Справа № 755/3977/18
№ 1-кп/755/308/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" лютого 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження № 0001206за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні дитину 2015 року народження, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 05 лютого 2018 року, приблизно о 16 годині 00 хвилин, з особою, відносно якої матеріали кримінального провадження виділено в окреме провадження та оголошено в розшук, знаходились в будинку АДРЕСА_2 , де побачили ОСОБА_7 та в них виник умисел на відкрите викрадення чужого майна. Реалізуючи свої злочинні наміри, спрямовані на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , разом з особою, відносно якої матеріали кримінального провадження виділено в окреме провадження та оголошено в розшук, підійшли до потерпілої ОСОБА_7 , яка зайшла до будинку АДРЕСА_2 , після чого, діючи відповідно до заздалегідь розподілених ролей, з метою власного незаконного збагачення, ОСОБА_3 , тримаючи за руки потерпілу ОСОБА_7 , притиснув її до дверей ліфту, у той час, особа, відносно якої матеріали кримінального провадження виділено в окреме провадження та оголошено в розшук, почала наносити удари в область голови потерпілої, тим самим, подолавши волю до опору останньої, після чого, особа, відносно якої матеріали кримінального провадження виділено в окреме провадження та оголошено в розшук, зірвала з плеча потерпілої рюкзак, вартістю 200 гривень, в якому знаходились особисті речі потерпілої, а саме: грошові кошти у сумі 503 гривні; косметичка марки «DG» чорного кольору, вартістю 70 гривень, в якій знаходились гель для вій, вартістю 85 гривень; тональний коректор, вартістю 80 гривень; туш для вій, вартістю 100 гривень; помада для губ, вартістю 40 гривень; пудра, вартістю 60 гривень; жіночий гребінець, вартістю 70 гривень, а також речі, які матеріальної цінності для потерпілої не становлять, зокрема, продукти харчування, дисконтні картки, кинула рюзказ на підлогу поряд з собою.Продовжуючи реалізацію своїх злочинних намірів, направлених на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_3 й особа, відносно якої матеріали кримінального провадження виділено в окреме провадження та оголошено в розшук, діючи спільно, продовжили хаотично наносити удари потерпілій ОСОБА_7 , одночасно з цим, перевіряючи вміст кишень куртки потерпілої.У подальшому, виконавши всі дії, направлені на відкрите викрадення чужого майна, особа, відносно якої матеріали кримінального провадження виділено в окреме провадження та оголошено в розшук, підняла з підлоги рюкзак потерпілої ОСОБА_7 і разом з ОСОБА_9 , утримуючи викрадене майно при собі, вибігли з під`їзду та з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, але в подальшому, були затримані свідками.Своїми умисними діями ОСОБА_3 й особа, відносно якої матеріали кримінального провадження виділено в окреме провадження та оголошено в розшук, завдали потерпілій ОСОБА_7 матеріального збитку на загальну суму 1208 гривень.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе за ч. 2 ст. 186 КК України не визнав та показав, що подія відбулась 05 лютого 2018 року. Його дружина ОСОБА_10 зайшла до під`їзду за адресою: м. Київ, вул. Малишка, 19, оскільки було холодно і чекала його, так як він повинен був її забрати. У подальшому, він заходив у вказаний під`їзд, до якого в цей час заходила потерпіла ОСОБА_7 , котра спитала куди він іде та в них почався словесний конфлікт. Потерпіла почала йому грубити і він їй у відповідь також відповідав грубістю. Потім, він почав підійматися на 3-й поверх, де була його дружина ОСОБА_10 та між першим і другим поверхами він побачив, як його дружина ОСОБА_11 йшла вниз. У цей час, його дружина ОСОБА_10 нанесла потерпілій удар в обличчя та в них почалась бійка. Потерпіла намагалася дзвонити у двері сусідів, а він намагався розборонити дружину і потерпілу, однак, потерпілу він торкався. Потім, коли вони заспокоїлись, його дружина ОСОБА_10 підняла свою чорну коротку куртку з підлоги, а під нею був рюкзак потерпілої. Зазначив, що він не бачив, як його дружина взяла рюкзак потерпілої, будь-які удари потерпілій він не наносив. У подальшому, вони з дружиною пішли додому та в цей час, коли вони відійшли на відстань 100 метрів, приїхали працівники поліції. Зокрема, пояснив, що до затримання, він майже два роки вживав наркотики і на момент події він також вживав метадон, однак, всі події пам`ятає добре. Крім того, під час судових дебатів зазначив, що просить суд суворо його не карати, оскільки він не вчинив суттєву шкоду потерпілій.

