Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
Справа № 541/105/18
Провадження № 1-кп/541/70/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2018 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді кримінальне провадження внесене 09.11.2017 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001024 по обвинуваченню у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миргород, Полтавської області, громадянина України, не одруженого, проживає в цивільному шлюбі, має на утриманні 2-х неповнолітніх дітей, з середньою технічною освітою, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИВ

08.11.2017 близько 20.00 год., ОСОБА_4 на автомобілі ЗАЗ-DAEWOO, днз НОМЕР_1 , яким керує на підставі довіреності, під`їхав до універсаму «Анютка» по вул. Спартаківській, 15/27 у м. Миргороді та зупинився на пішохідному переході, на що ОСОБА_6 зробив ОСОБА_4 зауваження.

ОСОБА_4 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у ході подальшої сварки з ОСОБА_6 , маючи намір та бажання на спричинення останньому шкоди у вигляді тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, наніс потерпілому один удар в область нижньої щелепи справа прямою зімкненою в кулак лівою рукою. Від вказаного удару потерпілий ОСОБА_6 втратив рівновагу та впав на тротуар, ударившись потиличною ділянкою голови об асфальтове покриття.

У результаті неправомірних дій ОСОБА_4 потерпілий ОСОБА_6 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №460 від 16.11.2017 отримав тілесні ушкодження у вигляді: синців, розташованих в ділянці кута нижньої щелепи справа; саден, розташованих в тім`яно-потиличній ділянці зліва, які могли утворитися не менш, ніж від двох точок прикладання сили твердих тупих предметів, якими також могли бути удари зімкненої в кулак руки та по ступеню тяжкості, як у своїй сукупності, так і кожне окремо, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України не визнав. З приводу обвинувачення суду пояснив, що він дійсно 08.11.2017 близько 20.00 год., керуючи автомобілем ЗАЗ-DAEWOO, під`їхав до універсаму «Анютка» по вул. Спартаківській, 15/27 у м. Миргороді. Пасажир, ОСОБА_7 , яка їхала разом з ним в автомобілі, зайшла в магазин, а він залишився чекати. Через незначний проміжок часу до автомобіля з правої сторони підійшов раніше не відомий йому чоловік, яким виявився ОСОБА_8 , та почав пред`являти йому претензії з приводу незаконної зупинки на пішохідному переході. ОСОБА_6 висловлювався нецензурними словами як відносно нього так і його матері, вилив на сидіння пиво та плюнув в обличчя ОСОБА_4 .

Після таких образ обвинувачений вказує, що не пам`ятає подальший хід подій. До тями прийшов за кремом свого автомобіля вже в іншому місці.

Вважає, що протиправні дії ОСОБА_6 викликали в нього стан сильного душевного хвилювання, що виключав можливість розуміти значення своїх дій та можливість керувати ними. Навіть якщо саме він заподіяв тілесні ушкодження потерпілому, в його діях відсутній склад злочину, так як він перебував в стані, який виключає суб`єктивну ознаку складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

В своїх свідченнях обвинувачений вказує на необхідність ухвалення відносно нього виправдувального вироку, так як заяву потерпілого, яка стала підставою для початку досудового розслідування відносно нього, по кримінальному провадженню приватного обвинувачення не містить вимоги потерпілого про притягнення його саме до кримінальної відповідальності.

Вина ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення підтверджується доказами, які були безпосередньо досліджені судом в ході судового розгляду у відповідності до засад кримінального провадження (ст. 7 КПК України ) .

Свідченнями потерпілого ОСОБА_6 , який суду пояснив, що 08.11.2017 після 19 години він повертався з роботи додому. Проходячи біля магазину «Анютка» по вул. Спартаківська, побачив як на пішохідному переході стоїть автомобіль ЗАЗ-DAEWOO з світловим сигналом таксі.

