Справа № 487/3446/17
Провадження № 1-кп/487/73/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2019 року

Заводський районний суд м.Миколаєва у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000558 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, працюючого водієм, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .
у вчиненні злочину , передбаченого ч.1 ст.286 КК України,
За участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення:
прокурор Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 , потерпіла ОСОБА_5 ,
сторони захисту: обвинувачений ОСОБА_3 ,
Захисник обвинуваченого : адвокат ОСОБА_6
В С Т А Н О В И В
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:
14.12.2016 р. приблизно о 19 год.10 хв. ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Mercedes Benz 316 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в салоні якого знаходилось приблизно 17-18 пасажирів, рухався у темний час доби по мокрій проїзній частині вул. Генерала Карпенка зі сторони пр.Центрального в напрямку вул. Морехідна зі швидкістю 50 км/год.
Рухаючись в обраному напрямку, при проїзді нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг вул. Генерала Карпенка та вул. Морехідної, водій ОСОБА_3 в порушення п.п.2.3 «б»; 18.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 р., з відповідними змінами та доповненнями (далі ПДР України), а саме: рухаючись по проїздній частині вул. Генерала Карпенка, маючи перешкоду у смузі свого руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, при наближенні до нерегульованого світлофором пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, не переконався, шо на пішохідному переході відсутній пішохід, для якого може бути створена перешкода чи небезпека, продовжив рух в обраному ним напрямку, внаслідок чого допустив контактування передньою частиною автомобіля з пішоходом ОСОБА_5 , яка перетинала проїздну частину вул. Генерала Карпенка зліва направо відносно напрямку руху автомобіля, по нерегульованому пішохідному переходу, позначеному інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2 додатку 1 та дорожньою розміткою 1.14.1 білого кольору додатку 2 ПДР України. Після дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_7 в порушення вимог п.2.10 ПДР України місце пригоди залишив.
Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді вивиха правого плеча, подклювовидного бурсита, перелома 3-го ребра зправа, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоровя.
Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок злочинного порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.п.2.3 «б»; 18.4 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин,передбачений ч.1 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину не визнав.
Суду пояснив, що 14.12.2016 р. приблизно о 19 год.00 хв., керуючи автомобілем «Mercedes Benz 316 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Г.Карпенка зі сторони пр. Центральний в бік вул. Мореходна зі швидкістю приблизно 60 км/год. Дорожне покриття було слизьким після дощу, коли раптово побачив, що потерпіла ОСОБА_5 перебігає дорогу по пішохідному переходу. Намагався загальмувати, проте наїзду транспортного засобу на потерпілу уникнути не вдалось, оскільки під час екстреного гальмування відбулось пошкодження муфти. Вважає, що ДТП сталось через несправність гальм, яку в той же день відремонтували на станції технічного обслуговування.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що 14.12.2016 приблизно о 19:15 годин вона знаходилась в м. Миколаєві, в районі будинку № 18 по вул. Г. Карпенко, а саме в районі перехрестя з вул. Морехідною. Так як їй було необхідно перейти проїзну частину на інший бік, вона підійшла до нерегульованого пішохідного переходу, який позначено дорожніми знаками та розміткою «Пішохідний перехід». Зупинившись на бордюрному камені, вона подивилась ліворуч, побачила, що будь-які транспортні засоби відсутні, та почала свій рух по пішохіднрму переході у темпі спокійного кроку. Під час свого руху, вона побачила, що перед пішохідним переходом зупинився маршрутний автомобіль, білого кольору, який до цього рухався по вул. Г. Карпенко, зі сторони пр. Центрального в напрямку вул. Морехідної. Вказаний автомобіль надавав їй перевагу у русі. Коли ОСОБА_5 пройшла передню частину вказаного автомобіля, раптового на неї було здійснено наїзд водієм автомобіля «MERCEDES BENZ 316 CDI», р/н НОМЕР_2 . Після наїзду водій вказаного автомобіля зробив маневр повороту праворуч. В результаті ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження лівого дзеркала заднього виду. Також в результаті ДТП вона отримала тілесні ушкодження та каретою швидкої медичної допомоги була доставлена до ЛШМД м. Миколаєва, де її оглянули лікарі та відпустили додому. В день ДТП була нормальна погода, ніяких явищ, які б могли погіршувати загальну видимість не було. Проїзна частина була сухою та освітлена міським електроосвітленням з ліхтарів. За плином часу, вона відчула, що біль не проходить, та 19.01.2017 направилась до Міської лікарні № 3, де в неї встановили перелом 3-го ребра справа. Повідомила, що довго лікувала вивих плеча амбулаторно. Підтримала заявлений нею позов та просила стягнути з МПП «ТФТ», де як вона вважає працює обвинувачений ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн.