Не дивлячись на повне невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 186 КК України, його вина повністю доведена зібраними та дослідженими в їх сукупності доказами у кримінальному провадженні, а саме - показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка суду показала, що 05 лютого 2018 року вона поверталась додому приблизно о 16 годину 00 хвилин, зателефонувала сестрі, котра сказала їй, що біля під`їзду в будинку АДРЕСА_2 вештаються наркомани. Коли вона підійшла до під`їзду, обвинувачений ОСОБА_3 щось шукав у клумбі з квітів. Вона натиснула на домофон у під`їзді, а обвинувачений пішов за нею, зачепив її, став нецензурно на неї виражатися та почав штовхати її до ліфту, а дружина обвинуваченого ОСОБА_10 , яка була у під`їзді, у цей час, почала наносити їй удари. Зазначила, що удари їй наносились по черзі, як обвинуваченим, так і його дружиною. ОСОБА_10 зірвала у неї з плечей рюкзак та намагалась зняти з неї каблучку й дістати її мобільний телефон, а обвинувачений ОСОБА_3 , у цей час, тримав її за руки. У викраденому рюкзаку було 503 грн., косметичка, ключі та фрукти, тобто всі речі, які вказані в обвинувальному акті. Зокрема, показала, що першою її почала бити ОСОБА_10 , а ОСОБА_3 перший її штовхнув до ліфту, від чого вона впала і почалася бійка біля дверей ліфта. Показала, що обвинувачений ОСОБА_3 тримав її однією рукою, а іншою також наносив їй удари. У цей час, вона як могла намагалась телефонувати у двері, однак ніхто не вийшов, а ОСОБА_3 , як стверджує останній, ніяким чином не намагався зупинити ОСОБА_12 , а навпаки, тримав її, тобто потерпілу, та наносив їй удари. У подальшому, її сестра зі своїм чоловіком побігли за обвинуваченими та чоловік сестри спіймав ОСОБА_12 біля АДРЕСА_3 , на розі дому, а обвинувачений ОСОБА_3 у цей час стояв за парканом та спостерігав за затриманням, а вже коли приїхала поліція, то обвинувачений до них підійшов. Крім того, пояснила суду, що обвинувачений ОСОБА_3 дає в суді неправдиві показання, хоча відразу вину свою визнав та не заперечував свою причетність до скоєного.

Крім того, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду показав, що 05 лютого 2018 року о 15 годині 00 хвилин, він вийшов з квартири на сходи, щоб покурити і почув шум знизу на сходах. Він був на 7-му поверсі, спустився вниз на 3-й поверх і побачив обвинуваченого з його дружиною, які напередодні події в цьому ж під`їзді вживали наркотики, на що він зробив їм зауваження і вони сказали, що покинуть під`їзд, а він повернувся додому. Коли він вже був вдома, то в домофон зателефонувала потерпіла ОСОБА_7 , котра є сестрою його дружини та вони відкрили їй двері, але її чомусь довго не було. Прочекавши деякий час потерпілу, його дружина вирішила спуститись вниз та її зустріти, а він також згодом пішов за нею. Коли він вийшов з квартири, то почув, що знизу у під`їзді кричить потерпіла. Вони швидко з дружиною спустились на 1-й поверх і він побачив, що обвинувачений разом зі своєю дружиною вибігли з під`їзду на вулицю, а потерпіла плакала і було видно, що її побили. Він, у свою чергу, побіг за обвинуваченим і його дружиною. Обвинувачений швидко втік, а його дружину він наздогнав, так як вона була вагітна і ховала під курткою рюкзак, котрий забрала у потерпілої. Він запитав, що вона ховає під курткою, але остання відмовлялась показувати, а потім кинула рюкзак на землю. Обвинувачений у цей час відбіг на 150-200 метрів і спостерігав за тим, як він затримав його дружину. Потім, вони викликали поліцію і приїхала слідчо-оперативна група. Зазначив, що потерпіла відразу на місці давала пояснення поліцейським, що її били по черзі обоє, і обвинувачений, і його дружина.

Крім показань потерпілої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_13 , які суд визнає належними, у розумінні ст. 85 КПК України, вина обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 186 КК України доведена письмовими доказами в їх сукупності, зокрема:

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 06.02.2018 року (т. 2 а.п. 12-14);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 23.02.2018 року за участю обвинуваченого ОСОБА_3 та особи, відносно якої матеріали виділені в окрема провадження, щодо обставини, яка мала місце 05.02.2018 року, близько 16 години 30 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Малишка, 19. Вказаний вище слідчий експеримент, що міститься на DVD+R диску, був переглянутий у судовому засіданні за участі учасників кримінального провадження, на якому зафіксовано пояснення з приводу події (том 2 а.п. 19-21);

