Номер провадження: 11-кп/813/89/19
Номер справи місцевого суду: 520/3938/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 23.01.2018 року, по кримінальному провадженню №0006246 від 26.11.2015 року, -

встановив:

оскарженою ухвалою районного суду від 23.01.2018 року, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0006246 від 26.11.2015 року відносно ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 190 КК України, ОСОБА_9 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України, ОСОБА_10 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України, ОСОБА_11 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України повернутий прокурору для усунення недоліків, як такий, що не відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на невідповідність обвинувального акту вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, зазначивши, що обвинувачення неконкретизоване, в обвинувальному акті не зазначені конкретні об`єктивні ознаки спрямованості умислу і мотиву дій обвинувачених, не конкретизований спосіб вчинення кримінального правопорушення, а фактичні обставини, що характеризують об`єктивну та суб`єктивну сторону є незрозумілими та суперечливими, в тому числі допущено порушення прав обвинувачених на захист, оскільки згідно встановлених обставин не зрозуміло від чого конкретно обвинувачені мають захищатися. Також, суд послався на те, що формулювання обвинувачення відносно обвинувачених містить вказівку про скоєння злочину обвинуваченими спільно з особою на прізвище ОСОБА_12 , процесуальний статус якого не зрозумілий. Крім того, суд зазначив, що з обвинувального акту та реєстру матеріалів досудових розслідувань вбачається, що з метою доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, будь-які експертні дослідження в період досудового розслідування не проводились, а також відсутня інформація про залучення до матеріалів справи речових доказів по справі, а також обвинувальний акт не завірений належним чином, оскільки відсутня печатка при його затвердженні.

Не погодившись з ухвалою районного суду, прокурор Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на незаконність та необґрунтованість ухвали, та просить її скасувати, а обвинувальний акт направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Прокурор посилається на те, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, а зазначені в ухвалі доводи щодо існування недоліків обвинувального акту не є підставою для повернення обвинувального акту, а сам обвинувальний акт містить конкретно сформульоване обвинувачення, обвинувальному акті зазначені ролі та фактичні обставини кримінального правопорушення, скоєні кожним із обвинувачених, що діяли у співучасті із спільним корисливим мотивом та метою, до реєстру матеріалів досудового розслідування залучені протоколи доступу до речей та документів, а експертизи призначені не були, оскільки у цьому не було необхідності. Щодо, начебто, порушення права обвинувачених на захист, то з реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що усім обвинуваченим були роз`яснені їх права та обов`язки, у тому числі право на захист, та вони могли скористуватись ним. Крім того, прокурор зазначив, що злочини були скоєні при співучасті з ОСОБА_12 , який на момент їх скоєння не досягнув віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у зв`язку з чим він не може бути визнаний суб`єктом кримінальної відповідальності та набувати процесуальний статус обвинуваченого. Також, прокурор стверджує, що згідно положень ст. 291 КПК України та інструкції з діловодства в органах прокуратури України не передбачено проставляння печаток на документах, виданих органами поліції.

Захисником ОСОБА_13 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , були подані заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких він просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, посилаючись на те, що доводи апеляційної скарги необґрунтовані, оскільки обвинувальний акт з додатками не відповідає вимогам КПК України, у зв`язку з суттєвими порушеннями норм чинного процесуального та кримінального законодавства з огляду на суперечності та відсутність конкретизації, порушення права обвинуваченого на захист.

Також, від захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 надійшли заяви, в яких вони просили розгляд апеляційної скарги прокурора провести за їх відсутністю, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, посилаючись на те, що доводи апеляційної скарги прокурора є необґрунтованими.

Захисником ОСОБА_16 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , було подано клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_11 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі смертю останнього.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

За змістом частин 1, 3 статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом. Зокрема, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.
Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а також формулювання обвинувачення.
Із наведених положень кримінального процесуального закону слідує, що на стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції повернення обвинувального акта прокурору допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.

