Справа № 545/3295/18
Провадження № 1-в/545/28/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.04.2019 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі: головуючої судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області заяву

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта загальна середня, неодруженого , раніше судимого :

-08.08.2014 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 122 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки,

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08.09.2016 року іспитовий строк скасовано, направлено в місця позбавлення волі для відбування призначеного покарання

Засуджений 04.09.2017 р. Деснянським районним судом м. Чернігова за ч. 1 ст. 190,71,72 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі,

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 07.12.2017 року вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 04.09.2017 року змінено, на підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано засудженому в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 25.04.2017 року по 20.06.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

Постановою Верховного суду від 30.01.2019 року ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 07.12.2017 року змінено, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення із 26.05.2017 року по 07.12.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

Початок строку 25.04.2017 року, кінець строку 14.12.2019 року,

про умовно-дострокове звільнення ,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що він відбув 1/2 строку покарання і довів своє виправлення.

Від засудженого та представника колонії до суду надійшли заяви про розгляд справи в їх відсутність, засуджений свою заяву підтримав та прохав задовольнити.

Прокурор проти задоволення заяви засудженого заперечував, вважає, що засуджений своєю поведінкою за весь час відбування покарання не довів своє виправлення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява засудженого задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.537 ч.2 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та відбув 1/2 строку покарання.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Так , ОСОБА_4 засуджений 04.09.2017 р. Деснянським районним судом м. Чернігова за ч. 1 ст. 190, 71 ч.1, 72 ч.1 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі.

Встановлено, що засудженим відбуто 1/2 строку покарання .

За весь час відбування покарання , а саме із 25.04.2017 р. засуджений заохочень не мав, мав 5 стягнень, останнє з яких не погашено.

Як вбачається із характеристик на засудженого ОСОБА_4 від 12.02.2018 року , 26.03.2018 року та 28.11.2018 року, останній характеризується посередньо, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставится негативно, самостійно не виконує роботи із самообслуговування, не має достатнього рівня необхідних навичок ( а.о.с. 96,129,143 ).

Даний факт також підтверджується витягами із протоколів засідань комісії Божковської виправної колонії від 12.02.2018 року № 3 , від 26.03.2018 року № 6 та від 28.11.2018 року № 22 , згідно яких вбачається, що засуджений не став на шлях виправлення в зв`язку із чим йому було відмовлено у заміні умов тримання, заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, застосуванні умовно-дострокового звільнення. (а. о/с 98,131,145).

Згідно останньої характеристики на ОСОБА_4 від 11.03.2019 року, затвердженої начальником Божковської ВК № 16, вбачається, що останній характеризується негативно, не дотримується правомірних та ввічливих

взаємовідносин із персоналом установи, вступає в суперечки, перешкоджає їх законним діям, не завжди має охайний зовнішній вигляд, на шлях виправлення не став та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.
Однією із головних умов для умовно дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.
Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.
Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд враховує особу засудженого, дані про поведінку засудженого та його ставлення до праці за весь період відбування покарання, в тому числі, і за останній час, який безпосередньо передує розгляду клопотання, виходить з того, що єдиною та достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарань виправлення засудженого, що повинно підтверджуватися його сумлінною поведінкою у процесі відбування покарання.

Таким чином, встановлені судом обставини , дані про особу засудженого, не дають підстави вважати , що сумлінною поведінкою та ставленням до праці останній довів своє виправлення і до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання.

На підставі ст. 81 КК України, керуючись ст. 537, ст.539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд на протязі 7 діб з моменту її проголошення, а засудженим з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1