Досліджені в судовому засіданні покази потерпілої логічні,послідовні, конкретні, не містять протиріч, переконливі.
Показання потерпілої повністю узгоджуються зі змістом інших доказів, якими є протоколи слідчих дій, речові докази.
Зі змісту витягу з кримінального провадження № 0000558 вбачається, що до ЄРДР внесена аналогічна інформація щодо дати, місця, обставин вчинення злочину.
Відповідно до результатів дослідження за допомогою спіральною комьютерної томографі їправого плечового суглобу у ОСОБА_5 виявлено перелом ІІІ ребра праворуч по середній пахвовій лінії зі зміщенням відламків.
Згідно з висновком експерта від 15.02.2017 №206 у ОСОБА_5 мали місце тілесні ушкодження у вигляді вивиха правого плеча, подклювовидного бурсита, перелома 3-го ребра зліва. Дані телесні ушкодження могли утворитись від дії тупих твердих предметів, можливо в умовах ДТП (наїзд автомобіля на пішохода), яка мала місце 14.12.2016 р. По ступеню тяжкості дані тілесні пошкодження відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Відповідно до висновку експерта від 16.03.2017 р. №17-228 ходова частина та система рульового управління автомобіля «Mercedes Benz 316 CDI», д.р.н. НОМЕР_1 , на момент огляду знаходилося в працездатному стані, дозволяло водієві управляти автомобілем з відомою йому ефективністю, не мала несправностей, які могли б несподівано для водія привести до відведення автомобіля убік від обраного водієм напрямку, або до відмови системи. Робоча гальмівна система автомобіля «Mercedes Benz 316 CDI», д.р.н. НОМЕР_1 , на момент огляду знаходилася в працездатному і функціонально придатному стані і дозволяла водієві знижувати швидкість автомобіля з відомою йому ефективністю, аж до зупинки автомобіля, а також не мала несправності, яка могла б привести до відведення автомобіля убік в процесі гальмування або відмови системи. Оскільки робоча гальмівна система, рульове керування, ходова частина автомобіля «Mercedes Benz 316 CDI», д.р.н. НОМЕР_1 , на момент ДТП знаходилась у працездатному стані, то дослідження у рамках відповіді на питання про те, чи міг водій їх виявити, не має сенсу.
В ході проведення слідчого експерименту, відображеного у протоколі від 15.05.2017 встановлено наступне: потерпілій ОСОБА_5 запропоновано вказати місце її виходу на проїзну частину вул. Г. Карпенко. Потерпіла ОСОБА_5 погодилась вказати на дане місце, та при замірах було встановлено, що місце виходу потерпілої ОСОБА_5 на проїзну частину вул. Г. Карпенко розташовується на пішохідному переході, а саме на відстані 0,3 м до дорожнього ознаку 5.35.1 ПДР України та на відстані 0,0м. до бордюрного каменю.
Потерпілій ОСОБА_5 запропоновано вказати, де саме на проїзній частині вул. Г. Карпенко здійснив повну зупинку невстановлений маршрутний засіб білого кольору, коли надав їй перевагу у русі по пішохідному переході, на що ОСОБА_5 вказала, що невстановлений автомобіль рухався по вул. Г. Карпенко зі сторони пр. Центрального в напрямку вул. Морехідної, та здійснив повну зупинку автомобіля перед пішохідним переходом на відстані 1,4м. до дорожньої розмітки 1.14.1 білого кольору по ходу його руху, з правим боковим інтервалом 4,1м. від правої передньої та задньої вісі до правого краю проїзної частини вул. Г. Карпенко. При цьому застосовувався статистичний автомобіль «MERCEDES BENZ SPRINTER 212D», реєстраційний номер НОМЕР_3 .
Після чого потерпілій ОСОБА_5 , запропоновано вказати темп руху, з яким вона перетинала проїзну частину вул. Е. Карпенко, по нерегульованому пішохідному переходу, з моменту її виходу на проїзну частину вул. Е. Карпенко до моменту наїзду на неї. Потерпіла погодилась вказати даний темп.
Так на тротуарі вздовж вул. Г. Карпенко був відміряний 10-метровий відрізок, після чого потерпілою ОСОБА_5 було подолано вказану відстань з темпом, який був зазначений потерпілою раніше. При контрольному замірі було встановлено, що потерпіла долає відстань 10м. за час рівний 8,1 сек.
Далі потерпілій ОСОБА_5 запропоновано вказати, де саме на проїзній частині вул. Е. Карпенко розташовується місце наїзду на неї автомобілем «MERCEDES BENZ 316 CDI», р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 .
