ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2018 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого: ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесені до ЄРДР за №0000211, по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч.1 ст.263, ч.3 ст.309 КК України за апеляційними скаргами: обвинуваченого ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_5 на вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 04.09.2018 року,-
ВСТАНОВИЛА:
Прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю прокуратури області ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_6 , кожен окремо, подали апеляційні скарги на вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 04.09.2018 року, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця по національності, з середньою-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, судимого: вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21 вересня 2009 року за ч.2 ст. 186 КК України та ч.2 ст. 187 КК України до 7-ми років позбавлення волі, визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.309 КК України, і за їх вчинення призначено йому покарання:
ЄУНСС:715/1328/18
НП:№11-кп/822/23/18 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_8
Категорія: ч.1 ст. 263, ч.3 ст.309 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1
- за ч.1 ст.263 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;
- за ч.3 ст.309 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення.
Змінено міру запобіжного заходу ОСОБА_6 із застави на тримання під вартою і взято його під варту в залі суду, строк тримання під вартою обраховано з моменту взяття під варту, тобто з 04 вересня 2018 року.
Зараховано ОСОБА_6 у строк відбуття покарання термін його затримання і перебування під вартою з 22 лютого 2018 року по 26 лютого 2018 року.
Вирішено долю речових доказів, судових витрат та питання щодо застави.
В своїй апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 , не заперечуючи правильності кваліфікації та доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.3 ст.309 КК України, просить вирок районного суду скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 за ч.1 ст.263, ч.3 ст.309 КК України та призначити йому покарання: - за ч.1 ст.263 КК України у виді 3 років позбавлення волі; - за ч.3 ст.309 КК України у виді 7 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покара рання більш суворим, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 7 років.
Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що районним судом не надано належної оцінки особі підсудного, зокрема, не враховано те, що ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних тяжких злочинів, нові злочини вчинено ним в період незнятої та непогашеної законом порядку судимості.
Вважає, що висновки суду про можливість призначення покарання ОСОБА_6 із застосуванням ст. 69 КК України не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки, на думку апелянта, судом формально перелічені пом`якшуючі обставин та при цьому не наведено переконливих мотивів, що такі істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Також вказує і на те, що поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що ОСОБА_6 вчинив рецидив злочинів, що, відповідно до ст. 67 КК України, є обставиною, що обтяжує покарання.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не заперечуючи правильності кваліфікації та доведеності його вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, просить вирок суду першої інстанції змінити та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, зменшивши розмір призначеного покарання.
Свої апеляційні вимоги обвинувачений мотивує тим, при призначенні покарання судом в недостатній мірі враховано усіх пом`якшуючих обставин, а також його молодий вік, наявність постійного місця проживання та позитивних характеристик, внаслідок чого призначене покарання є занадто суворим.
Згідно вироку районного суду, ОСОБА_6 за невстановленому слідством місці та за невстановлених слідством обставинах, незаконно придбав зброю та боєприпаси, які носив при собі, а саме перевозив та зберігав в гаражному приміщенні № НОМЕР_1 , яке розташоване в Товаристві власників індивідуальних гаражів №2» за адресою: Чернівецька область, Глибоцький район, с. Коровія, вул. Черетейська, 29 до виявлення працівниками правоохоронних органів.

Крім цього, ОСОБА_6 придбавши при невстановлених слідством обставинах наркотичний засіб, обіг якого обмежено, який міститься у таблетках в блістерах з надписами «Subutex» та психотропну речовину, обіг якої обмежено, яка міститься у порошкоподібній речовині, перевіз у орендоване ним гаражне приміщення № НОМЕР_1 , яке розташоване в Товаристві власників індивідуальних гаражів №2» за адресою: Чернівецька область, Глибоцький район, с. Коровія, вул. Черетейська, 29, де зберігав їх без мети збуту до виявлення працівниками правоохоронних органів.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляційних скарг, прокурора, який просив задовольнити подану ним апеляційну скаргу, посилаючись на доводи в ній викладені, та заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, підсудного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану ними апеляційну скаргу та просили її задовольнити, заперечивши проти апеляційної скарги прокурора, розглянувши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки подія злочину, доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 в апеляційній скарзі ані прокурора ні обвинуваченого не оспорюється, то колегія суддів, керуючись ст. 404 КПК України, вирок районного суду в цій частині не переглядає.

Аналізуючи вирок районного суду в частині призначення покарання, колегія суддів вважає, що воно обране судом першої інстанції, у відповідності до вимог ст.ст.65-67 КК України.

Так, при призначенні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст.12 КК України, відносяться до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який є громадянином України, раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, його сімейний стан, знаходження на утриманні неповнолітньої дитини, стан його здоров`я.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 районний суд відніс: повне визнання вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння у розкритті злочинів, відсутність суспільно-небезпечних наслідків вчинення злочинів, відсутність шкоди, відсутність корисливого мотиву.

Встановивши вказані пом`якшуючі обставин, районний суд, належним чином умотивувавши своє рішення, прийшов до правильного висновку, що вони істотно знижують тяжкість вчинених обвинуваченим злочинів та з урахуванням його особи, дають можливість призначення останньому більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, а тому доводи прокурора в цій частині є необґрунтованими.

Саме такий вид та розмір покарання, а саме за ч.1 ст.263 КК України у виді двох років позбавлення волі та за ч.3 ст.309 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді чотирьох років позбавлення, є законним, доцільним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів і відповідатиме меті покарання, передбаченій ст.50 КК України.

Остаточне покарання було вірно визначено судом першої інстанції за правилами, передбаченими в ч.1 ст. 70 КК України.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги прокурора про м`якість призначеного покарання та призначення обвинуваченому більш суворого покарання є необґрунтованими.

Одночасно, з урахуванням вищенаведеного, а також того, що усі наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого обставини були повністю враховані судом при визначенні виду та розміру покарання, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення, як про те просить ОСОБА_6 .

Разом з тим, слушними є доводи прокурора в частині того, що, всупереч вимогам ст. 67 КК України, суд першої інстанції не визнав рецидив злочинів - обставиною, що обтяжує покарання.

Відповідно до ст. 34 КК України рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.

Як вбачається із матеріалів провадження та було встановлено районним судом, ОСОБА_6 21 вересня 2009 року вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці за ч.2 ст. 186 КК України та ч.2 ст. 187 КК України до 7-ми років позбавлення волі. Судимість за вказаний злочин у законному порядку не знята та непогашена, а тому, відповідно до ст. 67 КК України, не порушуючи ст.404 КПК України, та керуючись п.4 ч.1 ст.408 КПК України, обставиною, що обтяжує покарання слід визнати рецидив злочинів.

Одночасно, колегія суддів, перевіривши дані про особу обвинуваченого, врахувавши усі обставини справи, приходить до переконливого висновку, що вказана вище обставина, яка обтяжує покарання, не дає апеляційному суду підстав для скасування рішення районного суду та постановлення вироку апеляційним судом, як про це апелює прокурор.

На думку апеляційного суду, місцевий суд призначив обвинуваченому необхідне і достатнє покарання для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів і підстав для зміни призначеного покарання, колегія суддів не знаходить.

Інших обставин, які б давали колегії суддів підстави для зміни чи скасування вироку районного суду апеляційні скарги не містять, а тому апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково, а обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 задовольнити частково, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 04 вересня 2018 року щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст.263, ч.3 ст.309 КК України на підставі п.4 ч.1 ст.408 КПК України змінити.

Визнати обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_6 : рецидив злочинів.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3