н/п 1-кс/490/276/2019
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2019 року м. Миколаїв
Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0000055 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.02.2018 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 199, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 204 КК України,
Учасники судового провадження:
слідчий ОСОБА_3
встановив:
Слідчим управлінням ГУНП у Миколаївській області, здійснюється досудове розслідування обставин кримінального правопорушення, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000055 від 27.02.2018 за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 199 КК України за фактом незаконного виготовлення, придбання, зберігання, збуту, транспортування з метою збуту незаконно виготовлених алкогольних напоїв, вчинене за попередньою змовою групою осіб, а також за фактом придбання, зберігання, перевезення, з метою використання при продажі товарів, підроблених марок акцизного податку, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
14 січня 2019 року слідчий ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва з погодженим із прокурором відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 клопотанням про арешт вилученого 11.01.2019 під час проведення обшуку майна за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Необхідність накладення арешту на вилучене майно у вигляді грошових коштів слідчий обґрунтовував тим, що в матеріалах провадження містяться дані, які дають достатні підстави вважати, що зазначені речі відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України - є матеріальним об`єктом, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, містять відомості, які використовуються як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, набуті кримінально протравним шляхом.

Вивчивши зазначене клопотання та надані матеріали кримінального провадження, вислухавши доводи слідчого, приходжу до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України до такого майна закон, крім іншого, відносить речі, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.

Разом з цим, зі змісту ч. 2 ст. 131 КПК України випливає, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, а тому до його застосування застосовуються правила, визначені ст. 132 КПК України.

Частиною 3 ст. 132 КПК України встановлено три групи обставин, недоведеність яких усуває застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення.

Беззаперечним є, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення тяжкого, за ступеням тяжкості кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 199 КК України, за викладених у клопотанні обставин, однак підстави для застосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту на майно, та можливість виконання завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням підлягає додатковому доказуванню, тягар доказування перед слідчим суддею покладається на слідчого, у зв`язку з чим вони мають обґрунтувати необхідність застосування заходів його забезпечення.

У своєму клопотанні слідчий посилається на те, що вилучені 11.01.2019 в ході обшуку вилучені грошові кошти, є матеріальними об`єктами, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, містять відомості, які використовуються як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, набуті кримінально протравним шляхом.

Разом із цим, слідчим не надано жодного доказу на підтвердження своїх припущень, що вилучене вищевказане майно є матеріальними об`єктами злочину передбаченого ч. 2 ст. 199 КК України, що полягає у придбанні, зберіганні, перевезенні, з метою використання при продажі товарів, підроблених марок акцизного податку, і не застосування арешту може призвести до наслідків, які негативно відобразяться на результатах досудового розслідування обставин кримінального провадження.

Відповідно, слідчим під час розгляду клопотання не доведено що вилучені під час обшуку - грошові кошти є предметом цього кримінального правопорушення, а отже й необхідність накладення арешту на вказане майно.

Згідно ж ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо сторона, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167, 170 - 173 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :
У накладенні арешту на вилучені 11.01.2019 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , грошові кошти у сумі 9 700 (дев`ять тисяч сімсот) грн., купюри номіналом: 200 (двісті) грн. - 39 шт.; 100 (сто) грн. - 4 шт.; 500 (п`ятсот) грн. - 3 шт.- відмовити.

Вилучені речі в арешті яких відмовлено негайно повернути особі, в якої її було вилучено, або іншому законному володільцю чи власнику цього майна.

На ухвалу протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подано апеляцію до Миколаївського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1