Ружинський районний суд Житомирської області
Справа № 291/764/18
Ружинський районний суд Житомирської області
У Х В А Л А
Ружинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
В провадженні Ружинського районного суду Житомирської області знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Через канцелярію суду 09.01.2019 року до Ружинського районного суду Житомирської області від ОСОБА_8 , який був допитаний в якості свідка за клопотанням сторонни обвинувачення, надійшло клопотання про скасування арешту майна,а саме:належного йому автомобіля "Славути" державний номерний знак НОМЕР_1 , арешт на який накладено ухвалою слідчого судді Ружинського районного суду Житомирської області по матеріалам вищевказаного кримінального провадження.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти заявленого клопотання, мотивуючи вказане тим, що дане клопотання буде вирішуватись судом виключно в порядку ст.100 КПК України.
Інші учасники судового провадження підтримали думку прокурора.
Особа яка звернулася з данною заявою про розгляд справи була повідомлена, що вбачається з даних вищевказаної заяви.
Заслухавши пояснення прокурора, думку обвинуваченого, захисника, потерпілих, вивчивши клопотання, суд встановив наступне.
Відповідно до ч.1ст.174 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Зі змісту ч.ч. 1, 2ст.170КПК України вбачається, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арештумайна є запобігання можливо стійого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення:збереження речових доказів; спеціальної конфіскації;конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 1ст. 100 КПК речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями160-166,170-174цьогоКодексу.
Відмовляючи у задоволенні вказаного клопотання, суд враховує вимоги ч. 4ст. 174 КПК України, згідно яких, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Так і частиною 9ст. 100 КПК України визначено, що питання про долю речових доказів і документів, які були наданні суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100,174,350,369-372 КПК України, суд
Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1 .