Як убачається зі змісту обвинувального акту в кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за №0006246 від 26.11.2015 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 190 КК України, ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України, ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України, ОСОБА_11 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, він відповідає вимогам ст. 291 КПК України та містить всі необхідні відомості, передбачені зазначеною нормою закону. За таких обставин твердження районного суду про невідповідність обвинувального акту вимогам ч.2 ст.291 КПК України, із посиланням на неконкретність обвинувачення, є безпідставними. Відповідно до змісту обвинувального акту в ньому зазначені час, місце, мотиви та фактичні обставини вчинення злочинів, а також описана спільність дій обвинувачених за попередньою змовою, із розподіленням ролей, заволодіння коштами потерпілих шляхом обману (шахрайство) з прямим умислом, що спростовує посилання суду першої інстанції, щодо неконкретності в обвинувальному акті способу вчинення кримінальних правопорушень. Той факт, що в обвинувальному акті зазначені ролі та фактичні обставини кримінальних правопорушень, скоєні кожним із обвинувачених, що діяли у співучасті із спільними корисливим мотивом та метою, свідчить про відсутність обставин, які порушують права обвинувачених на захист.

Також, посилання районного суду на відсутність в обвинувальному акті та реєстрі матеріалів досудового розслідування інформації про залучення до матеріалів справи речових доказів та не проведення в період досудового розслідування будь-яких експертних досліджень, як на невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, є необґрунтованими, з огляду на те, що в даному випадку суд фактично вдався до оцінки доказів у кримінальному провадженні, що є неприпустимим на стадії підготовчого судового засідання, оскільки стаття 314 КПК України визначає чіткий та виключний перелік питань, які вирішуються судом під час підготовчого судового засідання.

Крім того, районний суд безпідставно повертаючи прокурору обвинувальний акт для усунення недоліків, послався на вказівку в обвинувальному акті щодо скоєння злочину обвинуваченими спільно з особою на прізвисько ОСОБА_12 , процесуальний статус якого не зрозумілий.
Так, в судовому засіданні апеляційного суду прокурор пояснив, що злочини були скоєні у співучасті з ОСОБА_12 , який на момент їх скоєння не досягнув віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у зв`язку з чим він не може бути суб`єктом кримінальної відповідальності та набувати процесуальний статус обвинуваченого. Також, зазначені обставини викладені в обвинувальному акті, зокрема, що ОСОБА_12 є неповнолітньою особою.
Таким чином, відповідно до ст. 22 КК України, ОСОБА_12 на момент скоєння злочину не досяг віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, а суд першої інстанції міг з`ясувати зазначені обставини під час підготовчого судового засідання.

Також, є безпідставними посилання суду першої інстанції щодо відсутності печатки при затвердженні обвинувального акту, оскільки положеннями ст. 291 КПК України не передбачено здійснення такої дії, зокрема завірення обвинувального акту печаткою.
Отже, висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта №0006246 від 26.11.2015 року вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України, апеляційний суд вважає необґрунтованими, а повернення його прокурору для усунення недоліків безпідставним.
З урахуванням наведеного, оскаржувана ухвала суду про повернення обвинувального акт у прокурору підлягає скасуванню, а обвинувальний акт підлягає поверненню до суду першої інстанції для виконання вимог ст. 314 КПК України.

Що стосується клопотання захисника ОСОБА_16 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , щодо закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_11 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі смертю останнього, то це питання не може бути предметом розгляду апеляційного суду при вирішенні питання про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків. Зазначені у клопотанні захисника обставини повинні бути досліджені судом першої інстанції у підготовчому судовому засіданні, на підставі чого прийнято рішення відповідно до встановленого та вимог закону.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 23.01.2018 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0006246 від 26.11.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 190 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України повернутий прокурору, для усунення недоліків скасувати, та призначити новий розгляд обвинувального акту в суді першої інстанції, зі стадії підготовчого провадження, в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4