Постанова
Іменем України

16 травня 2019 року

м. Київ
справа № 580/1635|16-к
провадження № 51-8667км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу з доповненнями засудженого ОСОБА_6 на вирок Лебединського районного суду Сумської області від 26 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 15 серпня 2018 року в кримінальному провадженні № 0000431 щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Першотравневе Зміївського району Харківської області, жителя АДРЕСА_1 ,
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Лебединського районного суду Сумської області від 26 грудня 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за ч. 2 ст. 152 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.
Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 15 серпня 2018 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишено без задоволення, а вирок місцевого судубез змін.
Як установив місцевий суд, ОСОБА_6 19 липня 2016 року о 8:40 прийшов до будинку АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_7 , де знаходилася її донька ОСОБА_8 , і запропонував останній вжити спиртне, на що вона відмовилася. ОСОБА_6 , застосовуючи до ОСОБА_8 фізичне насильство, затягнув останню до спальної кімнати та вступив з нею в статевий зв`язок природнім способом проти її волі. Внаслідок вищевказаних умисних протиправних дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_8 було заподіяно легких тілесних ушкоджень.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі з доповненнями до неї засуджений, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати судові рішення і призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції. При цьому посилається на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Вважає, що судом не було взято до уваги те, що він нещодавно звільнився із місць позбавлення волі, влаштувався на роботу та мав намір стати на шлях виправлення, а також не враховано його позитивні характеристики з місця проживання та роботи. Стверджує про те, що у нього не було умислу на вчинення злочину відносно потерпілої, яка сама запросила його до себе смс -повідомленням. Вважає, що обвинувачення ґрунтується лише на показаннях потерпілої та свідка ОСОБА_7 . Вказує на те, що висновок експертизи № 146 підтверджує відсутність статевих зносин із ОСОБА_8 , а матеріали провадження не містять достатніх доказів його винуватості. Крім того вказує на те, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України. Зазначає про те, що апеляційний суд безпідставно відмовив у допиті свідка ОСОБА_9 . Вказує на те, що розгляд справи відбувся незаконним складом суду, оскільки секретар судового засідання є родичем потерпілої.

Позиції інших учасників судового провадження
Від учасників процесу заперечень на касаційну скаргу засудженого не надходило.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 підтримав подану касаційну скаргу з доповненнями, просив її задовольнити та скасувати судові рішення.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_10 вважав касаційну скаргу необґрунтованою, просив залишити її без задоволення, а судові рішення без зміни.
Мотиви Суду
Згідно з вимогами ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правильність правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, а також вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Зі змісту касаційної скарги з доповненнями засудженого вбачається, що він посилається на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до ст. 433 КПК України не є предметом дослідження та перевірки касаційним судом.

Згідно з положеннями ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінював кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

При перевірці матеріалів кримінального провадження касаційним судом установлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України, та правильність кваліфікації його дій за цією нормою кримінального закону судом першої інстанції зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, про що у судовому рішенні наведено докладні мотиви.

Зокрема, такого висновку місцевий суд дійшов на підставі аналізу досліджених в судовому засіданні доказів, а саме: показань потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 щодо обставин подій; фактичних даних, що містяться у протоколах огляду місця події, а також на підставі висновків експертів, зміст яких відображено у вироку.
Ретельно дослідивши й зіставивши зібрані у кримінальному провадженні фактичні дані, давши їм оцінку з точки зору належності, допустимості і достовірності, місцевий суд обґрунтовано вирішив, що вони в їх сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно ОСОБА_6 .
На думку колегії суддів, висновки суду першої інстанції щодо оцінки доказів винуватості ОСОБА_6 саме у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України, належним чином обґрунтовані та вмотивовані.

Твердження засудженого про те, що у нього не було умислу на вчинення злочину відносно потерпілої, яка сама запросила його до себе смсповідомленням, переглядалися судом апеляційної інстанції, який належним чином перевірив ці твердження та дійшов мотивованого висновку про їх безпідставність, зазначивши при цьому, що під час судового розгляду з`ясовувалося питання походження смс-повідомлень засудженому від потерпілої та встановлено, що ці повідомлення відправляв сам ОСОБА_6 з телефону потерпілої.
Покликання ОСОБА_6 на те, що розгляд справи відбувся незаконним складом суду, оскільки секретар судового засідання є родичем потерпілої, не знайшли свого підтвердження, докази цьому в матеріалах провадження не містяться. Не наведено обґрунтованих доводів та не надано документів на підтвердження цього факту і в касаційній скарзі засудженого.
Також не заслуговують на увагу і твердження засудженого про те, що обвинувачення базується лише на показаннях потерпілої та свідка ОСОБА_7 , а висновок експертизи № 146 підтверджує відсутність статевих зносин із ОСОБА_8 , оскільки судом досліджено та надано оцінку ряду доказів, наданих стороною обвинувачення, які в своїй сукупності та взаємозв`язку доводять винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 152 КК України, суд дотримався вимог статей 65-67 КК України.

Крім того, аналогічні доводи засудженого були предметом розгляду судом апеляційної інстанції, який ретельно перевірив та проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь, зазначивши в ухвалі достатні підстави, через які визнав їх необґрунтованими.
Суд уважає, що перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону, постановлена ухвала відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України.
Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК, та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, в тому числі й тих, на які вказував засуджений у своїй касаційній скарзі, Судом не встановлено.
За результатами касаційного розгляду не встановлено обставин, які би давали підстави для сумнівів у законності й обґрунтованості висновків суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за який його засуджено.

Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги засудженого.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Вирок Лебединського районного суду Сумської області від 26 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 15 серпня 2018 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу з доповненнями засудженого ОСОБА_6 без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3