Провадження №11-кп/824/1437/2019 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали провадження за апеляційною скаргою заступника прокурорм м. Києва на вирок Подільського районного суду м. Києва від 05 листопада 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари Київської обл., громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн. 00 коп., без позбавлення права керування транспортними засобами.
Цим же вироком вирішено питання щодо процесуальних витрат,-
В С Т А Н О В ИЛ А:
Згідно вироку ОСОБА_7 27 жовтня 2017 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, керуючи технічно-справним автомобілем марки «Daewoo Nexia», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в крайній лівій смузі по проїзній частині вулиці Газопровідної зі сторони вулиці Стеценко в напрямку вулиці Великої Кільцевої дороги. Рухаючись у крайній лівій смузі зі швидкістю 50-60 км/год у вказаному напрямку, ОСОБА_7 , наближався до нерегульованого перехрестя вулиць Газопровідної та проспекту Правди та мав намір проїхати перехрестя та продовжити рух у напрямку Великої Кільцевої дороги. Наближаючись до перехрестя, ОСОБА_7 , не врахувавши дорожню обстановку, стан дорожнього покриття, погодні умови, не надав дорогу транспортному засобу, який рухався праворуч, а саме автобусу марки «Mitsubishi Maraton», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 ,в результаті чого порушив Правила дорожнього руху України, а саме не виконав вимог: п. 1.5, п. 2.3, п. 16.12 ПДР України.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля «Daewoo Nexia», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку судово - медичної експертизи №1609/Е від 22.11.2017, спричинені тілесні ушкодження у вигляді: «закритої травми лівої стопи у вигляді перелому медіальної клиновидної кістки зі зміщенням уламків. Зазначене тілесні ушкодження відноситься до тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу та не має ознак небезпеки для життя.

Не погоджуючись із рішення першої інстанції заступник прокурора м. Києва подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 призначити покарання у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн.. 00 коп. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. В решті вирок залишити без змін. Дослідити матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
Не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення і правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що вирок підлягає скасуванню в частині призначеного покарання через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості і неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для не призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, не навів вагомих аргументів на користь цього, що суперечить вимогам ст. ст. 370, 374 КПК України.
Зазначає, що не призначаючи покарання ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд першої інстанції не врахував в достатній мірі грубий характер допущених обвинуваченим порушень ПРД України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, внаслідок якого було травмовано потерпілу, що призвело до тривалого розладу здоров`я останньої, значним та чисельним ушкодженням, отриманих внаслідок зіткнення з транспортним засобом під керуванням обвинуваченого.
В суді першої інстанції справа розглядалась за приписами ст.349 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 307 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Вказані вимоги закону були дотримані судом першої інстанції в повному обсязі.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а тому призначене покарання ОСОБА_7 має відповідати його особі і вчиненому ним кримінальному правопорушенню.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_10 тілесні ушкодження середньої тяжкості, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які, в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом першої інстанції не досліджувались, оскільки ці обставини ніким не оспорювалися.
Порушень вимог закону при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорювалися, колегія суддів не вбачає, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація вчиненого ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, не перевіряється відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 засуджено вироком Подільського районного суду м. Києва від 05 листопада 2018 року та визнано визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн. 00 коп., без позбавлення права керування транспортними засобами.
На думку колегії, суд першої інстанції, внаслідок повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до правильного висновку про доведеність вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначеного судом покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, обставини що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено. ОСОБА_7 за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, офіційно працевлаштований, раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога.
Крім того, призначаючи покарання не пов`язане з позбавленням волі суд врахував, те що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, шкоду заподіяну злочином відшкодовано в повному обсязі.
За таких обставин апеляційна скарга прокурора про призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання є безпідставною і задоволенню не підлягає.
Суд навів у вироку мотиви прийнятого рішення про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та без позбавлення права керування транспортними засобами. Таке покарання в повній мірі відповідає засадам визначеним ст. 65 КК України, з чим погоджується колегія суддів.
Вивченням матеріалів справи, колегією суддів не встановлено даних, які б свідчили про невідповідність ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість призначеного покарання.
Будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, колегією суддів під час апеляційного розгляду не встановлено, у зв`язку із чим вирок суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва залишити без задоволення, а вирок Подільського районного суду м. Києва від 05 листопада 2018 року щодо ОСОБА_7 , за ч. 1 ст. 286 КК України без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: