Справа № 206/3092/18
1-кп/206/56/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000256 від 09.03.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч.2. ст.125, ч.2 ст.186 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

06.06.2018 року до канцелярії Самарського районного суду міста Дніпропетровська з місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області, надійшли матеріали кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч.2. ст.125, ч.2 ст.186 КК України.

Прокурором у судовому засіданні надано клопотання про продовження строків тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ризики, передбачені ст. 177 КПК України не перестали існувати, а саме останній може переховуватись від органів досудового слідства або суду та вчиняти інші злочини.

Захисник ОСОБА_5 , просив суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора та заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на інший більш м`який, що не пов`язаний із триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, зазначаючи що підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не має та підтримав клопотання захисника.

Суд, заслухавши думку прокурора, захисника, обвинуваченого та дослідивши клопотання прокурора, приходить до наступних висновків.

Згідно вимог ч.3ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини слідує, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , суд враховує, що останній обвинувачується у тяжкість покарання за ч.2. ст.125, ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк до шести років, знаючи про покарання, може ухилитись від органів досудового слідства або суду, а тому доводи сторони захисту про можливість зміни запобіжного заходу на домашній арешт не є слушними.

Отже ризики, які виправдовують тримання його під вартою не зменшилися, з метою недопущення перешкоджання кримінальному провадженню, виконанню рішення суду, з урахуванням вимог ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів, тобто до 09 квітня 2019.

Практика Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Разом з тим, суд наголошує на тому, що обвинувачений не позбавлений можливості в подальшому ставити питання перед судом про зміну йому запобіжного заходу під час судового розгляду, коли перестануть існувати ризики, зазначені вище колегією суддів.

Враховуючи вищевикладене, суд, вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 60 днів, як наслідок відмовити захиснику та обвинуваченому в задоволенні клопотання в частині зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 314-316, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000256 від 09.03.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч.2. ст.125, ч.2 ст.186 КК України задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів починаючи з 11.02.2019 до 09.04.2019 включно до 12 год. 00 хв.

В задоволенні клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1