Він поставив свій велосипед біля металевого огородження та підійшов до автомобіля, який перешкоджав проходу людям через пішохідний перехід з правої сторони, відкрив передню пасажирську дверку та висловлюючись нецензурно в сторону водія зробив йому зауваження. Потім закрив дверку та повернувся до велосипеда. В цей момент з автомобіля вибіг водій, в правій руці якого був предмет схожий на спортивну біту. Наблизившись до нього водій заподіяв удар кулаком лівої руки в праву сторону його нижньої щелепи в наслідок чого він впав та втратив свідомість. Раніше ця особа йому була не відома.

Заявою потерпілого ОСОБА_9 від 08.11.2017 про прийняття мір до невідому йому особу, яка заподіяла йому удар в область обличчя (а.с. 49) Суд розцінює дану заяву як таку, що відповідає положенням ч. 6 ст. 26 та ч. 1 ст. 477 КПК України, та є достатньою для початку досудового розслідування по кримінальному провадженню у формі приватного обвинувачення.
До даного переконання суд приходить з підстав аналізу змісту положень статей 26 та 477 КПК України, які не містять конкретних вимог до заяви потерпілого. Сама заява ОСОБА_9 містить прохання до начальника місцевого відділу поліції про прийняття мір до особи, яка заподіяла йому удар рукою по обличчю. Тобто, прохання прийняти міри містить вимогу про перевірку даного факту, встановлення винної особи та вирішення у відповідності до вимог чинного законодавства питання щодо відповідальності, в тому числі кримінальної.
Окрім того, заява містить окрему відмітку про ознайомлення ОСОБА_6 про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, що також вказує на прагнення потерпілого притягнути до кримінальної відповідальності винну особу.
Факт написання саме вищевказаної заяви в судовому засіданні підтвердив потерпілий, який наполягав на притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності та призначення покарання в межах санкції статті.
Довідкою Миргородської ЦРЛ від 08.11.2017 №5368 відповідно якої у ОСОБА_6 на час огляду наявна гематоми в тім`яній ділянці та ділянки щелепи з правої сторони. (а.с. 50)

Протоколом проведення слідчого експерименту від 14.11.2017 із потерпілим ОСОБА_6 , в ході якого він детально розповів про обставини заподіяння йому удару водієм автомобіля таксі, якому він зробив застереження з приводу порушення ПДР. (а.с. 56-59)

Протоколом проведення слідчого експерименту із підозрюваним ОСОБА_4 від 07.12.2017 (а.с. 60-62). В ході якого підозрюваний добровільно розповів про обставини виникнення конфлікту з потерпілим. Однак повідомив, що не пам`ятає про нанесення ОСОБА_10 будь яких ударів, так як в наслідок образи в нього потемніло в очах.

Висновком експерта №460 (експертиза розпочата 09.11.2017 закінчена 16.11.2017), відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: синців, розташованих в ділянці кута нижньої щелепи справа; саден, розташованих в тім`яно-потиличній ділянці зліва, які могли утворитися не менш, ніж від двох точок прикладання сили твердих тупих предметів, якими також могли бути удари зімкненої в кулак руки та по ступеню тяжкості, як у своїй сукупності, так і кожне окремо, відносяться до легких тілесних ушкоджень. (а.с. 63-64)

Висновком експерта №466 (експертиза розпочата 14.11.2017 закінчена 17.11.2017), проведеного за результатами слідчого експерименту із потерпілим ОСОБА_6 , відповідно до якого враховуючи кількість, характер та локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених на тілі потерпілого, експерт зазначає, що вони, загалом, могли утворитися за обставин, про які розповідає потерпілий. (а.с. 65)

Висновком експерта №485 (експертиза розпочата 29.11.2017 закінчена 05.12.2017), відповідно до якого при судово-медичній експертизі у ОСОБА_6 в ділянці кута нижньої щелепи, було виявлено один синець, який міг утворитися від однократної дії твердого тупого предмету, яким, також міг бути удар кулаком руки. Також виявлено в тім`яно-потиличній ділянці зліва садно, яке могло утворитися від однократної дії твердого тупого предмету в дану анатомічну ділянку тіла. Його утворення можливе при падіння підекспертного з висоти власного зросту та ударі от тротуарне покриття.

