Справа № 511/2445/16-к
Провадження № 1-кп/505/179/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2018 року м. Подільськ

Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора

обвинуваченого ОСОБА_3

законного представника ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

в присутності обвинуваченого:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неповнолітнього уродженця м. Роздільна Одеської області, громадянина України, непрацюючого, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-30.05.2017 року Роздільнянським районним судом Одеської області за ст.185 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік;

-23.10.2017 року Роздільнянським районним судом Одеської області за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст.71 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік та 6 місяців,

ВСТАНОВИВ :

06.06.2018 року до Котовського міськрайонного суду Одеської області з апеляційного суду Одеської області після визначення підсудності згідно ухвали апеляційного суду Одеської області від 25.05.2018 року, надійшли матеріали кримінального провадження із клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України у кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за № 0001159 від 13.09.2016 року.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про призначення клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру до судового розгляду.

У підготовчому судовому засіданні, представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 заявив клопотання про повернення клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру прокурору, оскільки воно не відповідає вимогам ст.ст.291, 292 КПК України.

Своє клопотання представник потерпілої обґрунтував тим, що під час здійснення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню слідчим порушено норми КПК України, клопотання про застосування заходів виховного характеру по даному кримінальному провадженню не відповідає вимогам ст.ст.291, 292 КПК України, оскільки формулювання обвинувачення відсутнє, реальний час вчинення злочину не встановлений, оскільки події відбувалися не 07 та 08 квітня 2016 року, а пізніше після 13.04.2016 року, тобто коли ОСОБА_3 досяг 14 років, тобто віку після досягнення якого, стосовно ОСОБА_3 до суду необхідно скеровувати обвинувальний акт, тобто викладені обставини не відповідають дійсності. Додатково представник потерпілої зазначив, що вказане клопотання не відповідає тяжкості скоєного, так як тільки у відповідності до ст.497 КПК України якщо під час досудового розслідування прокурор дійде висновку про можливість виправлення неповнолітнього без застосування кримінального покарання, він складає клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього, що в даному випадку не підтверджено. Окрім вказаного, передача неповнолітнього під нагляд бабусі, яка не має відповідних підтверджуючих документів про опікунство, при наявності матері, також є порушенням норм закону та думку представника потерпілої не є дієвим заходом здійснення контролю за неповнолітнім та не досягне мети покарання.

Потерпіла ОСОБА_8 клопотання представника підтримала та просила його задовольнити Також зауважила, що нею під час досудового розслідування слідчому був поданий цивільний позов, але він до клопотання взагалі не долучений.

Прокурор заперечував проти вказаного клопотання про повернення клопотання про застосування примусових заходів прокурору, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість.

Захисник неповнолітнього ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 та сам ОСОБА_3 просили клопотання призначити до судового розгляду, при цьому заперечували проти клопотання потерпілої та її представника.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_3 ОСОБА_4 також просила суд призначити клопотання до судового розгляду.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку учасників підготовчого засідання, суд вважає, що клопотання підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Обов`язок перевіряти клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру на відповідність вимогам закону покладається на суд 1-ої інстанції у підготовчому судовому засіданні, а у випадку, якщо клопотання не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, суд, на підставі п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, має право повернути прокурору вказане клопотання.

Згідно до ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

Але під час підготовчого провадження встановлено, що відсутні обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; відсутнє формулювання обвинувачення; відсутній цивільний позов потерпілої з огляду на наступне.

Частиною першою статті 292 КПК України визначено, що клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру має відповідати вимогам статті 291 цього Кодексу, а також містити інформацію про захід виховного характеру, який пропонується застосувати.

Пунктом 5 частини 2 ст.291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, обвинувальний акт повинен містити формулювання обвинувачення.

За змістом пункту 5 частини другої статті 291 КПК обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Отже, закріплення в Кримінально процесуальному кодексі України (далі КПК) вимог до клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, як і до обвинувального акту є однією із форм реалізації на національному рівні положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка гарантує право на справедливий суд, закріплюючи принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство.