Потерпіла ОСОБА_5 погодилась вказати на дане місце, та при замірах було встановлено, що місце наїзду на неї розташовується на пішохідному переході вул. Е. Карпенко, а саме на відстані 2,6м. до правого краю проїзної частини вул. Г. Карпенко та на відстані 0,3м. до дорожнього знаку 5.35.1 ПДР України.
Далі потерпілій ОСОБА_5 запропоновано вказати, з яким саме боковим інтервалом рухався автомобіль «MERCEDES BENZ 316 CDI», р/н НОМЕР_2 в момент наїзду на неї.
Потерпіла ОСОБА_5 вказала, що автомобіль «MERCEDES BENZ 316 CDI», р/н НОМЕР_2 , рухався з правим боковим інтервалом від правої задньої та передньої вісі до правого краю проїзної частини 0,75 м.
Далі потерпілій ОСОБА_5 запропоновано вказати швидкість руху автомобіля «MERCEDES BENZ 316 CDI», р/н НОМЕР_2 . Потерпіла ОСОБА_5 сказала, що швидкість руху а/м вказати не може.
Погодні умови при приведенні слідчого експерименту аналогічні погодним умовам, які були в день ДТП, але є максимально наближеними погодним умовам що склалися на момент ДТП.
Під час слідчого експерименту була складена схема, в якій фіксувалися установлені і зазначені ОСОБА_5 , обставини ДТП, про які вона давала свідчення.
Учасники СЕ ознайомилися зі змістом схеми і засвідчили своїми підписами відповідність схеми показанням ОСОБА_5 . Зазначена схема додається до протоколу.
Будь-які зауваження та застереження до досліджуваного протоколу проведення слідчого експерименту від 15.05.2017 р. відсутні.
Відповідно до листа начальника КП ГДМБ ОСОБА_8 від 20.04.2017 р. №21/4СУ згідно з «Графіком включення та повного виключення завнішнього освітлення міста» затвердженим заступником міського голови, зовнішнє освітлення на перехресті вул. Г.Карпенка та вул. Морехідна було увімкнено о 16 год.35 хв. та вимкнено о 07 год.08 хв. Стосовно стану мереж зовнішнього освітлення на перехресті вищевказаних вулиць, то відповідно до «Добового рапорту о порушенні режиму роботи електромереж зовнішнього освітлення» в період часу з 18 год.00 хв. до 20 год.00 хв. аварій в мережах не зафіксовано, зовнішнє освітлення функціонувало в робочому режимі.
Згідно з висновком експерта від 31.05.2017 р. №352 у вказаній дорожній ситуації водій автомобіля Mercedes Benz 316CDI д.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен був діяти у відповідності з вимогами п.12.4, п. 12.2 та п. 18.4 Правил дорожнього руху України.
В даному випадку, водій автомобіля Mercedes Benz 316CDI д.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , мав технічну можливість запобігти даній дорожньо-транспортній пригоді шляхом дотримання технічних вимог п. 18.4 Правил дорожнього руху України.
Дослідженням було встановлено, що в діях водія ОСОБА_3 , з технічної точки зору, не маються невідповідності до вимог п. 12.4, п. 12.2 Правил дорожнього руху України.
Також даним дослідження було встановлено, що в даному випадку дії водія ОСОБА_3 , які з технічної точки зору не відповідали вимогам, п. 18.4 Правил дорожнього руху України, знаходяться у причинному зв`язку з настанням даної ДТП.
Постановою слідчого Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області від 08.02.2017 р. автомобіль марки «Mercedes Benz 316 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано речовим доказом та передано на зберігання власнику.
Відповідно реєстраційної картки ТЗ автомобіль марки «Mercedes Benz 316 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_9 .
Суд критично ставиться до показів свідка ОСОБА_10 , який суду показав, що ввечері 14.12.2016 р. до нього звернувся обвинувачений ОСОБА_3 щодо несправності в його автомобілі, яку він відремонтував, оскільки суду не надано жодних доказів, що свідок має відповідну кваліфікацію, наділений відповідними знаннями, офіційно працює автослюсарем.
Тим паче, що допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_11 підтримав висновки проведеної ним експертизи, проте підтвердити чи спростувати покази свідка ОСОБА_10 він не може, оскільки на момент огляду транспортного засобу автомобіль марки «Mercedes Benz 316 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебував у справному стані.
Суд критично ставиться до показів обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки вони спростовуються вищезазначеними дослідженими в судовому засіданні доказами.
Що стосується доводів сторони захисту про закриття даного кримінального провадження у зв`язку із порушенням стороною обвинувачення принципу повторного притягнення особи до юридичної відповідальності «non bis in idem», суд виходить з наступного.
Так, постановою Заводського районного суду м.Миколаєва від 10.01.2017 р. ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП. Дана постанова оскаржена не була та набрала законної сили.
