Справа №718/1736/18
Провадження №1-кп/718/106/18
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2018 року м.Кіцмань

Кіцманський районний суд Чернівецької області

у складі: головуючої-судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження № 0000349, внесене 11.06.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львів, громадянина України, українця, із вищою освітою, одруженого, не працюючого, на утриманні має двох малолітніх дітей, зареєстрованого по АДРЕСА_1 та проживаючого АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кіцмань вказане кримінальне провадження,

В С Т А Н О В И В :

Органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 9 червня 2018 року, близько 08 години 30 хвилин, маючи умисел на протиправне заволодіння майном, яке знаходилось на території господарства та у нежитловому приміщенні ОСОБА_7 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , переконавшись у непомітності своїх дій, шляхом вільного доступу, через незачинені двері проник всередину будинку, звідки протиправно заволодів двома металевими ліжками та арматурними прутами, в подальшому з території господарства заволодів металевою сіткою, вихлопною трубою до автомобіля «ВАЗ» та металевими трубами різного діаметру та довжини, після чого розпорядившись вказаним майном, сховав його на території господарства, а саме біля металевої огорожі і по АДРЕСА_4 , та АДРЕСА_5 .
Того ж дня ОСОБА_3 о 14:00 годин повернувся до господарства ОСОБА_7 , щоб довести злочинний умисел до кінця, де остаточно заволодів підготовленим заздалегідь майном. Після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись вказаним майном на власний розсуд, чим завдав матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_7 на загальному суму 5000 гривень.
Відтак, дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна, крадіжка, поєднана з проникненням у інше приміщення.

Крім того, в кінці квітня 2018 року в ранній час доби, ОСОБА_3 , знаходячись по АДРЕСА_6 , у якому знаходяться підсобні приміщення в яких зберігають своє майно жителі вказаного будинку, реалізуючи свій умисел, направлений на незаконне привласнення чужого майна, переконавшись у відсутності сторонніх осіб поблизу та непомітності своїх дій, через двері проник до вказаного підсобного приміщення, в якому зберігає своє майно ОСОБА_8 , звідки викрав мотокосу іноземного виробництва, після чого вийшов з підсобного приміщення та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальної шкоди на суму 6000 гривень.

Відтак, дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна, крадіжка, поєднана з проникненням у інше приміщення.

Крім того, 29.07.2018 року біля 17 години ОСОБА_3 , проходячи по АДРЕСА_7 , помітивши, що біля будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , знаходиться підсобне приміщення з привідчиненими дверима, підійшовши до якого, переконавшись у відсутності сторонніх осіб поблизу та непомітності своїх дій, реалізуючи свій умисел на незаконне привласнення чужого майна, через двері проник до вказаного приміщення, в якому зберігає своє майно ОСОБА_9 , звідки викрав два алюмінієвих бідони, ємністю 40 літрів кожен, після чого вийшов з підсобного приміщення та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив останньому матеріальної шкоди на суму 1000 гривень.

Відтак, дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно.

Крім того, встановлено що в період часу з 09 години по 10 години 01.08.2018 року, ОСОБА_3 , знаходячись за місцем проживання свого батька ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , попередньо знаючи місцезнаходження грошових коштів останнього, скориставшись відсутністю останнього та непомітності своїх дій, з книжки, яка знаходилась у шафі, таємно викрав гроші в сумі 85 Євро (станом на 01.08.2018 за курсом НБУ 100 євро=3153,07 грн), після чого вийшов із вказаного житла та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричини останньому шкоди на суму 2680,11 грн.

