Справа №463/435/19
Провадження №1-кс/463/272/19
У Х В А Л А

25 січня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

та скаржника - ОСОБА_3

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на незаконну бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові щодо невнесення відомостей у Єдиний реєстр досудових розслідувань,

в с т а н о в и в :

скаржник звернувся до слідчого судді із скаргою щодо невнесення відомостей у Єдиний реєстр досудових розслідувань за його заявою від 10 січня 2019 року про вчинення кримінальних правопорушень.

Скаргу обґрунтовує тим, що 10 січня 2019 року скаржником було подано заява до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові про вчинення кримінальних правопорушень, вчинених суддею Шевченківського районного суду м. Львова та перевірку дій судді та прокурора. Проте, станом на день подання скарги відомості не внесені, заявника повідомлено про можливість оскарження дій відповідних осіб до дисциплінарної комісії та Вищої ради правосуддя. Таку бездіяльність вважає незаконною, а тому просить скаргу задоволити.

В судовому засіданні скаржник підтримав скаргу з аналогічних підстав.

Представник суб`єкта оскарження Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду заяви повідомлений належним чином. Подав до суду заяву, в якій проти скарги заперечує. У зв`язку із наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження.

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Із матеріалів скарги вбачається, що 10 січня 2019 року скаржником було подано заява до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.374 КК України (порушення права на захист), в ході розгляду кримінального провадження у Шевченківському районному суді м. Львова з боку судді ОСОБА_4 .

Як вбачається із відповіді Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові від 11.01.2019 року, роз`яснивши положення ч.5 ст.124 Конституції України, роз`яснень Верховного Суду України щодо незалежності судової влади, недопустимості здійснення перевірки судових рішень у порядку іншому, ніж передбачений законом, зазначавши про можливість оскарження дій судді до Вищої ради правосуддя, заявника повідомлено, що заява не містить об`єктивних даних про вчинення суспільно небезпечного діяння.

Як вбачається із зазначених скаржником обставин у заяві про вчинення злочину та пояснень заявника у судовому засіданні, в провадженні у судді Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження, учасником якого є скаржник та члени його сім`ї. Як вбачається із наданих скаржником пояснень, розгляд кримінального провадження на даний час не завершено, остаточне судове рішення у вказаному спорі не постановлено. Заявник не погоджується із прийнятими процесуальними рішеннями суддів, в тому числі про накладення грошового стягнення за неявку до суду, відхилення відводу, ведення судового засідання, інших дій головуючого судді.

Дійсно, відповідно до вимог ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Разом з тим, відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 № 8 «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України (254к/96-ВР) судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Окрім цього, статтею 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» визначено умови виконання професійних обов`язків суддів та правові засоби, за допомогою яких забезпечується реалізація конституційних гарантій самостійності судів та незалежності суддів. Зокрема, статтею 6 Закону встановлено заборону втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповагу до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації в будь-якій формі з метою завдання шкоди авторитету суддів чи впливу на безсторонність суду.

Як вбачається із заяви від 10 січня 2019 року заявник просить внести відомості до ЄРДР про вчинення щодо нього злочину, передбаченого ч.1 ст.374 КК України, в ході розгляду кримінального провадження, прийнятті процесуальних рішень суддею, зокрема вирішення питання про відвід прокурору, за результатами якого суддею відмолено в задоволенні відповідної заяви. Також вбачається, що скаржник фактично не погоджується із процесуальними рішеннями судді та інших суддів Шевченківського районного суду м. Львова, які розглядали заяви скаржника про відвід головуючому.

Разом з тим, рішення суду, які набрали законної сили у відповідності до положень частини п`ятої статті 124 Конституції України є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, а їх перегляд можливий лише в порядку визначеному процесуальним законом. Оцінка дій судді при відправленні правосуддя може надаватися лише Вищою радою правосуддя під час перевірки скарги на неправомірність таких дій.

Ініціювання кримінального переслідування відносно судді при розгляді справи, а особливо по незавершеному провадженні, є способом незаконного впливу на суд з використанням правоохоронних органів та свідчить про тиск на суддю та спробу протиправного втручання у правосуддя з метою домогтися винесення судового рішення на свою користь.

Окрім цього, відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про прокуратуру», діяльність прокуратури ґрунтується, зокрема, на засадах незалежності прокурорів, що передбачає існування гарантій від незаконного політичного, матеріального чи іншого впливу на прокурора щодо прийняття ним рішень при виконанні службових обов`язків.

Таким чином, з врахуванням недопустимості втручання у здійснення правосуддя, впливу на суд, суддів, прокурора в ході розгляду справи у будь-який спосіб, вважаю, що скарга є безпідставною та до задоволення не підлягає.

Керуючись вимогами ст.ст.214, 303, 306, 307, 372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

в задоволенні скарги ОСОБА_3 на незаконну бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові щодо невнесення відомостей у Єдиний реєстр досудових розслідувань за його заявою від 10 січня 2019 року - відмовити за безпідставністю.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1