Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/19/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2019 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького Апеляційного Суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
адвоката ОСОБА_8 ,
переглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому, за участі засудженого у режимі відеоконференції з ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)», за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 , ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 вересня 2018 року, якою подання про застосування умовно-дострокового звільнення до

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, безробітного, до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
- 24.01.2002 року вироком Білоцерківського районного суду Київської області за ч.1 ст. 309; ст. 75 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік, звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю один рік;
- 11.07.2002 року вироком Білоцерківського районного суду Київської області за ст. 15 ч.1 ст. 185; ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік три місяці; звільнений 08.10.2003 року по відбуттю строку покарання;
- 01.07.2004 року вироком Білоцерківського районного суду Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки; звільнений 14.07.2006 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на 10 місяців 22 дні за постановою Бердичівського районного суду Житомирської області від 07.07.2006;
-17.04.2007 року вироком Білоцерківського районного суду Київської області за ч. 2 ст.186; ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки три місяці; звільнений 21.04.2010 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на 11 місяців 10 днів за постановою Березанського районного суду Київської області від 13.04.2010;
- 29.11.2012 року вироком Білоцерківського районного суду Київської області за ч. 2 ст. 185; ч.1 ст. 309; ч.2 ст. 309; ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки; звільнений 19.11.2014 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на 10 місяців 10 днів за постановою Білоцерківського районного суду Київської області від 11.11.2014 року;
-05.08.2015 року вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда за ч.2 ст. 186; ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років;
- 01.02.2016 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч.2 ст. 185; ч.2 ст. 186; ч.1 ст. 70; ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років шість місяців,

залишено без задоволення.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда постановлено залишити без задоволення спільне подання начальника ДУ «Кропивницька ВК (№6)» та голови спостережної комісії при Виконавчому комітеті міської ради міста Кропивницького про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

В обґрунтування прийнятого судом першої інстанції рішення вказано наступне.

Судом враховується позитивна характеристика на засудженого, однак висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.
Враховано, що засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання за 7 судимістю, та має 6 судимостей за вчинення умисних злочинів, 3 з яких за вчинення злочинів в періоди умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, 1 судимість за вчинення злочину в період іспитового строку.
Тож, суд першої інстанції прийшов до висновку, що незважаючи на те, що засуджений відбув більше ніж 2/3 строку призначеного покарання, він не довів, що процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування ним призначеного покарання перестає бути доцільним
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить вказану ухвалу суду першої інстанції скасувати, задовольнити клопотання про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги наводить наступні доводи.

Судом першої інстанції в ухвалі не мотивовано підстав, за яких не надано оцінки доводам засудженого; судом не надано належної оцінки всім обставинам на користь того, що засуджений став на шлях виправлення; не навів їх в ухвалі; не достатньо взято до уваги матеріалам, що надані представником ДУ «Кропивницька виправна колонія (№ 6)».

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку засудженого ОСОБА_7 та в його інтересах адвоката ОСОБА_8 , котрі підтримали апеляційну скаргу засудженого, просили застосувати щодо останнього умовно-дострокове звільнення, думку прокурора, який заперечував задоволення апеляційної скарги засудженого, дослідивши матеріали подання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання ; Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно із п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» /далі Постанова Пленуму/ - умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, зокрема, при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Також, п. 17 зазначеної Постанови Пленуму регламентовано, судам під час судового розгляду у справах цієї категорії, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
При цьому, при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання необхідно враховувати поведінку засудженого за весь період відбуванням ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.
Як встановлено матеріалами клопотання, засуджений ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні засуджений 01.02.2016 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч.2 ст. 185; ч.2 ст. 186; ч.1 ст. 70; ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років шість місяців.
З 15 грудня 2015 року відбуває покарання в Кропивницькій виправній колонії № 6, за час перебування допустив одне порушення умов відбування покарання, за що мав стягнення, яке наразі погашене.

З липня 2017 року працевлаштований, добросовісно ставиться до праці, вчасно виконує покладені на нього обов`язки, має сумлінну поведінку, чотири рази заохочений, дотримується правомірних відносин з персоналом колонії, виконує передбачені законом вимоги персоналу, пройшов навчання в Кіровоградському навчальному центрі № 6 за професією «Столяр будівельний», до навчання ставився добросовісно, приймає участь у виховних заходах, роботі самодіяльних організацій.

При оцінці поведінки засудженого, береться до уваги, що сумлінна поведінка, як передумова умовно-дострокового звільнення, - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й, крім того, - активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення до роботи, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.

Беручи до уваги зазначені вище обставини, колегія суддів вважає, що у поведінці засудженого ОСОБА_7 , дійсно, убачається явна позитивна тенденція, що свідчить про те, що засуджений стає на шлях виправлення.

Разом із тим, враховується, що, у порядку ст. 118 КВК України протягом всього часу відбування покарання (більш ніж три роки), засудженим відпрацьовано 124 години.

Також, у відповідності до п. 1 згаданої вище Постанови Пленуму, умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.
У даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 засуджений за вчинення тяжкого умисного корисливого злочину; раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, в тому числі тяжких.

Двічі, у минулому, будучи звільненим від відбування покарання умовно-достроково та один раз з випробуванням, не виправдовував доцільності застосування щодо нього таких норм закону, вчиняв нові злочини.

Вказане свідчить про те, що засуджений не бажає стати на шлях виправлення та перевиховання.

Відтак, застосування до засудженого ОСОБА_7 такого виховного заходу як умовно-дострокове звільнення, є неефективним, не досягає мети, за для якої застосовується, - для виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, засуджений не виправдовує висловленої до нього довіри, а тому застосування умовно-дострокового звільнення засудженого у даному випадку колегією суддів не визнається доцільним.
Зазначені вище обставини правильно оцінені судом першої інстанції при розгляді подання про умовно-дострокове звільнення.

З огляду на зазначене, колегія суддів не убачає підстав до скасування оскаржуваної засудженим ухвали суду першої інстанції та вважає цю ухвалу суду першої інстанції обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 вересня 2018 року, про відмову у задоволенні подання начальника ДУ «Кропивницька ВК (№6)» та голови спостережної комісії при Виконавчому комітеті міської ради міста Кропивницького про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала Кропивницького Апеляційного Суду набирає законної сили негайно після її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: /підписи/
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Відповідає оригіналу:
Суддя Кропивницького
Апеляційного Суду ОСОБА_2