Справа № 740/3486/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/91/19
Категорія - ст.166 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№ 0000310 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 01 жовтня 2018 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка та зареєстрована у АДРЕСА_1 , фактично проживає у АДРЕСА_2 , не одружена, освіта середня, не працює, раніше не судима,

засуджена за ст.166 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) два роки.

Вироком місцевого суду встановлено, що ОСОБА_7 , будучи одинокою матір`ю малолітніх дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у порушення вимог Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, Конвенції про права дитини, яка ратифікована Україною 21.02.1990 та набула чинності для України 27.09.1991, ст.150 Сімейного Кодексу України та ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно яких дитина повинна бути захищеною від усіх форм недбалого ставлення, жорстокості та експлуатації; батьки та особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, маючи можливість належно виконати встановлені законом обов`язки по догляду за своїми доньками, злісно ухилялася від їх виконання, що виразилося в умисному та систематичному неналежному піклуванні про здоров`я дітей, їх фізичний розвиток.

Зокрема, ОСОБА_7 умисно та систематично не забезпечувала належні умови життя та виховання дітей, їх повноцінне харчування, надання медичної допомоги, що спричинило відхилення у фізичному розвитку її малолітніх дітей ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , що є тяжкими наслідками.

Так, згідно висновку експерта фізичний розвиток дитини ОСОБА_10 не відповідає її віку є значно нижчим, ніж середні антропометричні показники дітей її віку. Значне відхилення фізичного розвитку дитини ОСОБА_10 перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з неналежними умовами догляду (системним вчиненням фізичного та психічного насильства, неналежним харчуванням та умовами проживання, ненаданням належної медичної допомоги).

Згідно висновку експерта, у потерпілої ОСОБА_9 виявлено анемію та недостатню вгодованість, які є наслідком систематичного неналежного харчування. Про це свідчить аналіз крові потерпілої із зниженим рівнем гемоглобіну та кількості еритроцитів, а також вага потерпілої 12,5 кг при зрості 99 см у п`ятирічному віці. Фізичний розвиток потерпілої малолітньої ОСОБА_9 не відповідає її п`ятирічному віку. Виявлені у малолітньої ОСОБА_9 відхилення у фізичному розвитку (недостатня вгодованість) та виражена анемія (малокров`я) перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з неналежними умовами догляду за останньою (неналежним харчуванням, умовами проживання та систематичним спричиненням тілесних ушкоджень).

Крім того, у період часу з грудня 2017 року по 20.03.2018 року, ОСОБА_7 , проживаючи за адресою:

АДРЕСА_2 , достовірно знаючи про систематичне катування та спричинення тілесних ушкоджень малолітнім ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , умисно та систематично не забезпечувала піклування про здоров`я своїх дітей і надання їм своєчасної медичної допомоги, що перебуває у причинному зв`язку з настанням 20.03.2018 року смерті ОСОБА_10 та заподіянням тілесних ушкоджень та шкоди здоров`ю ОСОБА_9 , що є тяжкими наслідками.

Зокрема, відповідно до висновку експерта на тілі ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: закритої внутрішньочерепної травми субдуральної гематоми над випуклими поверхнями лобно-тім`яних долей обох півкуль, хронічної субдуральної гематоми над випуклою поверхнею скронево-потилично-тім`яної долей справа, крововиливів у м`які тканини голови лобно-скроневої ділянки справа, травматичного видалення 2-го зуба на верхній щелепі з крововиливом в ясна, множинних саден обох губ, саден носу, синців волосистої частини голови, синців мушлі правого вуха, множинних синців та саден обличчя; синців обох кистей рук, синця лівого стегна, синця лівої гомілки; садна лівого коліна, множинних синців обох навколососкових ділянок, синців лобкової ділянки, синця правого стегна, синця лівого ліктьового суглобу; рубця передньої черевної стінки; кісткового мозолю середньої третини лівої плечової кістки який є наслідком зрощення перелому плечової кістки, які утворилися від не менше ніж 40 (сорока) травматичних дій, та були заподіяні у різні проміжки часу протягом грудня 2017 року 20.03.2018 року. Смерть дитини - ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_4 внаслідок набряку головного мозку, що виник в результаті комплексу закритої внутрішньочерепної травми.

