Справа № 308/279/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 квітня 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , законного представника обвинуваченої ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003598 від 20 грудня 2017 року по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Ужгород, Закарпатської області, громадянки України, українки за національністю, з базовою загальною освітою, тимчасово не працюючої, не заміжньої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Неповнолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 18 грудня 2017 року о 19 годині 48 хвилин, діючи з прямим умислом усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, спрямоване на таємне заволодіння чужим майном, з корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого майна, шляхом вільного доступу, а саме знаходячись в приміщенні магазину «EVA» №1751, що по площі Корятовича, 21 в місті Ужгород, таємно викрала туш для вій «LOreal Paris Superstar X-Fiber», вартість якої, згідно висновку експерта №1168-12-17 від 21.12.2017 року, становить 320 гривень 00 копійок, чим спричинила ТОВ «РУШ» в особі Генерального директора ОСОБА_7 , матеріальної шкоди на вказану суму.
Вказаними умисними діями ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
В судовому засіданні обвинувачена, ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнала повністю, щиросердечно розкаюється.
В судовому засіданні захисником було подано клопотання про застосування відносно неповнолітньої обвинуваченої на підставі ст. 105 КК України примусові заходи виховного характеру у виді застереження.
Законний представник неповнолітньої обвинуваченої, ОСОБА_6 повідомила суд про те, що її неповнолітня донька, проживає разом із нею, вона займається її вихованням, виконує щодо неї всі батьківські обов`язки, на її зауваження донька реагує адекватно.
Прокурор в судовому засіданні, вказуючи про наявність передбачених законом підстав, просила задовольнити подане захисником клопотання.
Представник потерпілого в судове засідання не зявилась, повідомлялась належним чином, на адресу суду направила заяву про розгляд справи у її відсутності.
Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 , в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги те, що прокурор, захисник, законний представник обвинуваченої, також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений її захисник, законний представник правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, заслухавши учасників судового засідання та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Дії ОСОБА_4 , суд кваліфікує, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
Відповідно до ухвали суду від 28.03.2018 року старшим інспектором Ужгородської філії МРВ ДУ «Центру пробації»» в Закарпатській області ОСОБА_8 надано досудову доповідь про неповнолітнього обвинуваченого. Згідно якої ОСОБА_4 , проживає разом з матір`ю її батько помер, має на утриманні дитину 2018 року народження. ОСОБА_4 не перебуває на обліку Закарпатського обласного клінічного онкологічного диспансеру, та не перебуває на обліку у лікаря психіатра згідно інформації з Ужгородської міської дитячої клінічної лікарні, перебуває на обліку ОКТМО «Фтізіатрія» з діагнозом таб контакт з 2007 року. Згідно інтерв`ю з обвинуваченою та її мамою наркотичних та алкогольних речовин не вживає. Згідно інформації на обліку не перебуває.
Відповідно до інтерв`ю з обвинуваченою стосунки з друзями хороші, неповнолітня має налагоджені контакти з однолітками. В коло її друзів та знайомих не входять особи з антисоціальною поведінкою. Згідно довідок з місця реєстрації характеризується позитивно. Скарг на неповнолітню ОСОБА_4 з боку сусідів не поступало. Має на утриманні дитину 2018 року народження, зі слів матері неповнолітня доглядає за дитиною, всі батьківські зобов`язання виконує.
Згідно інформації Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області до адміністративної відповідальності не притягувалась. Так, в досудовій доповіді вказано, що неповнолітня обвинувачена розуміє, що вчинила не правильно, вину визнає. Факторів, що сприяють підвищенню ризику скоєння повторних правопорушень не виявлено, проживає разом з мамою та дитиною 2018 року народження. Має стабільну підтримку матері, стосунки в сім`ї доброзичливі.