- протоколом огляду речей від 10.02.2018 року, з якого вбачається, що під час огляду чорного поліетиленового пакету, з біркою, що був вилучений при ОМП 05.02.2018 року за адресою: м. Київ, вул. Малишка, 18, в м. Києві, та при його відкритті у присутності потерпілої ОСОБА_7 , було виявлено жіночий рюкзак чорного кольору, у задньому відділенні якого, знаходилися грошові кошти в розмірі 503 гривні, купюрами номіналом 200, 200, 100, 2 та 1 гривні, в іншому відділенні, знаходилася косметичка марки «DG» чорного кольору, в останній гель для вій, тональний коректор, туш для вій, помада для губ, пудра, жіночий гребінець, а також продукти харчування та дисконтні картки. У ході огляду речей, присутня потерпіла ОСОБА_7 впізнала кожну з вказаних речей та повідомила, що саме ці речі були у неї відкрито викрадені за адресою: АДРЕСА_2 , 05 лютого 2018 року (том 2 а.п. 22-23);

- протоколом огляду місця події від 05.02.2018 року, з якого вбачається, що при огляді ділянки місцевості за адресою: АДРЕСА_4 , виявлено рюкзак чорного кольору, всередині якого, знаходилися банани, хурма, косметичка, ключі, ручка, скидочні картки різних магазинів, грошові кошти у сумі 503 гривні. Також, на ділянці виявлено особу жіночої статі, яка представилася як ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка повідомила, що рюкзак забрала у другому під`їзді по АДРЕСА_2 у раніше невідомої жінки, з якою у неї та її чоловіка ОСОБА_3 виник конфлікт (том 2 а.п. 26-31);

- постановою про визнання та приєднання речових доказів від 10.02.2018 року, а саме - жіночого рюкзаку, грошових коштів у розмірі 503 гривні, косметички марки «DG» чорного кольору, в якій знаходився гель для вій, тональний коректор, туш для вій, помада для губ, пудра, жіночий гребінець, а також речі, що матеріальної цінності не становлять, а саме: продукти харчування та дисконтні картки (том 2 а.п. 32).

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Зокрема, відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 10, грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення. Крім того, відповідно до п. 17 цієї Постанови, якщо обман або зловживання довірою були лише способом отримання доступу до майна, а саме вилучення майна відбувалося таємно чи відкрито, то склад шахрайства відсутній. Такі дії слід кваліфікувати відповідно як крадіжку, грабіж або розбій.

Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд вважає їх правильними, а це свідчить про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин, встановлених судом.

Суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб, і тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Так, суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких, конкретні обставини кримінального провадження, дані про його особу, а саме: на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, згідно з висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 001239 від 08.02.2018 року, ОСОБА_3 06.02.2018 року був оглянутий лікарем-наркологом і в нього виявлено стан наркотичного сп`яніння (канабіноїди, стимулятори, амфетамін, опіоїди, метадон т. 2 а.п. 37).
Крім того, як вбачається з листа Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації Служби у справах дітей (т. 1 а.п. 100), на обліку даної Служби перебуває малолітня дитина ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батько якої є ОСОБА_3 , батьки якої перебувають у шлюбі. Зокрема, з мамою малолітньої ОСОБА_15 ОСОБА_14 неодноразово велися профілактично-роз`яснювальні бесіди стосовно виконання батьківських обов`язків, однак, змін не відбулося.
Обставин, що пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, відсутні, не дивлячись на те, що потерпіла ОСОБА_7 та свідок ОСОБА_13 вказували на стан наркотичного сп`яніння обвинуваченого, однак, державним обвинуваченням ОСОБА_3 стану наркотичного сп`яніння висунуто не було, від цього він не захищався та суд не виходить за межі висунутого обвинувачення. Крім того, відповідно до висновку № 001239, ОСОБА_3 06.02.2018 року, тобто після події, був оглянутий лікарем-наркологом і в нього виявлено стан наркотичного сп`яніння (канабіноїди, стимулятори, амфетамін, опіоїди, метадон).
Зокрема, суд дійшов висновку, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню, згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення і попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, а саме - у вигляді позбавлення волі.

Так, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, відсутністю обставин, які б пом`якшували покарання, конкретних обставин кримінального провадження, ставлення обвинуваченого до скоєного (вину не визнав, не розкаявся), його особи, суд вважає, що його перевиховання й виправлення неможливо без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київського слідчого ізолятора» Міністерства юстиції України залишити без змін та вважати його продовженим до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 05 лютого 2018 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Речові докази у кримінальному, а саме: жіночий рюкзак, грошові кошти в розмірі 503 гривні, косметична марка «DG» чорного кольору, гель для вій, тональний коректор, туш для вій, помада для губ, пудра, жіночий гребінець, продукти харчування та дисконтні картки, що передані під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_7 залишити у її власності.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя