Дата документу 14.03.2019 Справа № 314/5209/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/685/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 314/5209/18 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.81 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференц зв`язку з державною установою «Софіївська виправна колонія (№55)», в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 18 грудня 2018 року, якою відмовлено у задоволені подання Державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» про умовно-дострокове звільненнязасудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Зелене, Вільнянського району, Запорізької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 . Мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого;
по даній справі засуджений: 05.01.2017 Деснянським районним судом м. Києва за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до 6 місяців арешту. Знов засуджений: 27.03.2017 Шевченківським районним судом м. Києва за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Деснянського районного суду м Києва від 05.01.2017 більш суворим і остаточно призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 11.11.2016 із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25.07.2017 на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 11.11.2016 до 25.07.2017 із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Початок строку: 27.03.2017. Кінець строку: 25.02.2020.

Згідно з матеріалами провадження, до Вільнянського райсуду надійшло подання адміністрації Державна установа «Софіївська виправна колонія (№55)» відносно засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про можливість умовно-дострокового звільнення.
В обґрунтування клопотання зазначалося, що засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 14.11.2016. Під час тримання у державній установі «Київський слідчий ізолятор» з 14.11.2016 по 06.10.2017 характеризувався наступним чином: вимоги режиму тримання не порушував. Заохочень та стягнень не мав. З 06.10.2017 відбуває покарання у державній установі «Софіївська виправна колонія (№55)». Характеризується наступним чином: вимоги режиму відбування покарання порушував, за що мав 1 стягнення правами начальника колонії. Стягнення зняте у встановленому законом порядку. Внаслідок проведених профілактичних бесід засуджений якісно змінив своє ставлення до праці. За сумлінну поведінку та ставлення до праці 3 рази заохочений правами начальника колонії. Працевлаштований в майстерні установи. До праці ставиться сумлінно. Згідно п.5 ст. 118 КВК України залучався без оплати праці до роботи по благоустрою колонії, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених. До праці ставиться сумлінно. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, ніколи не суперечить. Вину у скоєному злочині визнає, щиро розкаюється. Утримує у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, завжди має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться завжди сумлінно, виконує їх з відповідальністю. Самостійно виконує роботи із самообслуговування має достатній рівень навичок для самостійного їх виконання. До виконання роби благоустрою установи ставиться сумлінно та ініціативно. Вимог пожежної безпеки та безпеки праці не порушує. За вироком суду позову не має.

Адміністрація Софіївської ВК-55 вважала, що засуджений ОСОБА_7 , довів своє виправлення.

Відмовляючи у задоволенні клопотання суд мотивував своє рішення тим, що на теперішній час суд не знайшов підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 , оскільки він не довів своє виправлення та перевиховання.

Зі змісту апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 випливає, що ухвалене судом рішення є незаконним та необґрунтованим. Наводить аналогічні обґрунтування тим, які були вказані в клопотанні адміністрації виправної колонії про умовно-дострокове звільнення. Просить скасувати ухвалу та звільнити його умовно-дострокового.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; засудженого, який підтримав апеляційну скаргу; прокурора, який вважав, ухвалу суду законною і обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.

Слід зазначити, що головним та вирішальним фактором в даному випадку є не сам факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

Тому висновок суду про виправлення засудженого має базуватись на врахуванні даних про поведінку засудженого в цілому та його відношення до праці за ввесь період перебування у виправних установах.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що Під час тримання у державній установі «Київський слідчий ізолятор» з 14.11.2016 по 06.10.2017 характеризувався наступним чином: вимоги режиму тримання не порушував. Заохочень та стягнень не мав. З 06.10.2017 відбуває покарання у державній установі «Софіївська виправна колонія (№55)». Характеризується наступним чином: вимоги режиму відбування покарання порушував, за що мав 1 стягнення правами начальника колонії. Стягнення зняте у встановленому законом порядку. Внаслідок проведених профілактичних бесід засуджений якісно змінив своє ставлення до праці.

Разом з цим встановлено, що засуджений за період з 2017 по 2018 роки працював лише місяць.

Таким чином суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що поведінка засудженого ОСОБА_7 за весь час відбування ним покарання у своїй сукупності не була стабільно позитивною та активною.

Суд апеляційної інстанції не вбачає достатніх підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки засуджений ОСОБА_7 не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання.

Доводи, на які посилаються засуджений в апеляційній скарзі, не є підставами для скасування ухвали районного суду і застосування щодо ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Ухвала суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційних скаргах засудженого та його захисника, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 18 грудня 2018 року, якою відмовлено у задоволені подання Державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» про умовно-дострокове звільненнязасудженого ОСОБА_7 , залишити без змін.
Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4