Справа № 212/2578/15-к
У Х В А Л А

04 грудня 2018 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7
при розгляді у судовому засіданні кримінального провадження відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.296, ч.2 ст.121 КК України; ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.296, ч.2 ст.121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває вищезазначене кримінальне провадження.
В судовому засіданні прокурор просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на 60 днів, мотивуючи тим, що не зникли та наявні на сьогоднішній день ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які унеможливлюють застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_7 , заперечували проти продовження процесуального строку тримання під вартою, посилаючись на міцні соціальні зв`язки, стан здоров`я обвинуваченого, підприємством ТОВ «Ремтехплюс», від директора ОСОБА_8 , надано гарантійний лист про гарантію на офіційне працевлаштування ОСОБА_5 . Крім того захисник і обвинувачений наполягали, що обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, а тому на даний час відпали всі ризики передбачені ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.
Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою, суддя виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, враховуючи дані про особу підозрюваного, а саме те, що ОСОБА_5 раніше судимий за статтею кримінального закону про особливо тяжкий злочин (15.03.2011р. - Апеляційний суд Дніпропетровської області засудження за ч.1 ст.115 КК України). За наявності непогашеної судимості, обвинувачений знов скоїв злочин об`єктом посягання якого є життя та здоров`я людини. Дії обвинуваченого, крім іншого, органами досудового слідства кваліфіковано за ч.2 ст.121 КК України при обставинах, які супроводжувались особливо зухвалими діями обвинуваченого, вчинені групою осіб, у випадку визнання його винним в скоєних злочинах, санкцією статей передбачено покарання від 7 років до 10 років позбавлення волі. З цього суд робить висновок, що ризик вчинення нових кримінальних порушень доволі високий і зберігає свою актуальність по сьогоднішній день.
На стадії досудового слідства, обвинувачений ухилявся від правоохоронних органів, тому думка прокурора про можливість переховування обвинуваченого від суду має своє підтвердження виходячи з цього факту.
Доводи сторони захисту щодо недоведеності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного та можливості застосування альтернативних запобіжних заходів, слід визнати непереконливими.
Доводи захисника в частині наявності у підозрюваного місця проживання, не спростовують висновок суду про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст.177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для застосування відносно останнього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.
Суд приходить до висновку про доведеність прокурором у клопотанні ризиків, передбачених п.п.1,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть ефективними у даному кримінальному провадженні, а тому суд погоджується з клопотанням прокурора щодо необхідності задовольнити його клопотання, оскільки прокурор цілком слушно вбачає наявність ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
Вирішуючи питання щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує стан здоров`я ОСОБА_5 - який не має з цієї причини підстав звільнення з під варти.

Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються.
Врахувавши положення ст.178 КПК, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення, всі обставини передбачені даною нормою закону, суд дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 - слід продовжити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.296, ч.2 ст. 121 КК України на двадцять п`ять днів, до 25 грудня 2018 року включно.
Строк дії ухвали закінчується 25 грудня 2018 року.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій особі місця ув`язнення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1