Згідно зі ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відповідно до статті 4 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, нікого не може бути вдруге притягнуто до суду або покарано в поріядку кримінального провадження під юрисдикцією однієї і тієї самої держави за правопорушення, за яке його вже було остаточно виправдано або засуджено відповідно до закону та кримінальної процедури цієї держави.
У справі «Іванов проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини зазначив, навіть якщо адміністративні і кримінальні провадження відносяться до дій одного й того ж дня, вони стосуються різних подій, а саме нецензурних висловлювань і спричинення тілесних ушкоджень. Таким чином, визнав скаргу явно необґрунтованою та заперечив порушення статті 4 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Також у справі «Курдов і Іванов проти Болгарії» від 31 травня 2011 року Європейський суд з прав людини встановив відсутність порушення статті 4 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. У цій справі було зазначено, зокрема, що адміністративне провадження, яке закінчилося штрафом, не відповідало критеріям для того, щоб бути класифікованим як кримінальне обвинувачення. Відповідно, відкриття кримінального провадження проти того ж заявника після призначення цього штрафу не порушило принцип «non bis in idem».
Крім того, Європейський суд з прав людини відповідно до своєї сталої практики неодноразово зазначав, що стаття 4 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод не обмежується правом не бути двічі покараним.
Положення статті 124 КУпАП передбачає покарання у виді штрафу або позбавлення права керувати транспортними засобами за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Проте притягнення до адміністративної відповідальності за спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесного ушкодження дана норма не передбачає, оскільки це є складом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Аналогічного висновку дійшла Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 02.10.2018 у справі № 493/1096/15-к.
За такого такі докази визнаються судом належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами на підтвердження судом фактичних обставин,а формулювання обвинувачення ОСОБА_3 визнається судом доведеним ,що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом»,який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст.17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема,у рішенні у справі «Курдов і Іванов проти Болгарії» від 31 травня 2011 року.
Суд критично розцінює суперечливу позицію обвинуваченого, та визнає її такою, що спрямована на намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин у повному обсязі.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ,які передбачені ст.66 КПК України судом не встановлено.
Обставин,що обтяжують покарання обвинуваченого, що передбачені ст.67 КПК України судом не встановлено.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує положення ст.65 КК України щодо загальних підстав призначення покарання , межі санкції статті 286 ч.1 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до положення ст.12 КК України відноситься до невеликої тяжкості злочину. Також суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий , на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, характеризується позитивно, працює.
Враховуючи особу обвинуваченого, характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про те, що необхідною та достатньою мірою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів має бути покарання у вигляді штрафу в дохід держави.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив,що в разі визнання його винуватим у вчиненні зазначеного злочину просив застосувати до нього амністію, оскільки він має матір, яка досягла більш ніж 70 річного віку, і в неї інших працездатних дітей не має, він вчинив кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, вперше притягується до кримінальної відповідальності.
Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (ст.12 названого Закону).
Відповідно до п."є" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 06 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили які на день набрання чинності цим законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70 річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.
З матеріалів кримінального провадження: вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 на момент вчинення злочину мав і має матір, ОСОБА_12 , 1937 року народження, вперше вчинив кримінальне правопорушення , яке не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив 14.12.2016 року, тобто до дня набрання чинності (06.09.2017 р.) Закону України «Про амністію у 2016 році».
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.8 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.
За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_3 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.
Заявлений потерпілою ОСОБА_5 цивільний позов до цивільного відповідача МПП «ТФТ» підлягає залишенню без розгляду на підставі п.3 ст.129 КПК України , оскільки жодного доказу на підтвердження того, що обвинувачений працює на посаді водія саме в МПП «ТФТ» суду не надано.
Так,представник МПП «ТФТ» в ході судового розгляду вказаного кримінального провадження показав, що обвинувачений ОСОБА_3 в цій організації не працює і ніколи не працював.
Відповідно до реєстраційної картки ТЗ власником автомобіля Mercedes Benz 316 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_9 .
Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню підлягають вирішенню в порядку ст.ст.100, 118КПК України .
Керуючись ст.ст. 85,86 КК України, ст. 3 ЗУ "Про застосування амністії в Україні", п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.ст. 370, 374 КПК України,суд
У Х В А Л И В
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання за вказаною статтею у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , а саме 5100 грн. з позбавленням права керувати транспортним засобом на 2 роки.
На підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування основного і додаткового покарання.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.
Речовий доказ по справі вважати переданим власнику ОСОБА_9 .
Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави судові витрати на проведення експертизи в сумі 1831 грн.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 залишити без розгляду.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду сті через Заводський районний суд м.Миколаєва на протязі 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно вручити ОСОБА_3 та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1