Актом судово-психіатричного експерта №589 від 27.12.2017 відносно ОСОБА_4 , відповідно до якого на момент вчинення інкримінованого йому діяння, він не перебував у стані фізіологічного афекту, що міг би розглядатись, як психологічна підстава стану сильного душевного хвилювання. ОСОБА_4 в період часу до якого відноситься інкриміноване йому протиправне діяння, тобто 08.11.2017, будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждав, як і не знаходився в стані тимчасового розладу психічної діяльності, не виявляв ознак недоумства чи іншого хворобливого стану психіки і міг в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. Може постати перед слідством та судом. Даний доказ спростовує свідчення обвинуваченого з приводу перебування в складному психоемоційному стані, який виключав його волю, як основну ознаку складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Показами свідка ОСОБА_11 , яка повідомив суду про те, що в 2017 році працював в службі таксі 15-63, в листопаді місяці біля магазину «АТБ» що в м. Миргороді, до нього підійшов невідомий чоловік, як потім виявилося це потерпілий ОСОБА_12 та замовив таксі. Коли вони їхали то потерпілий повідомив про те, що в нього виник конфлікт з одним із таксистів в районі магазину «Анютка» з приводу того, що таксист припаркувався на пішохідному переході. Після чого потерпілий підійшов до автомобіля та почав повчати водія, потім гримнув дверцятами авто. Після цього в них виникла сварка та таксист наніс йому тілесні ушкодження у вигляді удару. Наступного дня під час спілкування з іншими водіями служби таксі свідок дізнався, що конфлікт біля магазину «Анютка» відбувся з водієм служби таксі, а саме ОСОБА_13 , котрий деякий час працював у службі таксі.

Показами свідка ОСОБА_7 , яка хоч не була очевидцем конфлікту, який виник між потерпілим та обвинуваченим, однак не будучи медичним працівником та не маючи освіти в психології детально описала стан ОСОБА_4 після конфлікту, коли він віз її від магазину «Анютка» 08.11.2017 року.
Незважаючи на те, що такі докази як протоколом огляду предмету від 14.11.2017, в ході якого добровільно видано оптичного носія інформації диску «DVD-R», на якому зафіксовано конфлікт двох чоловіків, та протокол огляду відео від 17.11.2017 та диском «DVD-R» з камер спостереження магазину «Анютка», повністю узгоджуються з іншими доказами по справі, суд визнає дані докази недопустимим. Так як вони отримані з істотним порушенням прав та свобод людини. При здійсненні процесуальної дії, яку слідчий назвав протоколом огляду предмета, фактично проведено огляд службового приміщення магазину, без дозволу власника або дозволу суду, як того вимагають положення статей 234, 237 Кримінально-процесуального кодексу України.

Таким чином, суд вважає вину ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведеною повністю. Його умисні протиправні дії, які виразились у заподіянні умисних тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , містять всі ознаки складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Обставин, які обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, відсутність обтяжуючих покарання обставини. Його вік, наявність на утриманні неповнолітніх дітей, позитивні характеристики його особистості за місцем проживання та поведінку потерпілого, яка мала провокативний характер, суд приходить до переконання, що застосування відносно обвинуваченого покарання у виді громадських робіт в близькому до мінімальному розмірі, в найбільшій мірі являтиметься достатнім заходом впливу для виправлення особи та пересторогою для інших, які вважають за можливе вирішувати конфліктні ситуації із застосуванням насильства.

Суд вважає недоцільним призначати штраф обвинуваченому, який має заборгованість по сплаті аліментів на суму більше 36 222, 48 грн.. Даний факт вказує, що обвинувачений ОСОБА_4 не має можливості погасити заборгованість по аліментах на утримання свого сина, а тому недоцільно покладати на нього додатковий фінансовий тягар.
Керуючись ст.ст. 368; 370; 374; 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним і призначити покарання за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України у виді 100 (ста) годин громадських робіт.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, в разі подання апеляційної скарги, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду на протязі 30 днів, шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд, засудженим з моменту вручення йому копії вироку, а іншими учасниками процесу в той же строк з моменту його проголошення.

Суддя : ОСОБА_1