Справа № 554/9195/18
Дата документу 03.05.2019
В И Р О К
Іменем України

3 травня 2019 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві за участю учасників судового розгляду: прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , кримінальне провадження № 0002436 по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, освіта неповна середня, не одруженого, судимого

11 грудня 2006 року Печерським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, 69 КК України (далі - КК) на 3 роки позбавлення волі;
20 грудня 2010 року Київським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, 70 КК на 4 роки позбавлення волі з звільненням від відбування покарання відповідно до статті 75 КК з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;
13 лютого 2014 року Київським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 190, 70 КК на 4 роки і 3 місяці позбавлення волі;
8 квітня 2014 року Ленінським районним судом м. Полтави за ч. ч. 2 і 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК на 4 роки і 3 місяці позбавлення волі;
21 травня 2014 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, 69, 70 КК на 4 роки і 3 місяці позбавлення волі;
3 травня 2018 року Київським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, 70 КК на 1 рік і 6 місяців позбавлення волі з звільненням від відбування покарання відповідно до статті 75 КК з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

27 липня 2018 року, близько 16 год., обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи на законних підставах у приміщенні торгової зали магазину «Мобистайл», що по вул. Шевченка, 29 в м. Полтава, діючи умисно, повторно, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що представник магазину відкрив стелаж, на якому знаходилися телефони та нахилився з метою відшукування аксесуарів, з нижньої полиці, таємно викрав мобільний телефон марки «Huawei Y6» ІМЕI: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який знаходився на одній із полиць вітрини вказаного магазину, вартістю 3999 грн, чим спричинив ФОП ОСОБА_9 , якому належить викрадене, матеріального збитку на вказану суму.

Викраденим розпорядився на власний розсуд.

ІІ. Кваліфікація дій обвинуваченого судом

2.1. Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

ІІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин

3.1. Допитаний в ході судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_8 вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, зазначивши, що ніякої крадіжки він не вчинював, мобільного телефону, крадіжку якого йому інкримінується, нікому не продавав і розписки про це не писав, а звинувачення його в цьому вважає сфальсифікованим органами досудового розслідування, в зв`язку з чим просить його виправдати.

3.2. Оцінюючи показання обвинуваченого в сукупності з іншими доказами по матеріалах кримінального провадження, суд констатує, що вони є суперечливими та алогічними, в зв`язку з чим розцінює їх як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення та намір уникнути покарання за вчинене, а тому до уваги не приймає.

3.3. Дослідивши надані сторонами докази, оцінивши їх відповідно до вимог закону, суд вважає доведеною вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому діяння. При цьому суд виходить з наступного.

3.4. Потерпілий ОСОБА_5 , під час допиту в суді, показав, що дійсно 27 липня 2018 року, близько 16 год., в магазин, де він займався реалізацією мобільних телефонів і аксесуарів до них, і в той день працював, зайшов обвинувачений, який він себе не зовсім звичайно, як для покупця, переміщаючись при цьому по приміщенню магазину, спілкуючись з іншими покупцями і ним, розмовляючи при цьому по мобільному телефону. В якийсь момент він підійшов до нього та попросив показати йому чохол до мобільного телефону. Коли він відчинив вітрину, де знаходились чохли та мобільні телефони, туди підійшов ОСОБА_8 і почав вказувати йому на чохол, який знаходився на нижній полиці. Він нахилився, щоб його дістати, а останній в цей час продовжував стояти над ним. Діставши чохол із полиці, він разом з обвинуваченим підійшов до столу та оформив продаж чохла і той пішов. Ввечері, перед закриттям магазину, він виявив зникнення мобільного телефону «Huawei Y6» ІМЕI: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який до цього знаходився на верхній полиці вітрини, з якої він діставав чохол для продажу обвинуваченому. Переглянувши відеозапис камери відеоспостереження, яке ведеться в магазині, він виявив, що крадіжку вчинив ОСОБА_8 . Зразу ж про це він повідомив в поліцію, звернувшись туди з заявою про скоєння злочину.

