Справа №576/400/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/86/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Контрабанда наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів або фальсифікованих лікарських засобів
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 576/400/18 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 29 травня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого в порядку ст. 89 КК України,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 305 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

До Апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , згідно якої вирок суду необхідно змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вказати у резолютивній частині вироку, що додаткове покарання у виді конфіскації майна не застосовувати відповідно до положень ст. 77 КК України, в іншій частині вирок суду залишити без змін.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 305 КК України і призначено йому покарання: за ч. 1 ст. 309 КК України у виді шести місяців арешту; за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 305 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді трьох років позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України постановлено звільнити ОСОБА_7 від відбування призначено покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки. У відповідності до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи. Стягнуто із ОСОБА_7 715 грн. судових витрат на користь держави.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 зазначає, що суд призначаючи покарання не взяв до уваги санкцію ч. 2 ст. 305 КК України, яка передбачає обов`язкову конфіскацію майна. У порушення вимог закону України про кримінальну відповідальність, суд в описовій частині вироку не зазначив мотиви рішення про не застосування такого виду покарання.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 наприкінці грудня 2017 року, знаходячись у громадському туалеті, поруч із центральним міським ринком, що знаходиться по вул. Торговій в м. Чигирин, Черкаської області, знайшов фольговий згорток з наркотичним засобом "канабіс", загальною вагою 7,17 гр. в перерахунку на суху речовину, який забрав з собою та приніс за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , тим самим незаконно придбав та перемістив наркотичний засіб. У подальшому, за місцем проживання став незаконно зберігати наркотичний засіб без мети збуту.

10 січня 2018 року близько 07 год. 00 хв. ОСОБА_7 маючи умисел на вчинення контрабанди особливо небезпечних наркотичних засобів, з метою унеможливити виявлення їх під час митного контролю, розмістив фольговий згорток з "канабісом", у чорний поліетиленовий пакет, серед засобів особистої гігієни та медикаментів, поклавши до власної дорожньої сумки. Близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_7 взявши з собою зазначену дорожню сумку, з прихованими особливо небезпечними наркотичними засобами "канабіс", на автомобілі марки "ЗАЗ-DAEWOO", реєстраційний номер НОМЕР_1 , при проходженні митного контролю на МАПП "Бачівськ" Сумської митниці ДФС України, обрав спрощений режим митного контролю "зелений коридор". Під час проходження прикордонно-митного контролю, в ході усного опитування, умисно не повідомив про прихований серед його особистих речей особливо небезпечний наркотичний засіб "канабіс". У ході поглибленого огляду особистих речей ОСОБА_7 , працівниками митниці був виявлений та вилучений згорток із особливо небезпечним наркотичним засобом "канабіс", загальною вагою 7,17 гр. в перерахунку на суху речовину. Відповідно, переміщення особливо небезпечних наркотичних засобів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю не було закінчено з причин, які не залежали від волі ОСОБА_7 .

Вислухавши доповідь судді, прокурора, яка вимоги апеляційної скарги підтримала, захисника, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 305 КК України за обставин, викладених у вироку, а також правильність юридичної кваліфікації його дій в поданій апеляційній скарзі не оспорюються.

Дії ОСОБА_7 за ст. 309 ч. 1, ст. 15 ч. 2 ст. 305 ч. 2 КК України кваліфіковані вірно.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції, при призначенні покарання ОСОБА_7 , у відповідності до положень ст.ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, взяв до уваги і особу обвинуваченого, який задовільно характеризується за місцем свого постійного проживання, раніше не судимий, вину визнав, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога, має важке захворювання, має на утриманні неповнолітню дитину. Враховуючи викладені обставини, суд призначив покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої санкції даного кримінального правопорушення, застосувавши ст. 69 КК України.

При призначенні обвинуваченому покарання, за вчинені злочини, із застосуванням ст.75 КК України, суд взяв до уваги зазначені обставини у їх сукупності, та дійшов вірного висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без реального відбування покарання, прийнявши рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням, з чим повністю погоджується й колегія суддів і не оскаржується стороною обвинувачення.

Статтею 77 КК України встановлені додаткові види покарання, які можуть бути призначені у разі звільнення від відбування покарання. До них відносяться такі додаткові покарання як: штраф, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу. Конфіскація ж майна, як додаткове покарання, не може бути призначено при звільненні від відбування покарання.

Пленум Верховного Суду України у своїх роз`ясненнях, які містяться в п. 19 постанови № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначив, що якщо додаткове покарання у виді конфіскації майна за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то у разі прийняття рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням воно не застосовується, оскільки статтею 77 КК України передбачено вичерпний перелік додаткових покарань, що можуть бути призначені у такому випадку, серед яких конфіскація майна відсутня.

За таких умов, суд першої інстанції, правильно, призначаючи покарання обвинуваченому за ч.2 ст. 305 КК України та застосовуючи ст. 75 КК України не вказав про застосування (чи не застосування) такого обов`язкового виду додаткового покарання як конфіскація майна.

Вимоги ст.77 КК України є імперативними нормами, тому місцевий суд, застосовуючи положення ст.75 КК України, позбавлений був можливості призначити додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Відтак, доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність у зв`язку з відсутністю у вироку рішення щодо незастосування додаткового покарання у виді конфіскації майна є необґрунтованими і на увагу не заслуговують.

За таких обставин, суд вважає вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим, порушень норм закону, які могли б стати підставою для його зміни, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 409, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 29 травня 2018 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі 3-х місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,