Номер провадження: 11-сс/813/22/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ТОВ Фірми «Кріогенсервіс» адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 05.12.2018 р. про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0001330 від 03.10.2017 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 321-1, ч. 5 ст. 191 КК України,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Оскарженою ухвалою в рамках кримінального провадження №0001330 від 03.10.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 321-1, ч. 5 ст. 191 КК України було задоволено клопотання ст. слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_8 та накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунках ТОВ Фірма «Кріогенсервіс» (ЄДРПОУ 1543199) № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , відкритих у Державній казначейській службі України (МФО 899998) із забороною зняття та розпоряджання грошовими коштами, а також наданням інформації щодо залишку грошових коштів на день накладення арешту.

Обґрунтовуючи задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на вказане вище майно, слідчий суддя прийшов до переконання, що існують правові підстави для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна задля забезпечення можливої конфіскації майна та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.
В апеляційній скарзі представник ТОВ Фірма «Кріогенсервіс» адвокат ОСОБА_6 12.12.2018 року зазначив, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та такою, що безпідставно обмежує право приватної власності товариства, з огляду на наступні обставини:

- при розгляді клопотання про арешт майна слідчим суддею були допущені порушення правил підсудності, оскільки кримінальний процесуальний закон пов`язує визначення підсудності із фактичним місцем знаходження слідчого підрозділу правоохоронного органу (в даному випадку Приморський район м. Одеси), а не з юридичним місцем знаходження територіального підрозділу правоохоронного органу;

- клопотання про арешт майна розглядалось незаконним складом суду, оскільки матеріали кримінальних провадження за всіма клопотаннями слідчого, в порушення вимог ч. 3 ст. 35 КПК України, були передані на розгляд одному слідчому судді;

- власник майна не викликався в судове засідання з розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно, що позбавило останнього можливості надати свої пояснення та докази на спростування доводів слідчого та порушило право власника на захист;

- слідчий суддя залишив поза увагою те, що власник майна та загалом арештоване майно не має жодного відношення до кримінального правопорушення;

- слідчий суддя не дотримався порядку накладення арешту на майно, не зазначивши спосіб арешту та порядок виконання ухвали;

- слідчий суддя не врахував, що арешт рахунків підприємства призведе до неможливості сплати податків останнім та заробітної плати його працівникам.

Посилаючись на викладені обставини, представник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

В судове засідання апеляційного суду учасники провадження не з`явились, хоча були належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду. До початку засідання представник ТОВ Фірми «Кріогенсервіс» ОСОБА_9 подав клопотання, в якому просив апеляційну скаргу розглядати за його відсутності у зв`язку із зайнятістю в інших судових процесах.

До початку апеляційного розгляду прокурори відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , повідомили апеляційний суд, що досудове розслідування зазначеного кримінального провадження №0001330 від 03.10.2017 р. на теперішній час Генеральною прокуратурою було доручено СУ ГУНП в Київській області, та надали копію відповідної постанови.

З метою забезпечення принципів змагальності сторін та диспозитивності, апеляційний суд звернувся до прокуратури Київської області з проханням забезпечити явку в судове засідання призначене на 31.01.2019 року прокурора належного процесуального керівника в зазначеному вище кримінальному провадженні, однак, не дивлячись на належне сповіщення, прокурор в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про причини неприбуття не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 КПК України, участь прокурора в суді є обов`язковою, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Частина 4 статті 405 КПК України передбачає, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
У зв`язку із викладеним, дотримуючись вимог ст. 422 КПК України щодо скорочених строків розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, апеляційний суд дійшов висновку про можливість, на підставі ч. 4 ст. 405 КПК України, провести апеляційний розгляд за відсутності сторін та фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача та перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи представника ТОВ «Фірма Кріогенсервіс» адвоката ОСОБА_6 про те, що клопотання слідчого про арешт майна було розглянуто з порушенням правил територіальної підсудності з огляду на наступні обставини.

Пунктом 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Частиною 2 ст. 132 КПК України встановлено, що клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

З наданих до апеляційного суду матеріалів вбачається, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001330 від 03.10.2017 року здійснюється Слідчим управлінням ГУНП в Одеській області (а.с. 4, зворотна сторона).

Наказом Голови Національної поліції України за №907 від 28.08.2018 року були внесені зміни до наказу Національної поліції України від 06.11.2015 року №16 «Про визначення місцезнаходження територіальних органів Національної поліції», відповідно до яких абзац 16 пункту 1 викладено в такій редакції: «Головне управління Національної поліції в Одеській області за адресою: вул. Академіка Філатова, 15-А, м. Одеса, Одеська область, 65080».

Згідно наказу начальника Головного управління національної поліції в Одеській області ОСОБА_11 , Положення про слідче управління Головного управління, затверджене наказом ГУНП №3381 від 29.12.2016 року було доповнено п. 3.3 наступного змісту: «Офіційна адреса слідчого управління ГУНП в Одеській області: вул. Академіка Філатова 15-а, м. Одеса, Одеська область, 65080».