3.5. Під час досудового розслідування при пред`явленні для впізнання по фотознімках потерпілий ОСОБА_5 впізнав обвинуваченого як особу, якій він 27 липня 2018 року продав чохол до мобільного телефону та яка вчинила крадіжку мобільного телефону «Huawei Y6» (а. п. 78-81).

3.6. Свідок ОСОБА_10 , в суді показав, що він влітку 2018 року займався скупкою мобільних телефонів. В один із днів літа він купив у особи, яку потім впізнав як обвинуваченого ОСОБА_8 , мобільний телефон «Huawei Y6» ІМЕI: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , про що останній написав йому розписку на ксерокопії свого паспорта, зазначивши в ній, що телефон не є краденим. В подальшому цю розписку він видав працівникам поліції на їх вимогу, а також впізнав обвинуваченого по фотознімках, які йому були пред`явлені під час досудового розслідування. Під час допиту в суді він підтвердив відповідність дійсності процесуальних документів, які були виконані слідчим при проведенні впізнання та вилученні розписки в ході досудового слідства, зазначивши, що в них дійсно маються його підписи та підписи осіб, які були присутні при проведенні цих слідчих дій. Наголосив, що з спливом значного проміжку часу він вже не пам`ятає обличчя обвинуваченого, але коли відбувались вищеописані події, він це чітко пам`ятав, а тому не тільки зміг впізнати обвинуваченого, але й розповів про обставини спілкування з ним та придбання у нього мобільного телефону, який як потім з`ясувалось, був ним вкрадений у потерпілого.

3.7. Під час досудового розслідування при пред`явленні для впізнання по фотознімках свідок ОСОБА_10 впізнав обвинуваченого як особу, в якої він придбав мобільний телефон «Huawei Y6» ІМЕI: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , відібравши при цьому у нього розписку про належність телефону саме обвинуваченому (а. п. 82-84).

3.8. Оцінюючи показання свідка ОСОБА_10 в сукупності з іншими доказами, які були досліджені в суді, суд констатує про їх логічність, послідовність, повну відповідність та узгодженість між собою, в зв`язку з чим розцінює їх як правдиві, а тому приймає до уваги як такі.

3.9. Про правдивість показань названого свідка свідчить також і протокол огляду від 5 вересня 2018 року, в ході якого останній видав слідчому розписку написану обвинуваченим під час відчуження краденого мобільного телефону (а. п. 87).

3.10. В ході перегляду CD-диску відеозапису, який проводився в торговій залі магазину «Мобистайл» 27 липня 2018 року, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 зайшов до магазину о 19 год. 30 хв. О 19 год. 42 хв. останній, стоячи біля відчиненої потерпілим вітрини, вказавши рукою ОСОБА_5 на нижню полицю, де знаходились чохли до мобільних телефонів, в той час, коли потерпілий нахилився, щоб дістати товар, з верхньої полиці дістає мобільний телефон та ховає його собі під руку, після чого, розрахувавшись за придбання чохла, залишає магазин (а. п. 88-89, 99).

3.11. Відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 1615 від 19 жовтня 2018 року вартість мобільного телефону марки «Huawei Y6 2018 Black» може становити 3999,00 грн (а. п. 92-98).

3.12. Аналіз наведеного, поза розумним сумнівом, дає підстави суду прийти до висновку, що саме ОСОБА_8 і за таких обставин вчинив крадіжку мобільного телефону «Huawei Y6 2018 Black» у потерпілого. Його ж твердження про те, що крадіжки він не вчинював спростовується сукупністю наведених вище доказів. В зв`язку з цим суд не приймає до уваги твердження останнього про те, що на полиці, крадіжку з якої він вчинив, нібито знаходились не мобільні телефони, а їх муляжі. Це спростовується протоколом огляду місця події від 5 вересня 2018 року, який був досліджений в суді, відповідно до якого на верхніх полицях вітрини знаходяться мобільні телефони, а на нижніх аксесуари до них (а. п. 72-77). З цих же підстав суд розцінює надуманим його твердження про те, що нібито розписка, яку він написав свідку ОСОБА_10 під час продажу викраденого телефону, написана не ним. Визнаючи в цій частині його показання неправдивими, суд виходить з факту і обставин вчинення крадіжки, яка мала місце 27 липня 2018 року, причетність до якої обвинуваченого в суді встановлено, часу збуту мобільного телефону, написання розписки на ксерокопії паспорта останнього, яка не могла бути надана сторонньою по відношенню до нього особою, умов придбання свідком телефонів від приватних осіб лише при наявності паспорту та написанні розписки. Все це, на думку суду, свідчить про надуманість тверджень обвинуваченого в цій частині, що дає підстави суду не приймати їх до уваги як такі, що відповідають дійсності.