Також, Судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України у своїх рішеннях послідовно зазначає, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист (справа № 5-328кс16, пункт 7) та підтверджує правову позицію, що правильне застосування норми закону передбачає встановлення і юридичне закріплення точної відповідності між ознаками вчиненого діяння і ознаками складу злочину, передбаченого кримінально - правовою нормою (справа № 5-34кс13, № 5-27кс 14).

Недотримання вказаних вимог при складанні клопотання або обвинувального акту порушує засади кримінального провадження: засаду законності, яка полягає в неухильному дотриманні вимог міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України (пункт 1 статті 9 КПК), засаду забезпечення права обвинуваченого на захист (стаття 20 КПК), а також унеможливлює виконання судом вимог статті 348 КПК щодо роз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення до початку дослідження доказів у судовому засіданні, крім іншого порушує права і потерпілої.

Відповідно ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають обов`язковому доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Викладаючи обвинувачення, орган досудового розслідування в клопотанні про застосування примусових заходів виховного характеру зазначає, що вказані події відбувалися 07 та 08 квітня 2016 року, всупереч позиції потерпілої, яка категорично стверджувала про те, що вказані події відбувалися після 23.04.2016 року, тобто після як ОСОБА_3 виповнилося 14 років, оскільки в будинку до 13 квітня 2016 року постійно проживав її син, який виїхав до зони проведення АТО.

Суд вважає, що встановлення часу вчинення кримінального правопорушення відіграє вирішальну роль, оскільки відповідно до ч.2 ст.501 КПК України якщо під час судового розгляду не буде доведено однієї з обставин, передбачених у пункті 1 або 2 частини першої цієї статті (чи мало місце суспільно небезпечне діяння чи вчинено воно неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння), суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів виховного характеру і закрити кримінальне провадження.

Окрім того, відповідно до ч.4 ст.291 КПК України до обвинувального акту додається цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування.

Однак досліджуючи матеріали кримінального провадження, судом встановлено, що в додатках до обвинувального акту відсутні розписки правопорушника, його захисника та законного представника про вручення їм копії цивільного позову, відсутній навіть сам позов.

Крім того, як вбачається з клопотання по даному кримінальному провадженню, виклад фактичних обставин справи містять посилання на всі докази, які є в розпорядженні органу досудового розслідування, зокрема на протоколи допиту малолітнього ОСОБА_3 , який повністю визнав свою винуватість; протокол огляду місця події; протоколи допиту свідків ОСОБА_9 , якому ОСОБА_3 збув викрадений велосипед; протоколом добровільної видачі ОСОБА_9 велосипеду, який він обміняв у ОСОБА_3 на два спінінги, тощо, що суперечить вимогам ч.4 ст.291 КПК України.

Наведене порушення свідчить про те, що клопотання не відповідає вимогам закону, що, з урахуванням положень ст.ст.2, 7, ст.9 ч.6, ст.ст.21, 22, ч.4 ст.291 КПК України, визнається судом істотним порушенням вимог КПК України, яке фактично нівелює принципи безсторонності, об`єктивності та неупередженості суду до початку судового розгляду та унеможливлює призначення судового розгляду на підставі вказаного клопотання.

Вищенаведені обставини свідчать про невідповідність клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру вимогам ст.ст.291, 292 КПК України, вказані недоліки є істотними, які в подальшому можуть вплинути на прийняття судом рішення, а тому зазначені матеріали підлягають поверненню прокурору з зобов`язанням його усунути виявлені недоліки.

За таких обставин, обвинувальний акт з додатками підлягає поверненню прокурору для усунення зазначених недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314, 291 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру щодо ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, у кримінальному провадженні №-0001159 від 13.09.2016 року повернути прокурору Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області, в зв`язку із невідповідністю клопотання вимогам статей 291, 292 КПК України.

Ухвалу негайно направити прокурору для усунення зазначених в ній недоліків клопотання.

Зобов`язати прокурора усунути виявлені недоліки протягом 14-ти днів.

Повний текст ухвали виготовлений 19.11.2018 року.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через Котовський міжрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1