілий ОСОБА_5 відтворив механізм нанесення йому удару обвинуваченою ОСОБА_3 , а свідок ОСОБА_8 підтвердила, що у момент конфлікту перебувала у сусідньому кабінеті, та чітко бачила через відчинені двері механізм нанесення удару потерпілому ОСОБА_5 .

Вищевказані докази по справі, судом визнано як належні, допустимі та такі, що поза розумним сумнівом доводять вину обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.126 КК України.
Щодо дослідженого в судовому засіданні протоколу огляду предмету від 18 жовтня 2018 року, об`єктом огляду якого є оптичний носій інформації CD-R з аудіозаписом подій, що мали місце 17 жовтня 2018 року близько 14 год. 30 хв., а також дослідженого в судовому засіданні оптичного носія інформації CD-R з аудіозаписом подій, що мали місце 17 жовтня 2018 року близько 14 год. 30 хв., на які прокурор посилається як на докази при підтриманні державного обвинувачення у даному кримінальному провадженні, слід зазначити, що вищевказаними доказами підтверджується лише факт словесного конфлікту між обвинуваченою ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 , чого сторони кримінального провадження в судовому засіданні не заперечили. При цьому, вказаними доказами не доводиться факт нанесення удару обвинуваченою ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_5 , таким чином не є доказами, які прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, тому суд відкидає вищевказані докази як малоінформативні.
Також суд критично відноситься до показань обвинуваченої ОСОБА_3 наданих нею під час судового розгляду, згідно яких вона заперечила факт нанесення удару потерпілому ОСОБА_5 , оскільки вказані показання обвинуваченої не відповідають встановленим обставинам кримінального провадження, не узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_8 , а також іншими доказами у кримінальному провадженні, які є взаємодоповнюючими та логічно послідовними. Таким чином, суд оцінює показання обвинуваченої ОСОБА_3 як спробу уникнути кримінальної відповідальності за вчинене нею кримінальне правопорушення.
Зважаючи на наведене, суд, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до переконання, що вина обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КК України доведена повністю, та її дії органом досудового розслідування за ч.1 ст.126 КК України кваліфіковано вірно, як умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке є злочином невеликої тяжкості, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, за місцем роботи характеризується позитивно, працює головною медсестрою Монастириського районного центру первинної медико-санітарної допомоги, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, при цьому є інвалідом ІІІ групи, крім того, мотиви злочину, поведінку винної та потерпілого, що передувала події та об`єктивні обставини кримінального провадження. Обставин пом`якшуючих чи обтяжуючих покарання судом не встановлено.
Виходячи з наведеного, враховуючи вищенаведені позитивні дані про особу обвинуваченої, суд приходить до висновку, що обвинуваченій ОСОБА_3 слід призначити покарання відповідно до санкції ч. 1 ст.126 КК України у виді штрафу в розмірі більш наближеному до максимального, що буде необхідним та достатнім для досягнення мети покарання, виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Речові докази оптичний носій інформації CD-R з аудіозаписом подій, що мали місце 17 жовтня 2018 року близько 14 год. 30 хв. слід залишити при матеріалах кримінального провадження.
Керуючись ст.ст.100, 368, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.126 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 40 (сорока) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.
Речові докази: оптичний носій інформації CD-R - залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Обвинуваченій та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Суддя ОСОБА_1