Відтак, дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення суті обвинувачення, свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав в повному обсязі. Пояснив, що всі обставини, викладені у пред`явленому йому обвинуваченні, по всіх епізодах крадіжок, що мали місце 09.06.2018 року, в кінці квітня 2018 року, 29.07.2018 року та 01.08.2018 року відповідають дійсності, кількість та вартість викраденого не оспорює. У вчиненому щиро розкаявся. В суді детально розповів про обставини вчинення ним крадіжок. В момент вчинення крадіжок усвідомлював, що чинить протиправно. Просить його суворо не карати. У всіх потерпілих він попросив вибачення, шкодує, що така його поведінка призвела до негативних наслідків. В в даний час він вважає, що став на шлях виправлення та бажає змінити своє життя на краще. З цією метою він проходить курс реабілітації у Духовному центрі змінення особистості у АДРЕСА_8 , курс становить 1 рік. На підтвердження подав відповідні документи (а.с.14). Також вказав, що зважаючи на те, що він розпорядився викраденим майном та не може повернути таке потерпілим, він домовився з останніми про відтермінування компенсації за спричинену шкоду, на що ті погодились.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив, що викрадені в нього кошти в сумі 85 Є йому повернуті обвинуваченим того ж дня, а тому ніяких претензій до нього він не заявляє, просив обвинуваченого суворо не карати, так як вибачив йому.
Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 в судове засідання не з`явились, скерували на адресу суду заяви про розгляд справи в їх відсутності, матеріальна шкода їй не відшкодована, однак претензій до ОСОБА_3 не заявляють, оскільки домовились між собою про порядок компенсації шкоди.
Враховуючи те, що обвинувачений не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки ч.3 ст. 349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав не доцільним дослідження інших доказів по справі.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винність ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкриміновані, доведена повністю.

Виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.2,3 ст. 185 КК України є правильною, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна, крадіжку, поєднану з проникненням у інше приміщення, після цього повторно вчинив крадіжку, поєднану з проникненням у інше приміщення, та врешті - таємне викрадення чужого майна, крадіжку, вчинену повторно.

Відповідно до ст. 65 КК України, п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами станом на 6 листопада 2009 року), під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно п.3 згаданої Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, частина з яких, згідно із ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості (ч.2ст.185 КК України), а інша до тяжких злочинів (ч.3ст.185 КК України), суб`єктивна сторона яких характеризується прямим умислом, що підвищує їх суспільну небезпеку, кількість епізодів злочинної діяльності (всього 4 епізодів), вчинених умисно, з корисливих мотивів, конкретні обставини справи та відношення обвинуваченого до скоєного, який вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, добровільно проходить курс реабілітації у Духовному центрі змінення особистості, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, одружений, не працює, на утриманні має двох малолітніх дітей, посередньо характеризується за місцем проживання, перебуває на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті при Кіцманській районній поліклініці з 2002 року, на обліку в психіатричному кабінеті при Кіцманській ЦРЛ не перебуває.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття, беззаперечне визнання своєї вини у вчиненому. Як пом`якшуючу обставину суд також визнає активне вживання заходів ОСОБА_3 щодо усунення заподіяних потерпілим збитків.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Виходячи з наведеного та враховуючи особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, думку потерпілих, які претензій до обвинуваченого не заявляли, просили останнього суворо не карати, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді позбавлення волі на певний строк за кожен злочин окремо, а згідно вимог ч.1ст. 70 КК України, остаточно призначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі в межах санкції статей на мінімальний встановлений строк, без відбування покарання, відповідно до ст. 75 КК України та з покладенням на нього обов`язків, відповідно до ст.76 КК України, оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що перевиховання та виправлення обвинуваченого можливі без ізоляції від суспільства, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання.
Підстав для застосування до ОСОБА_3 ст.69 КК України, суд не вбачає, з огляду на відсутність у справі сукупності обставин, що пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, і за переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах призначеного судом покарання у вигляді позбавлення волі без відбування покарання, відповідно до ст. 75 КК України.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний особисте зобов`язання .

Керуючись ст.ст. 349, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим в скоєнні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання :

-за ч.2 ст.185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

- за ч.3ст. 185 КК України у виді 3(трьох) років позбавлення волі.

Згідно ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного йому основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний особисте зобов`язання .

Речовий доказ: вихлопна труба «резонатор», що передана під відповідальну розписку ОСОБА_10 - залишити останньому за належністю.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Кіцманський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя: ОСОБА_1