Справа № 359/965/19
Провадження №1-в/359/87/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 лютого 2019 м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3
засудженого ОСОБА_4 ,
представника БВК-119 ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією у режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання, який раніше судимий 08.09.2005 року військовим судом Ровенського гарнізону за ч. 2 ст. 406 КК України на 1 рік дисциплінарного батальону; відбуває покарання за вироком від 22.02.2012 року Джанкойського міськрайонного суду АР Крим за ч. 3 ст. 185, ст.ст.75,76 КК України засудженого на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, з іспитовим терміном на 2 роки. Ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 03.04.2013 року скасовано іспитовий строк і направлено в місця позбавлення волі на 3 роки 6 місяців,
05.02.2019 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду на підставі ст. 539 КПК України із клопотанням про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.
У судовому засіданні засуджений своє клопотання підтримав у повному обсязі, зазначив, що він відбув 2/3 строку призначеного покарання та сумлінною поведінкою та ставленням до праці, став на шлях виправлення та є таким засудженим до якого слід застосувати ст. 81 КК України. На даний час має 5 заохочень та жодного дисциплінарного стягнення.
Представник Бориспільської виправної колонії №119 в судовому засіданні поклався на розсуд суду.
Прокурор Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечував, оскільки засуджений ОСОБА_4 не став на шлях виправлення. Має два стягнення одне з яких не погашене у встановленому законом порядку, а тому не може бути таким засудженим до якого слід застосувати підстави, передбачені ст. 81 КК України.
Ознайомившись із позицією учасників справи, матеріалами клопотання та особовою справою засудженого, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання з наступних підстав.
Згідно ст. 1 Кримінально-виконавчого кодексу України кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 6 Кримінально-виконавчого кодексу України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.
Пункт 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 26.04.2002 Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно ч. 1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ч. 2 вказаної статті умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Для застосування звільнення, згідно п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України необхідно щоб засуджений фактично відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.
Сумлінна поведінка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання, гарною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Ця поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений 22.02.2012 року вироком Джанкойського міськрайонного суду АР Крим за ч. 3 ст. 185, ст.ст.75,76 КК України до 3 роки 6 місяців позбавлення волі, з іспитовим терміном 2 роки. Ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 03.04.2013 року скасовано іспитовий строк і направлено ОСОБА_4 в місця позбавлення волі на 3 роки 6 місяців.
Відповідно до вимог ст.12 КК України вчинений засудженим ОСОБА_4 злочин є тяжким.
Початок строку відбуття покарання засудженого ОСОБА_4 починається 21.09.2016 року, а закінчення 21.03.2020 року.
З матеріалів особової справи слідує, що засуджений ОСОБА_4 міру кримінального покарання в місцях позбавлення волі відбуває з 22.09.2016 року. Під час знаходження в ДУ «Херсонський слідчий ізолятор» зарекомендував себе посередньо, стягнень та заохочень не мав. До праці не залучався. Із 26.09.2016 року під час знаходження в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» зарекомендував себе посередньо, стягнень та заохочень не мав. До праці не залучався.
В Державній установі «Бориспільська виправна колонія (№ 119)» відбуває покарання із 01.12.2016 року. За час відбування покарання характеризується посередньо. Має 2 стягнення (невиконання вимог встановлених законодавством, ст. 118 КВК України). Одне стягнення не погашене у встановленому законом порядку. За сумлінну поведінку та ставлення до праці має 5 заохочень.
29.11.2017 року засуджений ОСОБА_4 розглядався на комісії щодо застосування до нього ст. 101 КВК України, а саме переведення його з дільниці ресоціалізації до дільниці соціальної реабілітації, але рішенням комісії установи засудженому було відмовлено у застосуванні цієї пільги, оскільки останній подав заяву з проханням не застосовувати до нього дану статтю, у зв`язку з тим, що він в подальшому має намір скористатися ст. 82 КК України (БМ). Тим самим, 07.07.2018 року засуджений ОСОБА_4 розглядався на комісії щодо застосування до нього ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, але рішенням комісії установи засудженому було відмовлено у застосуванні цієї пільги, оскільки останній подав заяву з проханням не застосовувати до нього дану статтю, у зв`язку з тим, що він в подальшому має намір скористатися ст. 81 КК України (УДЗ).
До майна установи і предметів, якими користувався при виконанні дорученої роботи ставився дбайливо, здійснював за ними належний догляд, використовував їх за призначенням, так як до серпня місяця 2018 року був працевлаштований на промисловій зоні дільниці деревообробка, помічником лентопилу.
На даний час до праці не залучається, так як не вбачає в цьому необхідності. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує дружні стосунки із засудженими як позитивної та і негативної спрямованості. Намагається дотримуватися правомірних взаємовідносин та ввічливого ставленні до персоналу установи. Встановлені законодавством вимоги персоналу установи виконує. За характером спокійний, врівноважений. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки та безпеки праці. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку, мас охайний зовнішній вигляд. Приймав участь у роботах по благоустрою місць позбавлення волі, розуміє її необхідність.
Відповідно до ст. ст. 123, 127, 110 Кримінально - виконавчого кодексу України не бере участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених. Не бере участі у роботі самодіяльних організацій. Підтримує зв`язки з рідними шляхом побачень та отримує від них посилки, передачі.
Згідно вироку має позов, але виконавчий лист до установи не надходив. Вину за вироком суду визнав.
Даючи аналіз вищевикладеному, суд приходить до переконання, що дійсно засуджений ОСОБА_4 маючи стягнення не погашене у встановленому законом порядку та відсутність бажання працювати є такою пове дінкою, що не став на шлях виправлення. Тому суд вважає за доцільне у задоволенні клопотання засудженого відмовити.
Враховуючи зазначене, на підставі ст.ст. 57, 81 КК України та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України суд,-
У задоволення клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання - відмовити.
Повний текст ухвали буде виготовлено протягом трьох днів.
Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду на протязі 7 днів з дня проголошення шляхом подання апеляції через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Суддя: ОСОБА_1