Відповідно до висновку експерта у ОСОБА_9 мають місце тілесні ушкодження у вигляді: множинних крововиливів та саден (в області обличчя, лівої вушної раковини, правого променево-зап`ястного суглобу, лівої кисті та лівого передпліччя, правої половини грудної клітки, області тазу з обох сторін, обох сідниць, лівого та правого стегон), слідів саден, що загоїлись, рубця після загоєння рани (область правого кульшового суглобу, двох рубців після загоювання опіків в області лівої сідниці), а також двох ділянок волосистої частини голови зі слідами вирваного волосся, які заподіяні не одночасно та мають характер різної давнини (від 2-3 денної, 7-8 денної та 30 денної давнини і більше).

Отже, злісне невиконання ОСОБА_7 встановлених законом обов`язків по догляду за дітьми - ОСОБА_10 та ОСОБА_9 спричинило тяжкі наслідки у вигляді відхилення у їх фізичному розвитку, катування та смерті малолітньої ОСОБА_10 , заподіяння тілесних ушкоджень та шкоди здоров`ю ОСОБА_9 .

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію дій обвинуваченої, доведеності її вини, просив скасувати вирок місцевого суду, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ст.166 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки. В обґрунтування скарги зазначив, що місцевим судом не було в достатній мірі враховано конкретні обставини скоєння кримінального правопорушення, які свідчать про невиконання батьківських обов`язків по догляду за дітьми з боку ОСОБА_7 , яке є систематичним, тривалим та має злісний характер. Судом не надана оцінка кількості потерпілих від злочину, тобто двох малолітніх дітей, та тяжкості наслідків, що настали. Не було надано належної оцінки двом обставинам, які обтяжують покарання вчинення злочину щодо малолітньої дитини та вчинення злочину щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах. Не взято до уваги також і досудову доповідь органу з питань пробації, згідно якого виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених вище підстав; обвинувачену ОСОБА_7 , котра просила призначити їй покарання із застосуванням ст.75 КК України; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке її засуджено, та кваліфікація її дій в апеляційній скарзі прокурором не оскаржується. Інші апеляційні скарги в даному провадженні відсутні.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, внаслідок м`якості, заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Проте, призначаючи покарання ОСОБА_7 , місцевий суд не надав належної оцінки даним про її особу та конкретним обставинам вчинення кримінального правопорушення.

Так, упродовж тривалого часу малолітнім дітям обвинуваченої систематично наносились побої, які мали характер знущання. Нелюдське ставлення до дітей стало причиною смерті дворічної ОСОБА_10 (було виявлено не менше 40 травматичних дій), а у п`ятирічної ОСОБА_9 було виявлено численні тілесні ушкодження різного строку давності.

Проте, ОСОБА_7 , постійно бачивши та достеменно знаючи про знущання над своїми беззахисними дітьми, їх катування, яке тривало понад три місяці, не захистила їх від жорстокого ставлення.

Як наслідок, жертвами злочинних дій обвинуваченої стали двоє її малолітніх дітей, які в силу свого віку не були в змозі самостійно захистити себе або звернутись за допомогою до інших осіб.

У даному випадку, на думку колегії суддів, щодо ОСОБА_7 необхідно обрати покарання, пов`язане з позбавленням волі на строк, ближчий до максимальної межі, встановлений санкцією статті 166 КК України.

Тому вирок суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 , в судовому засіданні апеляційної інстанції колегією суддів не встановлено.

Обставиною, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 , колегія суддів визнає вчинення злочину щодо малолітньої дитини та вчинення злочину щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_7 міру покарання, колегія суддів, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченої до скоєного; дані про її особу, яка раніше не судима, притягувалася до адміністративної відповідальності за умисні правопорушення, зловживає спиртними напоями, позбавлена батьківських прав щодо малолітньої доньки ОСОБА_9 , негативно характеризується за місцем проживання; обставини, які обтяжують покарання; беручи до уваги досудову доповідь органу пробації про те, що виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства, приходить до висновку про необхідність посилення обвинуваченій покарання та призначення його у виді позбавлення волі на строк, ближче до максимальної межі, встановленої в санкції статті КК України, за якою вона притягується до кримінальної відповідальності.

Саме таке покарання буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, оскільки її перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства більш тривалий час.

Строк відбування покарання обвинуваченій ОСОБА_7 слід рахувати з моменту взяття її під варту.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.404, 407, 418, 420, 532 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 01 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_7 скасувати у частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.166 КК України, покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту взяття її під варту.

У решті цей же вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4