Справа № 202/204/19
Провадження № 1-кс/202/639/2019
У Х В А Л А

18 січня 2019 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні № 0001028 від 27.11.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Звернувшись до суду з вищевказаним клопотанням, слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 просить накласти арешт на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , заборонивши будь-яким особам користуватися або розпоряджатися цим нерухомим майном.
Клопотання обґрунтовано тим, що 24.11.2018 року невстановлені особи шляхом підробки офіційних документів подали до Центру надання адміністративних послуг "Лівобережний" м. Дніпра управління адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради для реєстрації права власності договір дарування квартири АДРЕСА_2 від імені ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_6 .

Допитаний у якості потерпілого ОСОБА_7 пояснив що, згідно свідоцтву про право на спадщину № 3-6168 від 17.12.1999 року він разом із братом ОСОБА_8 є спадкоємцем ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . В період 2010-2018 року продажем спадкового майна, а саме квартири АДРЕСА_2 , не займалися, жодних дій по відчуженню вищевказаного нерухомого майна на користь третіх осіб не вчинялися.

Під час опитування ОСОБА_6 стало відомо, що окрім незаконного відчуження вищевказаної квартири, 01.02.2018 року за пропозицією свого знайомого ОСОБА_9 він виступив у ролі покупця неналежного йому нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 . В подальшому ОСОБА_6 здійснив продаж цієї квартири третій особі.

Згідно відповіді державного реєстратора КП «ДМБТІ» ДОР (вих.385 від 11.01.2019 року) встановлено, що власником квартири АДРЕСА_1 , є ОСОБА_10 .

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті ОСОБА_10 спадкоємцями є її сини ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які пояснили, що ніяких правочинів, пов`язаних з продажем, даруванням належного їм нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , не здійснювали.

14.01.2019 року вказана квартира визнана речовим доказом у кримінальному провадженні.

У зв`язку з наведеним, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження виникла необхідність у накладенні арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

У судове засідання слідчий не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання в його відсутність.

Відповідно до частини 2 статті 172 КПК України з метою забезпечення арешту майна клопотання розглядається без повідомлення власника майна.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим і підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:
Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0001028 від 27.11.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України.
Як вбачається з матеріалів клопотання слідчого, невстановлені особи шахрайським шляхом заволоділи квартирою АДРЕСА_1 .

Постановою слідчого від 14 січня 2019 року квартиру АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом.

За змістом частини першої статті 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з частиною другої статті 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Зокрема, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК).

Так, за приписами статті 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Статтею 173 КПК визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб (частина четверта статті 170 КПК).

Слідчий суддя вважає доведеним, що було вчинено кримінальне правопорушення і наявні обґрунтовані підстави вважати, що квартира АДРЕСА_1 була об`єктом кримінально протиправних дій, отже, відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, відомості щодо цього нерухомого можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Також слідчий суддя вважає доведеним, що, оскільки ця квартира була об`єктом кримінально протиправних дій, на даний час існує загроза розпорядження вищевказаною квартирою з боку осіб, причетних до правопорушення.
З урахуванням наведеного, на квартиру АДРЕСА_1 як об`єкт кримінально протиправних дій необхідно накласти арешт шляхом заборони будь-яким особам розпорядження цією квартирою.
Разом із тим, слідчий суддя вважає, що клопотання в частині заборони користування вищевказаною квартирою задоволенню не підлягає, оскільки матеріали клопотання не містять доказів щодо використання цього житла сторонніми особами без законних підстав, а тому такий спосіб арешту може не відповідати положенням частини 12 статті 170 КПК України.
Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого задовольнити частково.
Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 шляхом заборони будь-яким особам розпорядження даною квартирою.
В іншій частині клопотання відмовити.
Роз`яснити, що арешт майна може бути скасований в порядку, визначеному статтею 174 КПК України.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п`яти днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1