Справа № 760/94/18 Головуючий в суді І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/517/2018 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_8 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 30 травня 2018 року щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 30 травня 2018 року

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

31жовтня 2012 року Немирівським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 309 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільненого 24 листопада 2015 року з місць позбавлення волі,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Згідно з ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.
Згідно з ст. 76 КК України покладено на обвинуваченого ОСОБА_9 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти про зміну місця проживання та роботи і періодично з`являтися в цей орган для реєстрації.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_9 , будучи раніше судимим: 31 жовтня 2012 Немирівським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 309 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільнився 24 листопада 2015 року, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став та, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, вчинив повторно новий умисний злочин за наступних обставин.
Так, 10 жовтня 2017 року приблизно о 15 год. 30 хв. ОСОБА_9 , перебуваючи на Вокзальній площі у місті Києві, яка розташована неподалік станції метро «Вокзальна» КП «Київський метрополітен», знайшов та підібрав поліетиленовий крафт-пакет. При візуальному огляді, якого ОСОБА_9 виявив, що в середині знаходиться суха подрібнена маса рослинного походження зеленого кольору, а саме наркотичний засіб «канабіс», тим самим умисно незаконно придбав його для особистого вживання, без мети збуту.

Вказаний поліетиленовий крафт-пакет з наркотичним засобом «канабіс», ОСОБА_9 поклав до центрального відділення свого рюкзака, який тримав у руках, де почав незаконно зберігати.
Після того, 10 жовтня 2017 року ОСОБА_9 незаконно, зберігаючи при собі поліетиленовий крафт - пакет з наркотичним засобом «канабіс», переніс його до вестибюлю станції метро «Вокзальна» КП «Київський метрополітен», де приблизно о 16 год. 00 хв. був запрошений працівником поліції до кімнати поліції на вищевказаній станції метро, де під час проведення поверхневого огляду одягу та речей ОСОБА_9 , виявлено у центральному відділенні рюкзака, який ОСОБА_9 тримав у руках, поліетиленовий крафт-пакет, що містить суху подрібнену речовину зеленого кольору - «канабіс», яку ОСОБА_9 незаконно придбав та зберігав за вищевказаних обставин без мети збуту.
Згідно висновку експерта № 11-2/7113 від 20 жовтня 2017 року, вилучена у ОСОБА_9 речовина рослинного походження зеленого кольору, є особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - «канабіс», маса якого становить 10,84 г.

Не погоджуючись з вироком суду, заступник прокурора м. Києва ОСОБА_8 в апеляційній скарзі, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини ОСОБА_9 та правильність кваліфікації дій останнього, просить вирок скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 призначити покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 3 років позбавлення волі, у решті вирок суду залишити без змін.

При цьому в апеляції зазначено, що суд першої інстанції ігноруючи категоричну вимогу закону України про кримінальну відповідальність, не надав необхідної оцінки негативним відомостям про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення аналогічного злочину у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, але досить жорсткі заходи кримінальної репресії, які застосовувались до ОСОБА_9 виявились не достатніми і не сприяли його виправленню та перевихованню, та після звільнення з місць позбавлення волі, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, повторно вчинив новий умисний злочин у сфері незаконного обігу наркотичних засобів. Наполегливе прагнення ОСОБА_9 вести злочинний спосіб життя і категоричне небажання виправлятися не дають підстав для застосування інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням.

А тому прокурор вважає, що суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, помилково застосувавши до обвинуваченого ст. 75 КК України, яка не підлягала застосуванню.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, встановлених судом, та кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 309 КК України в апеляції не заперечується, тому колегією суддів не перевіряється.

Щодо доводів прокурора про призначення більш суворішого покарання, то вони є малопереконливими, оскільки при призначенні покарання ОСОБА_9 судом враховано тяжкість вчиненого ним злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше судимий, неофіційно працевлаштований, утворив сім`ю, перебуває у цивільному шлюбі із ОСОБА_10 , позитивно характеризується за місцем проживання та реєстрації, на обліку у лікаря - психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України, судом визнано щире каяття, а обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Вищезазначені обставини, на думку колегії суддів, свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_9 не представляє суспільну небезпеку, він став на шлях виправлення, а призначене йому покарання є справедливим.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування чи зміни вироку не вбачається.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 418 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 30 травня 2018 року щодо ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 309 КК України - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :