У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 грудня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Інгульського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно вилучене 01.12.2018 р. під час проведення обшуку у затриманої ОСОБА_6 ,
Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8
захисник ОСОБА_5
встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , просить ухвалу слідчого судді скасувати.
Короткий зміст ухвали слідчого судді.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.12.2018 року клопотання слідчого СВ Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 погоджене з прокурором Інгульського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №2 Миколаївської області, про арешт майна задоволено.
Накладено арешт на майно вилучене 01.12.2018р. під час проведення обшуку у затриманої ОСОБА_6 , в ході якого було виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 1980 грн. ( 6 купюр номіналом по 200грн., 7 купюр номіналом по 100 грн., 1 купюра номіналом 50 грн. з написом на тильній частині "095-23(5)59260 Вадим", 1 купюра номіналом 20 грн., 1 купюра номіналом 10 грн.).
Узагальнені доводи апеляційної скарги.
Захисник ОСОБА_5 зазначає, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та таким, що постановлене з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому підлягає безумовному скасуванню.

Зазначає, що в порушення вимог ч.5 ст. 177 КПК України слідчий подав до суду клопотання про арешт майна з порушенням строку. В свою чергу слідчий суддя, замість того щоб відповідно до вимог ч. 3 ст. 172 КПК України повернути клопотання прокурору, проігнорував вказану норму та розглянув клопотання слідчого. Клопотання розглянуто за відсутністю власників майна.

Зауважує, що слідчим не додано до клопотання копії постанови про об`єднання кримінальних проваджень та постанови про визнання речовими доказами грошових коштів які були вилучені при обшуку затриманої особи.

Крім того, слідчим суддею залишено поза увагою, те що копія протоколу обшуку не надавалась особі, у якої вилучили майно, в протоколі обшуку відсутній запис про отримання копії протоколу, звідки були вилучені ці гроші невідомо, про існування іншого кримінального провадження її як захиснику нічого не відомо.

Стверджує, що в оскаржуваній ухвалі не приведено належної мети та правової підстави для арешту тимчасово вилученого майна., не зазначено, яким саме критеріям речових доказів відповідає вилучене майно.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється в тому, що 01.12.2018р., приблизно о 10 год. 30 хв. знаходячись на ринку "Колос", за адресою: м. Миколаїв, просп. Миру, 2 біля контейнеру №19, відкрито, шляхом ривку заволоділа шкіряною сумкою бордово-кофейного кольору, яка належить ОСОБА_9 , в якій знаходилися грошові кошти в сумі 5700грн., мобільний телефон марки "Ерго" чорного кольору, шкіряний чохол для мобільного телефону, гаманець червоного кольору, картка ПАТ "Альфа Банк", абонентська розрахункова книжка за електроенергію, окуляри для зору та чохол, всього майна на загальну суму 9900грн..
Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , намагалася покинути місце вчинення кримінального правопорушення, але не змогла довести свій намір до кінця, з причин що не залежали від її волі.
01.12.2018р. ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України.
01.12.2018р. о 19 год. 35 хв. під час обшуку затриманої особи ОСОБА_6 було виявлено та вилучено: грошові кошти в сумі 1980грн. ( 6 купюр номіналом по 200грн., 7 купюр номіналом по 100 грн., 1 купюра номіналом 50 грн. з написом на тильній частині "09523(5)59260 Вадим", 1 купюра номіналом 20 грн., 1 купюра номіналом 10 грн.).

За фактом кримінального правопорушення було розпочато кримінальне провадження №0004772 від 01.12.2018р. за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15- ч. 2 ст. 186 КК України.

Слідчий звернувся до слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучено під час проведення особистого обшуку ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0004772 від 01.12.2018 р.

В обґрунтування зазначив, що в органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати, що у разі повернення вилученого у в ході особистого обшуку ОСОБА_6 майна (грошових коштів), його власники чи інші особи, у користуванні яких знаходитиметься вказане майно можуть його приховати, пошкодити, зіпсувати, знищити, втратити, використати, а слідова інформація, наявна на вказаних об`єктах, може бути знищеною, що перешкодить подальшому досудовому розслідуванню та по суті втраті речових доказів у кримінальному провадженні.
Задовольняючи клопотання слідчого про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, слідчий суддя зазначив, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, є речовим доказом в кримінальному провадженні.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_5 на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_8 , яка просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно вимогам ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, Інгульським ВП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, відомості про вчинення якого 01.12.2018 року внесено до ЄРДР за №0004772 за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України. Досудовим розслідування ОСОБА_6 підозрюється в тому, що 01.12.2018р., приблизно о 10 год. 30 хв. знаходячись на ринку "Колос", за адресою: м. Миколаїв, просп. Миру, 2 біля контейнеру №19, відкрито, шляхом ривку заволоділа шкіряною сумкою бордово-кофейного кольору, яка належить ОСОБА_9 , в якій знаходилися грошові кошти в сумі 5700грн., мобільний телефон марки "Ерго" чорного кольору, шкіряний чохол для мобільного телефону, гаманець червоного кольору, картка ПАТ "Альфа Банк", абонентська розрахункова книжка за електроенергію, окуляри для зору та чохол, всього майна на загальну суму 9900грн. Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , намагалася покинути місце вчинення кримінального правопорушення, але не змогла довести свій намір до кінця, з причин що не залежали від її волі.

01.12.2018р. ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

01.12.2018р. о 19 год. 35 хв. під час особистого обшуку затриманої особи ОСОБА_6 було виявлено та вилучено: грошові кошти в сумі 1980грн. ( 6 купюр номіналом по 200грн., 7 купюр номіналом по 100 грн., 1 купюра номіналом 50 грн. з написом на тильній частині "09523(5)59260 Вадим", 1 купюра номіналом 20 грн., 1 купюра номіналом 10 грн.).
Зважаючи, що на даний час у органу досудового розслідування є всі підстави вважати, що в діях ОСОБА_6 , вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, слідчий суддя наклав арешт на тимчасово вилучене майно з метою збереження речових доказів.

З огляду на наведене є достатні підстави вважати, що вказані гроші які були вилучені в ході особистого обшуку ОСОБА_6 зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Відповідають матеріалам кримінального провадження висновки слідчого судді в оскаржуваної ухвалі стосовно того, що вилучена в ході проведення обшуку гроші можуть бути використані у злочинній діяльності, та є знаряддями вчинення злочину, та відповідно підпадають під ознаки, визначені ст.ст. 167, 170 КПК України. Тому слідчий суддя обґрунтовано відповідно до вимог ст.170, 173 КПК України наклав арешт на вказане майно з метою збереження речового доказу.

Перевіряючи рішення слідчого судді та доводи апеляційної скарги апеляційний суд також виходить з того, що у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, зокрема, ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження та є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, які передбачені ст. 2 КПК України, своєчасне застосування якого може запобігти негативним наслідкам при розслідуванні злочинів.

Потреби досудового розслідування на даній стадії кримінального провадження виправдовують арешт майна, оскільки зазначене майно може бути використано як докази вчинення злочину.

В апеляційній скарзі порушується питання про скасування оскаржуваної ухвали з процесуальних підстав. Однак, апеляційним судом не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при постановленні ухвали про арешт вилученого майна, які б були підставою для скасування судового рішення.

Доводи сторони захисту щодо порушення слідчим строків звернення до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно є безпідставними.

Як вбачається із матеріалів справи, майно про арешт якого ставиться питання в клопотанні слідчого, було вилучено у підозрюваної ОСОБА_6 01.12.2018 року в ході її особистого обшуку під час затримання в порядку ст. 208 КПК України. З клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно слідчий звернувся до слідчого судді 03.12.2018 року, тобто не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, що відповідає вимогам ч.5 ст. 171 КПК України.

Також є неприйнятними доводи апелянта щодо порушення слідчим порядку вилучення майна, на яке накладено арешт. Як вбачається із матеріалів кримінального та судового провадження, підозрювана ОСОБА_6 01.12.2018 року була затримана в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КПК України. Відповідно до положень ч.3 ст. 208 КПК України уповноваженою особою було здійснено обшук затриманої особи, під час якого і були вилучені грошові кошти в сумі 1980 грн. Дані слідчі дії були проведені з дотриманням вимог ст. 208, 223 КПК України та за їх результатами складено протоколи відповідно до положень ст.104-106 КПК України. А саме: в протоколі обшуку затриманої особи зазначено яке майно було вилучено у підозрювано, писано вилучене майно, зазначено про поміщення його до пакету, який опечатано та підписано учасниками слідчої дії. Таким чином, уповноваженою особою було дотримано вимог кримінального процесуального закону при вилучені у підозрюваної грошових коштів, які в подальшому визнані речовим доказом в кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, про що просять апелянт.
Керуючись ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 грудня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Інгульського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно вилучене 01.12.2018 р. під час проведення особистого обшуку у затриманої ОСОБА_6 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
Головуючий
Судді