Окрім того в довідці зазначено, що на думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливо за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, виконання рекомендованих заходів, спрямованих на мінімізацію ризику вчинення повторного кримінального правопорушення (проводити профілактичні бесіди з неповнолітньою про недопущення в подальшому злочинів або порушення громадського порядку, залучити неповнолітню для подальшого навчання та отримання професії), проведення з матір`ю неповнолітньої профілактичні бесіди відносно виховання останньої. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення неповнолітньої від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків за ст.76 ч.1 п.1.2 КК України.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди, вчинення злочину неповнолітнім.
Відповідно до ст. 67 КК України, обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
Виходячи із змісту ч. 1 ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.
У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього один чи декілька примусових заходів виховного характеру, визначених частиною 2 статті 105 КК України.
Згідно Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2017 року "Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх", згідно із ч. 1 ст. 105 КК України суд у праві звільнити неповнолітнього від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру за наявності сукупності таких умов:
а) неповнолітній вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, незалежно від того чи скоєний цей злочин вперше, був він умисним чи необережним;
б) неповнолітній щиро розкаявся;
в) поведінка неповнолітнього після скоєння злочину була бездоганною. Під бездоганною поведінкою слід розуміти таку поведінку особи в сім`ї, побуті, трудовому чи навчальному колективі, коли вона свідомо й добровільно дотримується загальноприйнятих правил людського співжиття;
г) на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання. У разі встановлення трьох попередніх умов на момент постановлення вироку суд управі вважати неповнолітнього таким, що не потребує застосування покарання.
Рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду. При цьому слід зазначити, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань "звільнення від покарання" (ч. ч. 4 і 5 ст. 74, ч. 1 ст. 105 КК України), "звільнення від відбування покарання" (ст. 75, 79, 104 КК України), "звільнення від призначеного покарання" (ст. 78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Іншими словами, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст. 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.
З досудової доповіді відносно обвинуваченої вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький.
Відповідно до п. 5 Постанови пленуму Верховного Суду України N 2 від 15.05.2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру", застереження (п. 1 ч. 2 ст. 105 КК ( 2341-14 ), яке є одним із найм`якших заходів виховного характеру, може бути зроблено шляхом роз`яснення судом неповнолітньому наслідків його дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам особи (осіб), інтересам суспільства або держави, - та оголошення неповнолітньому осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину.
Відповідно до вимог ст. 12 КК України скоєний ОСОБА_4 злочин відноситься до злочинів середньої тяжкості.
При призначенні неповнолітній обвинуваченій, ОСОБА_4 , покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, тай факт, що потерпілому відшкодовано матеріальний збиток, шляхом повернення туші для вій «LOreal Paris Superstar X-Fiber», особу обвинуваченої, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, її щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, те, що вона на спеціальних обліках не перебуває, має постійне місце проживання, має на утримуванні дитину 2018 року народження, її характеристику, з урахуванням висновку уповноваженого органу з питань пробації, відповідно до якого виправлення особи можливе без позбавлення або обмеження волі, пояснення законного представника обвинуваченої, яка пояснила, що ОСОБА_4 проживає разом із нею та своєю дитиною, відносно якої виконує всі батьківські обов`язки, думку прокурора, яка не заперечувала проти звільнення неповнолітньої обвинуваченої від покарання із застосуванням до неї примусових заходів виховного характеру у виді застереження, а також фактичні обставини справи, таким чином суд приходить до висновку, що обвинувачена на час постановлення вироку не потребує призначення їй покарання, а тому вважає за можливе застосувати до неї ст. 105 ч. 1 КК України та звільнити її від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру, а саме, застосувати до ОСОБА_4 заходи виховного характеру в виді застереження.
Цивільний позов не заявлено. Витрати відсутні. Запобіжний захід не обирався, клопотань про обрання не подавалось.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Визнати неповнолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України - винуватою.
На підставі ч. 1 ст. 105 КК України, звільнити неповнолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання, без визначення його виду, із застосування примусових заходів виховного характеру у виді застереження.
Речові докази : туш для вій «LOreal Paris Superstar X-Fiber» вважати повернутим потерпілому, сд-диск з відеозаписом в приміщенні магазину «Ева» - залишити при матеріалах кримінального провадження.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського Апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1