3.13. Отже, суд, дослідивши всебічно, повно й неупереджено всі обставини кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні таємного викрадення чужого майна, тобто крадіжки.

3.14. Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого, суд не знаходить.

ІV. Позиції учасників судового розгляду

4.1. Прокурор, вважаючи доведеною вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, пропонувала суду призначити йому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді двох років позбавлення волі. Остаточне покарання пропонувала призначити за сукупністю вироків відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України у виді трьох років позбавлення волі.

4.2. Обвинувачений та його захисник просили виправдати ОСОБА_8 , вважаючи недоведеною його вину у причетності до скоєння крадіжки.

V. Мотиви призначення покарання

5.1. При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами статей 65 67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після цього, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

5.2. Зокрема, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше неодноразово засуджувався за вчинення умисних аналогічних злочинів, має не погашену у визначеному законом порядку судимість та не відбуте покарання за попереднім вироком, характеристику його особи, його поведінку як під час скоєння злочину, так і після цього, ставлення до скоєного, яке, на думку суду, не є проявом усвідомлення суспільної небезпечності наслідків свого діяння та намаганням знівілювати суспільну небезпечність своїх протиправних дій та себе як особи, що їх вчинила, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, відсутність стійких соціальних зв`язків, думку потерпілого, який у визначенні покарання покладається на розсуд суду, і приходить до висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі, яке, на думку суду, буде необхідним й достатнім для його виправлення та перевиховання, а також соціальної реабілітації.

5.3. Суд вважає, що покарання обвинуваченому повинне бути призначено за правилами ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, оскільки після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання обвинувачений вчинив новий злочин. При цьому суд, зважаючи на те, що після постановлення попереднього вироку до скоєння нового злочину пройшов незначний проміжок часу, вважає за необхідне повністю приєднати не відбуте покарання за попереднім вироком до призначеного покарання за цим вироком.

VІ. Вирішення цивільного позову

6.1. Цивільний позов по матеріалах кримінального провадження не заявлений.

VІІ. Мотиви інших рішень

7.1. Оскільки обвинувачений засуджується до позбавлення волі, яке має відбувати реально, то суд з метою уникнення ризиків, передбачених статтею 177 КПК України та виконання вироку по цьому кримінальному провадженню вважає за необхідне обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

7.2. Процесуальні витрати по матеріалах кримінального провадження становлять 572 грн і підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

7.3. Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Керуючись статтями 373 та 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_8 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.

Остаточне покарання обвинуваченому визначити за сукупністю вироків за правилами ч. 1 ст. 71 КК України у виді трьох років і шести місяців позбавлення волі, повністю приєднавши до призначеного покарання за цим вироком не відбуте покарання за попереднім вироком Київського районного суду м. Полтави від 3 травня 2018 року, за яким його засудженого за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, 70 КК на 1 рік і 6 місяців позбавлення волі з звільненням від відбування покарання відповідно до статті 75 КК з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Початок строку відбування покарання рахувати з 3 травня 2019 року.

Речові докази зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави 572 грн судових витрат.

До набрання вироком законної сили з метою виконання вироку обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченого ОСОБА_8 час його попереднього ув`язнення день за день з 8 листопада 2018 року до 3 травня 2019 року.

Вирок може бути оскаржено в Полтавський апеляційний суд через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1