ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/1798/18 Номер провадження 11-кп/814/494/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.307 КК - Т.З.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурораОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченогоОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0000449 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора Гадяцького відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 , який брав участь у даному провадженні, на вирок Зіньківського районного суду Полтавської області від 23 листопада 2018 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Лютенька Гадяцького району Полтавської області, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, розлучений, працюючий укладальником в ТОВ «Технопром», несудимий,

визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст.307 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави 3432 грн. витрат за проведення судових експертиз.

Згідно з вироком, ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що він на початку червня 2018 року на околиці с. Красна Лука Гадяцького району Полтавської області знайшов дикоростучу рослину коноплі, яку зрізав та приніс до свого помешкання по АДРЕСА_1 , висушив та подрібнив її, таким чином, придбав та виготовив і в подальшому зберігав з метою збуту особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс.
26 липня 2018 року о 19 год. ОСОБА_8 в своєму будинку АДРЕСА_1 , повторно, незаконно збув ОСОБА_10 (анкетні дані особи змінено у встановленому порядку) за 200 грн. особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс масою у висушеному стані 2,655 г.
15 серпня 2018 року, близько 12 год. обвинувачений у цьому ж будинку повторно, незаконно збув цьому ж громадянину за 200 грн. такий же наркотичний засіб масою у висушеному стані 4,638 гр.
Цього ж дня працівниками поліції під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс масою у висушеному стані 141,309 г, який ОСОБА_8 незаконного зберігав з метою збуту.
Кримінальне провадження розглянуто в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.
В апеляційній скарзі захисник просить змінити вирок місцевого суду та пом`якшити призначене покарання із застосуванням ст.69 КК України.

При цьому зазначає щире каяття обвинуваченого, його активне сприяння розкриттю злочину та відсутність у кримінальному провадженні обставин, що обтяжують покарання.

Звертає увагу на особу ОСОБА_8 , який позитивно характеризується, вперше притягується до кримінальної відповідальності, став на шлях виправлення, змінив свою поведінку та спосіб життя, після закінчення строку дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту одразу влаштувався на роботу, має міцні соціальні зв`язки та доглядає за сестрою, якій з дитинства встановлена інвалідність.

Наголошує, що орган пробації вважає за можливе виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства.

В апеляційній скарзі прокурор просить пом`якшити призначене ОСОБА_8 покарання до мінімального розміру, передбаченого санкцією ч.2 ст.307 КК України, та конкретизувати резолютивну частину вироку щодо спеціальної конфіскації грошових коштів, одержаних внаслідок вчинення злочину, а також в частині стягнення витрат на залучення експертів.

При цьому зазначає про щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину та відсутність у кримінальному провадженні обставин, що обтяжують покарання.

Звертає увагу на особу ОСОБА_8 , який став на шлях виправлення та працевлаштувався.

Інші учасники провадження вирок не оскаржили.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав за можливе пом`якшити призначене покарання із застосуванням ст.69 КК України, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин і кваліфікація його дій за ч.2 ст.307 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються.
Доводи апеляційних скарг про суворість призначеного покарання є слушними.
Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Згідно з ч.1 ст.69 КК України та приписів п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу обвинуваченого він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання. З підстав, зазначених у ч.1 ст.69 КК України, суд може не призначати додаткового покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК як обов`язкове.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.2 вказаної постанови, суди повинні призначати менш суворе покарання особам, які вперше вчинили злочини, щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено, що обвинувачений визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину.
Враховуючи відсутність тяжких наслідків, особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який працевлаштувався, позитивно характеризується, вперше притягується до кримінальної відповідальності, з огляду на думку прокурора, який просив пом`якшити призначене обвинуваченому покарання, колегія суддів вважає, що усі наведені обставини в своїй сукупності істотно знижують фактичний ступінь тяжкості вчиненого злочину і особливо ступінь небезпечності обвинуваченого для суспільства та утворюють підставу для застосування приписів ст.69 КК України і призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції інкримінованого злочину, та не застосовування додаткового покарання у виді конфіскації майна.
Таке покарання, на думку колегії суддів, відповідатиме вимогам закону, буде справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.
Доводи апеляційної скарги прокурора щодо спеціальної конфіскації грошових коштів є обґрунтованими.
Відповідно до ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та застосовується на підставі обвинувального вироку суду.
На підставі ч.1 ст.96-2 цього Кодексу спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна.
Як правильно встановив місцевий суд, грошові кошти в сумі 200 гривень одержані обвинуваченим внаслідок вчинення умисного злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Водночас, прийнявши рішення про конфіскацію цих коштів, місцевий суд не зазначив про застосування вимог ст.96-1 КК України, на що обґрунтовано звертає увагу прокурор в апеляційній скарзі.
Тому вирок суду в цій частині необхідно доповнити вказівкою про спеціальну конфіскацію грошей у власність держави на підставі ст.96-1 КК України.
Доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність конкретизації резолютивної частини вироку в частині судових витрат є непереконливими.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Як вбачається з матеріалів провадження, ухвалюючи обвинувальний вирок щодо ОСОБА_8 , місцевий суд, у відповідності до наведених положень Закону, стягнув з обвинуваченого на користь держави 3432 грн. за виконання судово-хімічних експертиз, про що обґрунтовано зазначив у резолютивній частині вироку.
З огляду на викладене, підстав для зміни вироку суду в цій частині колегія суддів не вбачає.
Отже, апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити частково.

Керуючись ст.404, ст.405, ст.407 та ст.418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Апеляційну скаргу прокурора Гадяцького відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Зіньківського районного суду Полтавської області від 23 листопада 2018 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Пом`якшити призначене ОСОБА_8 покарання та засудити його за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, з застосуванням ст.69 цього Кодексу, на 3 роки позбавлення волі без конфіскації майна.

Доповнити мотивувальну та резолютивну частину вироку вказівкою про те, що грошові кошти в сумі 200 гривень вилучені у власність держави в порядку застосування спеціальної конфіскації на підставі ст.96-1 КК України.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4