Провадження № 1-кп/638/300/19
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 травня 2019 року Дзержинський районний суд міста Харкова в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
секретаря: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, -
В провадженні Дзержинського районного суду міста Харкова перебуває вказане кримінальне провадження.
В судовому засідання прокурор просив продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , посилаючись на те, що ризики не зникли, обвинувачений обвинувачується в скоєнні тяжкого злочину, а тому, розуміючи невідворотність покарання може зникнути.
Обвинувачений посилається на розсуд суду.
Захисник посилався на розсуд суду.
Вислухавши думку прокурора, який просив продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою, думки обвинуваченого, його захисника суд вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Суд вважає встановленим існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, згідно зі ст.ст. 7-9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.
Під час розгляду питання щодо продовження строку тримання ОСОБА_4 під вартою вивчалась можливість застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаних ризиків. Однак, враховуючи їх реальне існування, а також оцінюючи сукупність обставин, враховуючи особу обвинуваченого, є підстави вважати, що знаходячись на свободі він можє продовжити злочинну діяльність, переховуватися від суду, здійснювати вплив на свідків, які будуть допитані судом, а тому суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим та продовжує останньому строк тримання під вартою.
Суд зважує, що свідки у справі не допитані. На разі допитано одного свідка, тому залишається вірогідність впливу обвинуваченим на свідків у справі.
Медичних даних щодо неможливості утримувати обвинуваченого в умовах слідчого ізолятора за станом здоров`я суду на час постановлення ухвали не надано.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 331, 369 КПК України, суд, -
Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в рамках кримінального провадження у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України строк тримання під ватрою на 60 діб до 06 липня 2019 року.
Ухвала остаточна.
Головуючий суддя ОСОБА_1