ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/853/15-к Номер провадження 11-о/814/4/18 Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2018 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_6 про перегляд ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 29 вересня 2016 року за нововиявленими обставинами,

ВСТАНОВИЛА:
До Апеляційного суду Полтавської області надійшла заява ОСОБА_6 про перегляд ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 29 вересня 2016 року, якою скасовано ухвалу Новосанжарського районного суду Полтавської області від 13.06.2016 про задоволення клопотання ОСОБА_6 про стягнення процесуальних витрат та постановлено нову ухвалу, якою відмовлено потерпілому ОСОБА_6 у заявленому клопотанні про стягнення процесуальних витрат в порядку ст. 537 КПК України.

У своїй заяві ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 29.09.2016 про відмову потерпілому ОСОБА_6 у заявленому клопотанні про стягнення процесуальних витрат в порядку ст. 537 КПК України і ухвалити нову ухвалу, якою визнати ухвалу суду першої інстанції від 13.06.2016 законною.

Свою заяву ОСОБА_6 обгрунтовує тим, що на час перегляду апеляційним судом ухвали Новосанжарського районного суду Полтавської області від 13.06.2016, йому та суду апеляційної інстанції було невідомо про наявність постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.1990 «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків», з якої вбачається, що в перелік питань, які виникають при виконанні вироків включено питання про визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань.

Зазначає, що про існування вказаної вище постанови пленуму ВСУ він дізнався 18.05.2018.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечив проти задоволення заяви ОСОБА_6 про перегляд ухвали Апеляційного суду Полтавської області, оскільки наведені у заяві ОСОБА_6 обставини не є ново виявленими, перевіривши матеріали за заявою ОСОБА_6 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами та обговоривши доводи заяви, колегія суддів дійшла такого висновку.
12 лютого 2016 року Новосанжарським районним судом Полтавської області ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності строком на 1 (один) рік.
Згідно ч.1 ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування основного призначеного покарання у виді обмеження волі, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені п.п. 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України. Тривалість іспитового строку для ОСОБА_7 встановлено 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь: ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) грн. та держави 2583 (дві тисячі п`ятсот вісімдесят три ) грн. 00 коп. за проведення експертизи.
Новосанжарським районним судом Полтавської області 13.06.2016 в порядку ст. 537 КПК України задоволено клопотання потерпілого ОСОБА_6 про стягнення на його користь процесуальних витрат в сумі 1887 грн.
Апеляційним судом Полтавської області 29.09.2016 переглянуто ухвалу Новосанжарського районного суду Полтавської області від 13.06.2016, за результатами якого апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задоволено частково, ухвалу Новосанжарського районного суду Полтавської області від 13.06.2016 скасовано та у стягненні на користь потерпілого ОСОБА_6 процесуальних витрат відповідно до ст. 537 КПК України відмовлено.
Таке рішення апеляційний суд мотивував тим, що жодне з питань, яке суд має право вирішити під час виконання вироку суду, передбачених ст. 537 КПК України, не вирішує питання про стягнення процесуальних витрат. Вирішення питання про стягнення процесуальних витрат не відноситься і до питань про всякого роду сумнівів і протиріч, які вирішуються судом під час виконання вироків, відповідно до п.14 ст.537 КПК України.
15.11.2016 Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 29 вересня 2016 року. Одночасно Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив ОСОБА_6 , що вирок Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12 лютого 2016 року щодо засудженого ОСОБА_7 скасовано ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 5 травня 2016 року в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 та призначено в цій частині новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства. Тому питання про відшкодування понесених потерпілим ОСОБА_6 процесуальних витрат за наявності підстав може бути вирішено під час розгляду цього цивільного позову.
Звернувшись до апеляційної інстанції із заявою про перегляд ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 29.09.2016 ОСОБА_6 зазначив, що підставою для перегляду ухвали, на його переконання, є те, що на час розгляду провадження ні йому, ні суду апеляційної інстанції не було відомо про наявність постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.1990 «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків», з якої вбачається, що в перелік питань, які виникають при виконанні вироків включено питання про визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань.

Відповідно до вимог ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Нововиявленими обставинами визнаються:
1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;
4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Тобто, зазначені в заяві ОСОБА_6 обставини, а саме те, що йому не було відомо про наявність постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.1990 не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами.

Більше того, ОСОБА_6 у своїй заяві не зазначив обставин, передбачених ст. 459 КПК України, які б не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність ухвали, що належить переглянути.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що постанова Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.1990 «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків» містить роз`яснення щодо застосуванням статей 409, 411 КПК України в редакції 1960 року, положення яких суттєво різняться з нормами статей 537, 539 КПК України в редакції 2012 року, якими керувався апеляційний та касаційний суд при розгляді скарг ОСОБА_6 про стягнення процесуальних витрат у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 ..
З огляду на вказане, враховуючи, що постанова Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.1990 не є нововиявленою обставиною в розумінні ст.459 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що заява ОСОБА_6 про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 459, 467 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА :
Заяву ОСОБА_6 про перегляд ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 29 вересня 2016 року за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

СУДДІ:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3