Тобто, офіційна адреса вказаного органу досудового розслідування територіально знаходиться у Київському районні м. Одеси, тому старший слідчий СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 з клопотаннями про накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунках ТОВ Фірма «Кріогенсервіс» вірно та у відповідності до вимог криміналн ого процесуального закону звернувся саме до Київського районного суду м. Одеси, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Разом із тим, апеляційний суд не в змозі погодитися з доводами адвоката ОСОБА_6 про те, що клопотання слідчого було розглянуто незаконним складом суду з огляду на те, що зазначене клопотання було передано для розгляду раніше визначеному слідчому судді у даному кримінальному провадженні на підставі Рішення Ради Суддів України від 26.11.2010 року №30, яке на той час, як і на теперішній, є чинним та не було скасоване у встановленому законом порядку. Зазначене Рішення Ради Суддів України є підзаконним нормативно-правовим актом, не суперечить нормам ст. 35 КПК України, а лише конкретизує їх, видане на підставі норм закону та задля їх виконання, а також уточнює положення, викладені в зазначеній статті КПК України.

Що стосується доводів представника про те, що власник майна не викликався в судове засідання, чим був позбавлений права на захист, колегія суддів вважає їх помилковими з огляду на таке.

Положеннями ч. 1 ст. 172 КПК України передбачено, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Як вбачається із матеріалів провадження (а.с. 31), забезпечення явки власника майна ТОВ Фірма «Кріогенсервіс» в судове засідання Київського р/с м. Одеси з розгляду клопотання про накладення арешту на майно було доручено старшому слідчому СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , однак сповістити товариство не надалось можливим, оскільки на телефонні дзвінки ніхто не відповідав.
З огляду на викладені обставини, слідчий суддя, керуючись вимогами ч. 1 ст. 172 КПК України та враховуючи встановлені законом строки розгляду клопотання про накладення арешту на майно, прийняв обґрунтоване та виважене рішення про розгляд клопотання за відсутності представника власника майна ТОВ Фірма «Кріогенсервіс».
Водночас, апеляційний суд погоджується із доводами представника товариства про те, що арештовані грошові кошти на рахунках підприємства, відкритих в АТ «ПРОКРЕДИТ БАНК» не мають відношення до кримінального правопорушення та вважає їх слушними з наступних підстав.

Згідно з положеннями ч.ч. 1-3 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні... ; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння ...; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, п.п. 3 та 4 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, а також з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
З матеріалів провадження, зокрема із витягу з ЄРДР (а.с. 4) та повідомлення про підозру ОСОБА_12 (а.с. 16-18) вбачається, що останній підозрюється у незаконному збуті, за попередньою змовою із ОСОБА_13 , медичним установам Одеської області сфальсифікованого лікарського засобу «кисень медичний рідкий», чим вказаним медичним установам було завдано збитку на загальну суму 2 636 549, 99 грн. (два мільйони шістсот тридцять шість тисяч п`ятсот сорок дев`ять грн. дев`яносто дев`ять копійок).

Окрім того, відповідно до клопотання слідчого, метою накладення арешту на грошові кошти на зазначених рахунках, відкритих у Державній казначейській службі України було забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (а.с. 3).

Відповідно до наданої представником ТОВ «Кріогенсервіс» в судовому засіданні апеляційного суду довідки АТ «Райффайзен Банк Аваль» (МФО 380805), станом на 24.01.2019 року ухвалою Київського райсуду м. Одеси від 05.12.2018 року (справа №520/19115/18) була накладено арешт на рахунки товариства, відкриті в зазначеному банку. Зазначена ухвала була переглянута в апеляційному порядку та ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 14.12.2018 року залишена без змін.

При цьому, на одному із арештованих рахунків підприємства у гривнях в зазначеному вище АТ «Райффайзен Банк Аваль» заблокований залишок становить 2 928 581, 45 грн. (два мільйони дев`ятсот двадцять вісім тисяч п`ятсот вісім одна грн. сорок п`ять копійок). Заборгованості за кредитом, процентами, штрафами та пенею перед банком у ТОВ Фірма «Кріогенсервіс» відсутня.

Таким чином, зазначеної суми грошових коштів, що були заарештовані раніше ухвалою суду від 05.12.2018 року на рахунку товариства в АТ «Райффайзен Банк Аваль» в майбутньому буде достатньо задля забезпечення відшкодування завданої шкоди за цивільним позовом.

Щодо забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, апеляційний суд враховує, що підозра оголошена лише працівникам підприємства ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та можливо її застосування лише відносно їх особистого майна, а не майна підприємства.

Також апеляційний суд враховує положення ч. 4 ст. 173 КПК України, відповідно до якої у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Таким чином, у слідчого судді не існувало об`єктивної необхідності та не було достатніх підстав для накладення арешту на інші рахунки ТОВ «Кріогенсервіс», оскільки раніше накладений арешт на рахунки, відкриті підприємством в АТ «Райффайзен Банк Аваль» повністю забезпечував досягнення мети накладення арешту як засобу забезпечення кримінального провадження.

Приписами п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Отже, враховуючи зазначені вище обставини в їх сукупності та те, що грошових коштів, арештованих раніше ухвалою суду від 05.12.2018 року на рахунках ТОВ Фірма «Кріогенсервіс», відкритих в АТ «Райффайзен Банк Аваль» загалом достатньо задля досягнення мети накладення арешту, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги представника товариства, скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 370, 376, 395, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд
ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ТОВ Фірма «Кріогенсервіс» адвоката ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 05.12.2018 р. скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання ст. слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, а саме на грошові кошти, які знаходяться на рахунках ТОВ Фірма «Кріогенсервіс» (ЄДРПОУ 1543199) № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , відкритих у Державній казначейській службі України (МФО 899998) в рамках кримінального провадження №0001330 від 03.10.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 321-1, ч. 5 ст. 191 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4